Справа № № 585/1833/21
Номер провадження 1-в/585/182/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
01 липня 2021 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання ОСОБА_2 про визнання права на свободу та особисту недоторканість внаслідок незаконного тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі у період з 08.06.2009 року до 01.06.2010 року включно та поновлення порушеного права,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло вищезазначене клопотання ОСОБА_2 , подане у порядку, визначеному ст..ст.537-539 КПК України.

Із вказаного клопотання встановлено, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.09.2009 р. ОСОБА_2 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, а ухвалою Верховного Суду України від 01.06.2010 р. вищезазначений вирок було залишено без змін.

У зв`язку із зазначеним та посилаючись на те, що відповідно до закону йому місцем відбування покарання визначено ДУ «Роменська виправна колонія (№56)», ОСОБА_2 на вирішення суду ставить питання, у порядку ст.ст. 537-539 КПК України, про визнання права на свободу та особисту недоторканість внаслідок незаконного тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі у період з 08.06.2009 року до 01.06.2010 року включно та поновлення порушеного права

Так, положенням частини 1 статті 537 КПК України до повноважень суду віднесено вирішення вичерпного переліку питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, та який не підлягає розширеному тлумаченню, а саме:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13--1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13--2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13--3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Так, відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

З огляду на системний аналіз положень ст.ст.537, 539 КПК України, питання, яке ставиться на розгляд суду ОСОБА_2 , а саме щодо наявності підстав для визнання порушення права на свободу та особисту недоторканість при утриманні під вартою в ході судового розгляду кримінальної справи у порядку КПК України 1960 року, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПК України, не віднесено до компетенції місцевого суду при вирішенні питань, що пов`язані з виконання вироків.

Судом враховується, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Вбачається, що у даному конкретному випадку заявником порушується питання про встановлення судом першої інстанції законності/незаконності процесуальних рішень суду щодо його утримання під вартою, у іншій кримінальній справі на стадії судового розгляду, що є компетенцією судів вищих інстанцій, а тому таке питання не кореспондується із повноваженнями місцевого суду щодо можливості вирішення інших питаннь про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п.14 ч.1 ст. 537 КПК України), у зв`язку із чим заявлене ОСОБА_2 клопотання не може бути призначене до розгляду у судовому засіданні по суті заявлених вимог та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537-539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про визнання права на свободу та особисту недоторканість внаслідок незаконного тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі у період з 08.06.2009 року до 01.06.2010 року включно та поновлення порушеного права - повернути особі, яка її подала.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_3 ЦВЄЛОДУБ