КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС №752/6999/19 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 11-кп/824/563/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року засудженого

ОСОБА_10 , громадянина Грузії, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кутаїсі Республіка Грузія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року задоволено подання Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, ОСОБА_10 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року та направлено ОСОБА_10 для відбування покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.
Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_10 протягом іспитового строку, встановленого вироком суду, мав порушення, пов`язані з неявкою на реєстрацію, а також попри попередження уповноваженої особи органу з питань пробації, систематично вчиняв правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху при обтяжуючих обставин, за що піддавався адміністративним стягненням, і такі обставини свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 , посилаючись на неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання представника Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування щодо нього звільнення з випробуванням від призначеного судом покарання та направлення для відбування призначеного покарання.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є громадянином Грузії, слабо володіє російською мовою і взагалі не володіє українською, проте Голосіївським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області не вжито будь-яких заходів для надання йому, як засудженому, перекладача та захисника під час роз`яснення та ознайомлення з наслідками невиконання визначених судом обов`язків, тому він не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням та не розумів наслідків вчинення адміністративних правопорушень. За таких обставин вважає подання Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області передчасним, таким, що не доводить його винної поведінки та небажання стати на шлях виправлення. Крім того, засуджений стверджує, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази, які б давали суду впевненість у неможливості його виправлення без реального відбуття покарання, водночас звертає увагу на те, що попередня його поведінка доводить, що він зрозумів протиправність своїх дій та недопустимість злочинної діяльності, тому має бажання виправитися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_10 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом цієї норми закону, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком.
Із положень ч. 3 ст. 166 КВК України також слідує, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, вирішується судом під час виконання вироків, у порядку, передбаченому ст.ст. 537, 539 КПК України, за поданням установ або органів у випадках, встановлених законом, у даному випадку за поданням уповноваженого органу з питань пробації, на який, відповідно до вимог ч. 4 ст. 76 КК України, покладається обов`язок щодо здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Як вважає колегія суддів, розглядаючи клопотання уповноваженого органу з питань пробації про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_10 для відбування покарання, призначеного вироком, суд першої інстанції дотримав наведених вимог закону, достатньо повно дослідив та перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, заслухав пояснення як засудженого, так і представника органу пробації та дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для задоволення подання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року ОСОБА_10 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
19 вересня 2019 року ОСОБА_10 поставлено на облік у Голосіївському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, 25 вересня 2019 року ознайомлено з порядком і умовами відбування покарання, а також вимогами ст. 166 КВК України. Крім того, постановою уповноваженої особи органу пробації від 25 вересня 2019 року засудженому встановлено дні явки на реєстрацію, з чим ознайомлено цього ж дня.

15 та 20 листопада 2019 року, 21 квітня 2020 року ОСОБА_10 оголошені письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, в яких було зазначено про наслідки невиконання визначених судом обов`язків і вчинення адміністративних правопорушень.
У зв`язку з неявкою засудженого на реєстрацію, орган з питань пробації звертався до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання, але ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року в його задоволенні було відмовлено, після чого засуджений порушення встановленого вироком суду обов`язку періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації не допускав.
Але засуджений ОСОБА_10 неодноразовопритягувався до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративних стягнень, а саме: 12 серпня 2019 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 30 квітня 2020 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, 19 червня 2020 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП та окремим судовим рішенням за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 28 квітня 2020 року щодо нього було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, тобто не з реабілітуючої підстави.

З приводу вчинення правопорушень, які потягли за собою адміністративні стягнення, уповноваженою особою органу з питань пробації до ОСОБА_10 застосовано письмові попередження 21 квітня та 21 липня 2020 року.

Врахувавши такі обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року, оскільки указані факти свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Посилання засудженого на те, що він не володіє українською мовою та недостатньо володіє російською мовою, тому уповноважений орган з питань пробації порушив його права та, не залучивши перекладача, не роз`яснив йому наслідки невиконання обов`язків, визначених законом і покладених на нього судом, а також наслідки систематичного вчинення правопорушень, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами особової справи, із яких слідує, що засуджений в більшості випадків (зокрема, 08 та 17 січня 2020 року, 21 липня 2020 року) власноручно викладав російською мовою на достатньому для розуміння рівні пояснення з приводу допущених ним порушень умов відбування покарання та вчинених правопорушень, за які на нього накладалися адміністративні стягнення, зазначав, що йому зрозумілі вимоги ст. 166 КВК України та наслідки, в тому числі вчинення правопорушень. В інших випадках, а саме під час складання довідок про проведення профілактичних бесід із засудженим та оголошенні йому попереджень за допущені порушення засуджений ОСОБА_10 також власноручно зазначав і засвідчував своїм підписом, що права та обов`язки засудженого, правила відбування покарання, наслідки невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень йому зрозумілі.

Будь-які відомості про те, що на стадії здійснення уповноваженим органом з питань пробації контролю за поведінкою засудженого були порушені його права, матеріали особової справи не містять. До того ж, дотримання засудженим умов відбування покарання з випробуванням вже було предметом перевірки суду першої інстанції і, визнавши недостатньо обґрунтованим подання органу з питань пробації, суд при цьому не встановив, що засудженому не були роз`яснені права, обов`язки та наслідки конкретних порушень.

Враховуючи наведене, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року, якою ОСОБА_10 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року та направлено ОСОБА_10 для відбування покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4