Справа № 342/1134/20
Провадження № 1-кп/342/95/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження №0000180 від 24.09.2020 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, інваліда третьої групи по зору, депутатом не обирався, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 240 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене на об`єктах природно-заповідного фонду.
Кримінальне правопорушення (злочин) вчинено при наступних обставинах:
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.
Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ № 59 від 27.01.1995 року «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.
24.09.2020, близько 08.30 годин, ОСОБА_4 перебуваючи в себе вдома, що в АДРЕСА_1 , вирішив здійснити забір піщано-гравійної суміші з русла річки Дністер у с.Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області для власних потреб. В той час, ОСОБА_4 домовився із своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про допомогу у здійсненні забору піщано-гравійної суміші, на що останній, не будучи обізнаним із злочинними намірами ОСОБА_4 , погодився на його прохання. З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на незаконний видобуток піщано-гравійної сумі, 24.09.2020 приблизно о 09.00 годин ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , якому нічого не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч вимогам ст.13 Конституції України, статей 3, 5, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 19, 24, 56 Кодексу України Про надра, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №59 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності і не маючи передбаченого законодавством дозволу, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу, - гірничого відводу, робочого проекту на власні потреби, за допомогою двох лопат, трактора марки «ЮМЗ-6» без реєстраційного номера та причепа без реєстраційного номера, який належить ОСОБА_4 , здійснював видобування та подальше завантаження корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші (гравію) з берега р. Дністер, що в с.Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області, прибережна смуга якої відноситься до меж об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення «Дністровський регіональний ландшафтний парк», створеного рішенням сесії Івано-Франківської обласної ради від 15.07.1993 року на підставі рішень Тлумацької та Городенківської районних рад, є природоохоронним реакційним об`єктом місцевого значення і входить до складу природно-заповідного фонду України, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Близько 11:40 год. 24.09.2020 працівниками Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області на березі р. Дністер було виявлено трактор марки «ЮМЗ-6» та дві лопати, за допомогою яких ОСОБА_4 здійснював незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші, яку було завантажено на причеп вказаного трактора. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/11/3-366МРВ/20 від 28.09.2020, зразки грунту, вилучені із причепа трактора «ЮМЗ-6» та берега річки Дністер у с.Копачинці Городенківського району, є сильно карбонатним піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 63,2% до 74,2% та мають спільну родову належність.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за пропозицією прокурора та за згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого, дослідив дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив суду вищенаведені обставини. Пояснив суду, що справді 24.09.2020 приблизно о 09.00 годин ОСОБА_4 спільно із своїм сином ОСОБА_6 , якому нічого не сказав про свої злочинні наміри, не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності і не маючи передбаченого законодавством дозволу, за допомогою двох лопат, трактора марки «ЮМЗ-6» без реєстраційного номера та причепа без реєстраційного номера, який йому належить, здійснював видобування та подальше завантаження на трактор, який йому належить, гравію з берега р. Дністер, що в с.Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області. Коли причем був частково загружений піщано-гравійною сумішшю, надійшли працівники поліції, які вилучили трактор із гравієм. Ствердив, що щиро розкаюється у вчиненому, просив суворого його не карати.
На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене на об`єктах природно-заповідного фонду.
Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.240 КК України відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд виходить з положень ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, бере до уваги положення ст.50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зокрема, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку в наркологічному та в психіатричному кабінетах КНП «Городенківська ЦРЛ» не знаходиться, обвинувачений має місце реєстрації та проживання, сім`ю, позитивну характеристику з місця проживання, є інвалідом третьої групи по зору.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення і призначити йому покарання у межах санкції ч.3 ст.240 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила врахувати позитивні характеристики обвинуваченого, визнання останнім вини та сприяння активному розкриттю злочину, його тісні соціальні зв`язки, та те, що обвинувачений є інвалідом третьої групи по зору, висновок органу пробації та призначити обвинуваченому покарання із застосування ст. 75 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді органу пробації складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб. Соціально-виховні заходи, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення і запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можуть бути спрямовані на надання соціально-психологічної підтримки. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до ч.3 ст.76 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відношення винного до скоєного, що виразилось у його щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки, пом`якшуючі покарання обставини, так як обтяжуючої не встановлено, позицію прокурора щодо міри покарання, думку захисника, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у межах санкції ч.3 ст.240 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, так як іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду від 25 вересня 2020 року на трактор марки «ЮМЗ-6» без реєстраційного номеру із причепом без реєстраційного номеру, дві лопати, власником яких являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 та на піщано-гравійну суміш об`ємом 2,56 м3, яку передано на відповідальне зберігання голові Копачинецької сільської ради ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_2 із забороною на відчуження - скасувати.
Після вступу вироку в законну силу речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме:
трактор марки «ЮМЗ-6» без реєстраційного номеру із причепом без реєстраційного номеру та дві лопати, власником яких являється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , які передана на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 залишити як власнику;

- піщано-гравійну суміш об`ємом 2,56 м3 , яку передано на відповідальне зберігання голові Копачинецької сільської ради ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_2 - конфіскувати в дохід держави;
- забір піщано-гравійної суміші взятої з причепа трактора, що поміщена в спец пакет №ЕХРО227151, забір піщано-гравійної суміші взятої з ями неподалік трактора, яка поміщена в спец пакет №ЕХРО227152, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Городенківського відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області, що в м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 5 знищити;

- компакт диск із ідентифікаційним номером PSP 319WG250036384 з відеозаписом наданим оперуповноваженим СКП Городенківського відділення поліції документом по кримінальному провадженні №0000180 від 24.09.2020 залишити при матеріалах кримінального провадження №0000180 від 24.09.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1307,60 грн. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи № СЕ-19/109/11/3-366МРВ/20 від 28.09.2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1