Номер провадження: 11-сс/813/536/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2021, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 22.09.2020 про вчинення суддями Одеського апеляційного суду кримінальних правопорушень.

Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні зазначеної скарги, слідчий суддя зазначив, що у прокурора при розгляді заяви про кримінальне правопорушення не було підстав для реєстрації відомостей у ЄРДР згідно вимог ст. 214 КПК України, оскільки заявником не було зазначено жодних фактичних даних, які б вказували на ознаки складу злочину, в його заяві викладені власні міркування щодо протиправності дій суддів апеляційної інстанції, тому заява ОСОБА_6 , хоча і містить вимогу щодо реєстрації злочину, проте за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин в контексті ст. 214 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя дійшов висновку, що зміст скарги ОСОБА_6 зводиться до незгоди із судовим рішенням, яке підлягає оскарженню в порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, аморальність та дискримінацію за ознакою інвалідності з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ним 22.09.2020 електронною поштою до Офісу Генерального прокурора була подана заява про вчинення стосовно нього як людини з інвалідністю, його родини та держави кримінального правопорушення з боку суддів Одеського апеляційного суду з використанням наданої їм влади, в результаті чого йому було завдано збитки в особливо великому розмірі; відомості в поданій ним заяві не були спростовані винними особами та ним було зазначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, при цьому, до теперішнього часу відомості за його заявою, в порушення вимог ст. 214 КПК України, до ЄРДР внесені не були;

- слідчий суддя в постановленій ухвалі, всупереч вимогам закону, зазначив, що вона не підлягає апеляційному оскарженню;

- не враховано було слідчим суддею також наявності в матеріалах провадження ухвали слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 22.10.2020, якою було задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та зобов`язано уповноважених посадових осіб Малиновського ВП в м. Одесі ГУПН в Одеській обл. внести відомості до ЄРДР за його заявою від 22.09.2020 та розпочати досудове розслідування;

- слідчим суддею, в порушення вимог судової практики національних судів та ЄСПЛ, під час розгляду його скарги не були в повному обсязі досліджені докази, зокрема, не було прийнято до уваги надані ним докази та додатково не витребувано інших доказів.

Посилаючись на викладене, заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, його скаргу задовольнити повністю, зобов`язати уповноважену особу Одеської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 161, 364, 365 КК України на підставі його заяви від 22.09.2020 та надати йому витяг з ЄРДР, а також зобов`язати Одеську обласну прокуратуру провести процесуальне керівництво всебічного та об`єктивного розслідування кримінальних правопорушень, зазначених в його заяві.

В судове засідання апеляційного суду прокурор ОСОБА_7 не з`явився, хоча був належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час та місце апеляційного розгляду; після завершення апеляційного розгляду до суду надійшло його клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та залишення апеляційної скарги ОСОБА_6 на рішення слідчого судді без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на наступні обставини.

Апеляційний суд критично оцінює доводи заявника про те, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення суддями Одеського апеляційного суду низки кримінальних правопорушень, проявив дискримінацію його як людини за ознакою інвалідності та вважає викладені твердження вочевидь помилковими з огляду на таке.

Завданнями кримінального провадження, згідно положень ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз копії заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень (а.с. 3-4), свідчить про те, що заявник, всупереч вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, в своїй заяві взагалі не наводить жодних обставин, навіть короткого їх викладу, які б свідчили про вчинення переліченими в заяві суддями Одеського апеляційного суду будь-якого кримінального правопорушення.

Так, заявник ОСОБА_6 в поданій заяві стверджує про те, що «стосовно нього та його родини суддями Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідним секретарем судового засідання (особа не встановлена), відповідним судовим розпорядником (особа не встановлена) та невстановленими особами судової охорони й їх спільниками їх активною протидією, активними невиконаннями законів України та протидією законним вимогам позивача, зі зловживанням службовим становищем та даною їм владою, з порушенням присяги» були вчинені протизаконні дії, які сприяли злочинній діяльності, зазначеній в його позові.

Зокрема, заявник в своїй заяві стверджує про те, що, прибувши 22.09.2020 до Одеського апеляційного суду та піднявшись до залів судового засідання, без запрошення його до зали суду, об 11:42 год. секретар судового засідання після його неодноразових звернень заявила йому, що засідання за його справою відбулось, рішення не на його користь, всі інші учасники були присутні, а його не змогли знайти.

За вказаних обставин заявник ОСОБА_6 зазначив про те, що вказана вище колегія суддів у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаючи, що він заявить колегії відвід, порушили вимоги національного та міжнародного законодавства, на підставі чого ним стосовно зазначених дій суддів були подані скарги до ВРП, які прийняті до розгляду.

За викладених вище обставин, апеляційний суд наголошує на тому, що подана ОСОБА_6 заява про вчинені відносно нього вищенаведеними суддями дій взагалі не містить опису обставин, які б свідчили про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, тобто, заявник не вказав жодних конкретних фактів, не зазначив, в чому саме, на його думку, полягають дії перерахованих в його заві суддів, якими йому була спричинена шкода в зазначеному ним розмірі 731 109 600 грн., а також в чому саме полягає незаконність дій суддів.

Викладені в заяві ОСОБА_6 посилання щодо вчинення суддями Одеського апеляційного суду злочинів із використанням наданого їм службового становища є загальними, не містять конкретних фактів, не уточнені, у звязку із чим викликають обгрунтовані сумніви, на підставі чого колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що такі дії заявника ОСОБА_6 схожі на незгоду із прийнятими зазначеними суддями судовими рішеннями та виглядають як спроба їх позапроцесуального оскарження.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України та вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

За викладених обставин, апеляційний суд звертає увагу заявника ОСОБА_6 , заява якого про вчинені суддями кримінальні правопорушення свідчить про незгоду із постановленими ними судовими рішеннями, на те, що ухвалені судові рішення, у разі незгоди особи з ними, підлягають оскарженню у визначеному законом порядку, законом прямо закріплено право оскарження судових рішень, яке є однією із основних засад та гарантій більшості галузей процесуального права.

Окрім того, звертають на себе увагу певні суперечності, які містяться в заяві ОСОБА_6 про вчинені кримінальні правопорушення та вимогах скарги на бездіяльність прокурора й апеляційної скарги.

Так, в прохальній частині своєї заяви від 22.09.2020 про вчинення суддями Одеського апеляційного суду кримінальних правопорушень ОСОБА_6 просить відкрити кримінальне провадження, визнати його потерпілим та надати витяг з ЄРДР, а також притягнути винних до відповідальності та допомогти поновити його конституційні права та довіру до держави (а.с. 9, звортна сторона).

При цьому, у вимогах своєї поданої до слідчого судді скарги від 19.10.2020 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР заявник вже просить зобов`язати уповноважену особу Одеської обласної прокуратури внести до ЄРДР конкретні відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 161, 364, 365 КК України на підставі його заяви від 22.09.2020 (а.с. 2).

Таким чином, зазначена обставина додатково свідчить про те, що в поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник не наводить конкретних обставин, які б свідчили про вчинення будь-якого злочину, натомість, ОСОБА_6 фактично визначився із підставами для звернення до правоохоронних органів лише на момент оскарження їх бездіяльності із невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою.

При цьому, апеляційний суд наголошує на тому, що заявник не вправі надавати слідчому (прокурору) вказівки щодо того, за якою саме правовою кваліфікацією необхідно вносити відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР, натомість, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України на підставі зазначених у заяві обставин, згідно приписів п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, здійснюється відповідною службовою особою, уповноваженою на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення при внесенні відомостей до ЄРДР, а не заявником.

Окрім того, зазначені апеляційним судом обставини щодо відсутності підстав для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 , що не містить будь-яких конкретних обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення підтверджується також судовою практикою, зокрема, в п.п. 35-36 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18) Верховний Суд дійшов висновку про те, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Апеляційний суд окремо звертає увагу на те, що заявником ОСОБА_6 , як про це зазначає він сам, з приводу незаконних на його переконання дій суддів Одеського апеляційного суду було подано дисциплінарну скаргу для притягнення вказаних суддів до відповідної дисциплінарної відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів констатує, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення суддями Одеського апеляційного суду злочинів, оскільки заява не містить викладу конкретних обставин, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення.

Водночас, оцінюючи доводи заявника ОСОБА_6 про те, що слідчим суддею в постановленій ухвалі зазначено, що вона не підлягає апеляційному оскарженню, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту резолютивної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя взагалі не зазначив, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 372 КПК України, строку та порядку набрання постановленою ухвалою законної сили та порядку її апеляційного оскарження.

Водночас, відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 положення ч. 3 вищевказаної ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, було визнано таким, що не відповідає Конституції України, тобто неконституційним.
Положення ст. 152 Конституції України та ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлюють, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

При цьому, зі змісту поданої 19.10.2020 слідчому судді Присморського райсуду м. Одеси скарги ОСОБА_6 вбачається, що він оскаржує саме бездіяльність уповноважених посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення суддями Одеського апеляційного суду кримінальних правопорушень (а.с. 1-2).
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що станом на день постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали 01.02.2021, за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР, таке судове рішення підлягало апеляційному оскарженню у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом вищезгаданого рішення про визнання положень щодо неможливості її оскарження неконституційними, тобто такими, що не відповідають Конституції України.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, незазначення слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі порядку її апеляційного оскарження хоча і є порушенням вимог кримінального процесуального закону, проте не є істотним в розумінні приписів ст. 412 КПК України, не тягне за собою суттєвого порушення прав осіб та не може бути єдиною підставою для скасування ухвали слідчого судді, враховуючи також ту обставину, що апеляційна скарга була прийнята до розгляду апеляційним судом та заявником було реалізовано його право на оскарження судового рішення.

Що стосується тверджень апелянта про залишення слідчим суддею поза увагою ухвали слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 22.10.2020, колегія суддів зазначає, що згаданою ухвалою слідчого судді було задоволено скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській обл. щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язано посадових осіб відділу поліції внести відомості за його заявою від 22.09.2020, зареєстрованою за №28678, а також розпочати досудове розслідування, тобто зазначена ухвала стосується зовсім іншої заяви ОСОБА_6 , зміст якої в ній не наведено.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 306, 307, 309, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 161, 364, 365 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4