справа № 488/1554/21
номер провадження № 1-кп/488/314/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, громадянки України, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заміжньої, яка має середню спеціальну освіту, не працюючої, яка має неповнолітню дитину, відносно якої позбавлена батьківських прав та, зі слів, малолітню дитину- доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва народження відносно якої обвинувачена не отримувала, раніше судимої 11.11.2020 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 повторно 07.04.2021 року в період часу з 06 год. 30 хв. по 08 год. 30 хв., перебуваючи в транспортному засобі служби «таксі» по вул. Кобзарській в Корабельному районі м. Миколаєва, керуючись корисливим умислом, шляхом зловживання довірою, звернулась до раніше знайомого ОСОБА_5 з проханням про передачу їй мобільного телефону під приводом здійснення телефонного дзвінка, на що останній, не здогадуючись про злочинний умисел ОСОБА_4 , передав їй свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A (М2006С3LG)» 2GB RAM, 32GB ROM, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , вартістю 2066 грн., заволодівши яким ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Обвинувачена вину визнала повністю, у вчиненому розкаялася, в судовому засіданні обвинувачена не оспорювала обставин заволодіння нею майном потерпілого ОСОБА_5 - належного останньому мобільного телефону марки «Xiaomi», який 07.04.2021 року вона попросила у останнього під час перебування з ним в транспортному засобі служби «таксі» для здійснення дзвінку, а коли вони приїхали прогулятися до лісу, сказала потерпілому, щоб той її почекав, а сама пішла, а коли через 30 хвилин повернулася, потерпілого вже на місці не було, тому вона викликала таксі та продала таксисту на ім`я ОСОБА_9 названий мобільний телефони за 500 грн., пояснивши йому, що телефон їй подарували. Грошима розпорядилась на власні потреби, шкоду потерпілому не відшкодувала, однак має такий намір.
Показання обвинуваченої повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вона не заперечує.
Враховуючи те, що обвинувачена не оспорює всіх обставин справи і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, за згодою учасників судового розгляду, суд розглянув справу щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів, що характеризують її особу, відомостей про судові витрати та заходи забезпечення кримінального провадження, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ті обставини, які не досліджувалися судом першої інстанції.
Показання обвинуваченої, дані під час судового розгляду про обставини вчинення нею вищезазначеного злочину з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 за ст. 190 ч.2 КК України у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд враховує повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину та дані щодо її особи - раніше судимої за вчинення корисливого злочину аналогічної спрямованості, судимість за попередній злочини якої не знята та не погашена у встановленому Законом порядку, інкримінований злочин вчинено обвинуваченою під час призначеного судом звільнення від покарання та встановленого іспитового строку, при цьому обвинувачена посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Врахувавши конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_4 , наявність у неї незнятої та непогашеної судимості за вчинення злочину аналогічної спрямованості, вчинення інкримінованого злочину в період призначеного судом іспитового строку, що безпосередньо вказує на її схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення, суд приходить до висновку що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи, що ОСОБА_4 інкримінований злочин скоїла після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, в період встановленого їй судом іспитового строку, остаточно покарання їй слід визначити за правилами ст.71 КК України - за сукупністю вироків та у вигляді позбавлення волі..
На підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченої ст. 69, 75 КК України.
Вартість експертизи слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 71 КК України до новопризначеного покарання приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.11.2020 р. та остаточно визначити покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.
Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави у сумі 1 307,60 грн. за проведення судової експертизи.
Речові докази по справі - мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A, який перебуває на зберіганні в ВП №3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 , як власнику.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1