Справа № 739/724/19
Номер провадження 1-кп/736/123/21
У Х В А Л А
22 липня 2021 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

провівши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Корюківського районного суду Чернігівської області підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000267 від 23 липня 2017 року, відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До Корюківського районного суду Чернігівської області 14.06.2021 за підсудністю, яку визначив Чернігівський апеляційний суд, надійшли матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0000267 від 23 липня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Обвинуваченому за даним обвинувальним актом запобіжний захід не застосовано.

14.06.2021 суд призначив підготовче судове засідання на 24.06.2021, а після перенесень за клопотаннями, на 22.06.2021.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений, його захисник, представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не заперечили проти призначення справи до розгляду.

Інші учасники по справі у підготовче засідання не прибули, будучи належним чином повідомлені про час його проведення, що не є перешкодою у його проведенні.

За наданими матеріалами до обвинувального акту виникає необхідність у поверненні обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч.2ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 КПК України, передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Пунктом 3 ч.3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Так, згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частиною 4 ст. 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, та повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформлює його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення та розкриваються дійсні обставини кримінальної події, які встановлені під час розслідування.
Частиною 1 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

В контексті примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана, як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.

Затвердження прокурором обвинувального акта щодо обвинувачених та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу, зокрема є порушенням вимог ч. 1 ст. 291 КПК України.

В той же час, зі змісту обвинувального акта, який було подано до суду, вбачається, що він не відповідає й іншим вимогам КПК України.
В порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті від 25 квітня 2019 року, не вказано про наявність всіх потерпілих, цивільних позивачів у вказаному кримінальному провадженні з зазначенням анкетних відомостей кожного (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Разом з цим, в порушення імперативних вимог кримінального процесуального законодавства, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , не було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки (ч. 2 ст. 55 КПК України); позбавлено можливості використовувати права, які надані потерпілому відповідно до вимог ст. 56 КПК України; обмежено в можливості ознайомитися з матеріалами досудового розслідування (ст. 290 КПК України).
Також, згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Завданням кримінального провадження є, зокрема, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якого кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права особи на захист та справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частина 1 ст. 2 КК України зазначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
Разом з цим, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Пунктами "а" та "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально проінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Разом з цим, згідно із ст. 374 КПК України, формулювання обвинувачення є обов`язковою складовою для мотивувальної частини вироку, та у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Проте, з матеріалів обвинувального акта щодо обвинуваченого зокрема, убачається, порушення вимог п.п. "а" та "b" ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 291 КПК України, не сформульовано детального обвинувачення, тобто такого, що складається з таких відомостей, які повинні бути достатніми для повного розуміння обвинувачення, суті висунутого обвинувачення. Так з даного обвинувального акту вбачається, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладені слідчим без зазначення конкретного посилання на порушення пункту Правил дорожнього руху кожної дії та бездіяльності обвинуваченого, а вже тільки в загальному порядку вказані пункти порушених правил, де за такихобставин суд змушений самостійно формулювати обвинувачення, що не передбачено КПК України, і це може викликати сумнів у учасників процесу щодо неупередженості суду, тому обвинувачення не може вважатися повним та детальним.
Також відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі.
Правова природа реєстру матеріалів досудового розслідування полягає у наданні суду вичерпної інформації про усі процесуальні дії, процесуальні рішення та заходи забезпечення кримінального провадження, проведені, прийняті та застосовані в межах конкретного кримінального провадження, з метою оцінки дотримання вимог КПК України органом досудового розслідування до, під час та після складення обвинувального акта.
Натомість доданий до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування вочевидь не відповідає вказаним вимогам закону.
Всупереч п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі І «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії» не міститься відомостей про час проведення процесуальних дій, а саме: п. 13, п.72 - не вказано часу проведення процесуальних дій.
Всупереч п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі II «Прийняті рішення під час досудового розслідування» не вказано, які клопотання розглядались, а саме п. 5- 6, п. 12, п. 15, п.18-20, 20-22, п.23 також в даному розділі в п. 11, п. 26, п.31- не вказано по кому і кого залучено представником потерпілого та кого не визнано потерпілим. Крім того в розділі IIІ «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування» у п. 1 - відсутні дані про номер справи у якій слідчим суддею було постановлено ухвалу.
Також згідно реєстру вбачається, що слідчі експерименти проведені не з всіма учасниками.
Згідно вищевказаного суд приходить до висновку, що дані істотні порушення норм кримінального процесуального закону неможливо усунути під час судового розгляду, оскільки вони є очевидними на стадії підготовчого провадження, та слугують для повернення обвинувального акта прокурору, або стануть підставою для апеляційного оскарження, як виправдувального вироку, так і обвинувального.
Таким чином, з метою реалізації завдань кримінального провадження, забезпечення дотримання принципів та загальних засад міжнародного та національного кримінального процесуального законодавства, дотримання імперативних вимог КПК України, гарантування дотримання прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення справедливого та неупередженого судового розгляду, а також з урахуванням того, що судовий розгляд відповідно до ч.1ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а наведені вище недоліки обвинувального акту відносно ОСОБА_4 позбавляють суд можливості призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду та розглянути його по суті, тому суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000267 від 23 липня 2017 року з додатками прокурору.
Керуючись ст.ст. 291, 293, 314, 315, 369, 371-372, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт кримінального провадження №0000267 від 23 липня 2017 року, відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушеня передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з додатками - повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для належного виконання вимог чинного кримінального процесуального законодавства.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду, через суд який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_1