Справа № 464/6656/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/956/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року олегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в місті Львові кримінальне провадження № 0003152 за апеляційною скаргою прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 29 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньо освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:

Прокурор Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 29 липня 2020 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначено йому покарання 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання із випробовуванням, призначивши іспитовий строк - 3 роки. Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

До вступу вироку запобіжний захід ОСОБА_7 заставу залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 153680 грн., яка була внесена заставодавцем ОСОБА_10 повернуто останній.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді від 09.12.2019 на майно, що було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні скасовано.

Вирішено питання з речовими доказами.

В апеляційній скарзі прокурор Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Просить вирок суду скасувати частково, в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому більш м`яке покарання ніж передбачене санкцією ч.3 ст. 187 КК України, всупереч вимогам ст. 69 КК України, не навів достатніх мотивів прийняття такого рішення, не зазначив, яким чином визнані судом у вироку обставини, що пом`якшують покарання істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією даного злочину. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував обставини кримінального правопорушення, зокрема причини та умови, що спровокували вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого корисливого злочину, а також дії обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м.Львова від 29 липня 2020 року - без змін. Вважає, що подана прокурором апеляційна скарга є необгрунтованою, а покарання судом першої інстанції призначене без порушень кримінального та кримінально процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 30 листопада 2019 року, маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном шляхом вчинення нападу із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у сховище, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, близько 17.00 год. прийшов до будинку АДРЕСА_2 , у якому знаходиться відділення «Швидко Гроші» ТОВ «Споживчий центр». Усвідомлюючи, що в даному відділенні є грошові кошти, та розуміючи, що грошові кошти можуть знаходитися в сейфі чи іншому спеціально обладнаному сховищі, поставивши собі за мету заволодіти ними, переконавшись у відсутності в даному приміщенні інших осіб, окрім однієї працівниці відділення, зайшов у приміщення відділення «Швидко Гроші», та діючи умисно, відкрито, направився до працівниці відділення ОСОБА_11 , яка в цей час сиділа робочим за столом. Обійшовши стіл та наблизившись до потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_7 витягнув із рукава своєї куртки кухонний ніж, який заздалегідь взяв з собою, та погрожуючи даним ножем, який знаходився в нього в правій руці, вказуючи на можливість його застосування відносно неї, подавивши її волю, пред`явив їй вимогу віддати йому грошові кошти, які знаходяться у приміщенні відділення. Потерпіла ОСОБА_11 боячись за своє життя та здоров`я, реально сприймаючи погрози ОСОБА_7 та виконуючи його вказівки, провела останнього у відокремлену секцію відділення, доступ до якої мали тільки працівники даної установи, де знаходився сейф, у якому зберігалися грошові кошти відділення, та діючи під примусом ОСОБА_7 , відімкнула даний сейф та передала йому усі кошти, які на той час знаходилися в ньому, а саме в сумі 27 090 грн., належні ТОВ «Споживчий центр». Заволодівши вище вказаними коштами, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , підтриману його захисником-адвокатом ОСОБА_9 щодо відхилення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали справи переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини його вина у вчинені злочину, за ч.3 ст. 187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із проникненням у сховище,повністю та об`єктивно стверджується дослідженими під час судового розгляду доказами і відповідно обрано з врахуванням ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України визнаний особливо тяжким, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, позитивно характеризується та дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Одночасно було враховано щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння ним розкриттю злочину, повне відшкодування завданої шкоди та відсутність претензій з боку потерпілих, вчинення злочину внаслідок збігу складних особистих обставин (важкі житлово-побутові умови, наявність боргових зобов`язань, складність їх виконання), суд першої інстанції вважав, що така сукупність пом`якшуючих покарання обставин та даних про особу обвинуваченого істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому, дійшов висновку, про можливість призначення основного покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією статті за вчинений злочин.
Враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні трьох малолітніх дітей (2009 р.н. та двох дітей 2014 р.н.), повністю відшкодував заподіяну шкоду, вибачився перед потерпілою, яка немає до нього претензій, у вчиненому щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, працює, виключно позитивно характеризується за місцем праці, суд першої інстанції дійшов переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття основного покарання із випробовуванням та іспитовим строком, із покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України, оскільки його виправлення можливе без реального відбуття покарання.
Матеріалами кримінального провадження спростовується покликання апелянта про те, що суд першої інстанції не обґрунтував підстави призначення покарання більш м`якого ніж передбачено ч.3 ст. 187 КК України, оскільки при призначені покарання було враховано і позицію потерпілої та повне відшкодування завданої шкоди.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

В суді апеляційної інстанції були ретельно дослідження матеріали кримінального провадження, зокрема :

а.с.201-202 - висновок СПЕ №533 від 11.12.2019 де вказано, що ОСОБА_7 психічною хворобою не страждає, виявляє ситуативно обумовлений афектний розлад настрою у виді легкого депресивного епізоду, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;

а.с.203-204 довідки з медичних закладів про те, що ОСОБА_7 на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває;

а.с.205- характеристика з місця проживання ОСОБА_7 про те, що від сусідів скарг на нього не поступали;

а.с.206- довідка про склад сім`ї ОСОБА_7 , де вказано про наявність трьох дітей 2009, 2014,2014 років народження;

а.с.207- позитивна характеристика з місця роботи ОСОБА_7 ;

а.с.208-211 свідоцтва про шлюб та народження дітей ОСОБА_7 .

Крім того колегія суддів враховує, що саме правдиві та своєчасні свідчення ОСОБА_7 дали можливість притягнути його до відповідальності за статтями пред`явленого обвинувачення. Дії ОСОБА_7 , який відмовився від стаціонарного лікування, після отриманих травм, зокрема перелому щелепи, та з`явлення його на допит до слідчого, також було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення у справі.

Зауваження сторони захисту про те, що міра покарання, яку просить прокурор в апеляційній скарзі може сприяти втрати соціальних зв`язків ОСОБА_7 з суспільством. Він не зможе в повній мірі допомагати дружині та трьом їхнім дітям, які всі проживають в одній кімнаті в гуртожитку. Повна ж міра покарання яку просить прокурор передбачає конфіскація майна, яка для сім`ї буде непомірно.

Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_7 відновлено за попереднім місцем праці і це свідчить про довіру до нього колективу.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілої.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанціїщодо обвинуваченого ОСОБА_7 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 29 липня 2020 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: