Дата документу 03.06.2021
Справа № 501/1525/21
У Х В А Л А
31 травня 2021 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
Заява мотивована упередженістю, на думку адвоката, слідчого судді ОСОБА_6 , про що свідчить зазначення у судовій повістці про виклик до суду процесуального статусу клієнта адвоката ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , як підозрюваного.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 свою заяву підтримав, прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на її необґрунтованість.
Слідчий суддя ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений, письмових пояснень не надав.
Вислухавши осіб, які прибули в судове засідання, вивчивши заяву про відвід та долучені до неї матеріали, суддя доходить таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.
У зазначеному кримінальному провадженні слідчий ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_6 з клопотанням про допит потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні в порядку ст.225 КПК України.
28 травня 2021 року слідчим суддею ОСОБА_6 постановлено ухвалу, якою вирішено провести допит неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні за участю сторони обвинувачення, ОСОБА_7 та його адвоката.
Секретарем судового засідання ОСОБА_9 було оформлено та підписано судовий виклик до суду на ім`я ОСОБА_7 для участі у допиті потерпілої, в якому вказано процесуальний статус ОСОБА_7 «підозрюваний».
На думку судді помилкове зазначення секретарем судового засідання у судовому виклику процесуального статусу ОСОБА_7 як підозрюваного не може свідчити про упередженість слідчого судді ОСОБА_6 .
При цьому суддя керується стандартом безсторонності судді (суду), визначеним практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
(i) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів йог безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
(ii) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).
Зазначена вище обставина, яка слугувала підставою для заявлення відводу слідчому судді, не відповідає вищенаведеним критеріям і з цих підстав є неспроможною.
Крім того, суддя вважає за необхідне звернути увагу адвоката на таке.
Обставини кримінального правопорушення, викладені у клопотанні, дають можливість дійти висновку про те, що ОСОБА_7 за наявності відповідних підстав може бути повідомлений про підозру в цьому кримінальному провадженні.
На цей час процесуальний статус ОСОБА_7 є невизначеним, а тому уразливим, оскільки до повідомлення про підозру особа фактично не має ефективного механізму захисту своїх прав та інтересів, як підозрюваний, наділений процесуальними правами, передбаченими ст.42 КПК України.
Європейський суд з прав людини сприймає термін «кримінальне обвинувачення» досить широко, як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа скоїла злочин» (пп.42, 46 рішення від 27.02.80 у справі «Deweer v. Belgium» та п.73 рішення від 15.07.82 у справі «Eckle v. Germany»), «у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Eckle v. Germany»). За позицією ЄСПЛ обвинувачення починається з початку досудового розслідування стосовно особи до винесення остаточного рішення.
За таких обставин заява про відвід слідчого судді ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.75, 80-81, 370-372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя