Справа № 947/7764/21
Провадження № 1-кс/947/3704/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представників власника майна адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000332 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідування встановлено, що 16.02.2021 до слідчого управління ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з Управління СБУ в Одеській області про те, що співробітники АТ «Ощадбанк» шахрайським шляхом, з метою особистого збагачення, здійснюють несанкціоновані операції з використанням платіжних карток клієнтів банку, а саме: змінюють фінансовий номер клієнтів в програмному комплексі СКМ, з подальшим переказом клієнтських коштів на карти інших банків.
В ході допиту заступника начальника відділу банківської безпеки Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_7 встановлено, що до АТ «Ощадбанк» звернулася із заявою клієнтка банку ОСОБА_8 із скаргою щодо несанкціонованих операцій з використанням реквізитів платіжної картки АТ «Ощадбанк», випущеної на її ім`я.
В ході перевірки встановлено, що 06.11.2020 з карткового рахунку вказаної клієнтки здійснено дві операції (переказ з «картки на картку») на суму 23 500 грн. та 6 500 грн. на картки інших банків.
Також встановлено, що платіжна картка № НОМЕР_1 , на яку був здійснений переказ грошових коштів ОСОБА_9 - провідному економісту служби роздрібного бізнесу відділення банку № НОМЕР_2 (м. Одеса, вул. Балківська, 30).
Так, зняття викрадених коштів з використанням вищезазначених карток відбувалися в м. Одеса де і мешкає клієнт, проте характерні для більшості шахрайських операцій ознаки при цьому були відсутні.
Подальшим аналізом з`ясовано, що за декілька хвилин до проведення оскаржених клієнткою операцій, в програмному комплексі СКМ було змінено фінансовий номер клієнтки на номер невстановленої приналежності НОМЕР_3 та на номер НОМЕР_4 . Під час перевірки номеру НОМЕР_4 стало відомо, що вказаний номер також закріплений за співробітником філії - Одеське обласне управління Банку ОСОБА_10 - фахівця І категорії служби роздрібного бізнесу ТВБВ №10015/0587 (м. Одеса, вул. Балківська, 30).
По цих клієнтах також виявлено зміни фінансових номерів в програмному комплексі СКМ з подальшими підозрілими переказами коштів на картки інших банків, з використанням яких також відбувалися зняття коштів в банкоматах.
Також було проаналізовано фінансовий номер співробітниці Банку ОСОБА_10 та встановлено, що до даного номеру періодично в програмному комплексі СКМ підключалися клієнти банку з подальшими підозрілими переказами коштів на картки інших банків та подальшим обготівкуванням в м. Одеса.
Вхід до програмного комплексу СКМ здійснювався з облікового запису користувача BUZYLAKA, що закріплений за співробітницею філії - Одеське обласне управління банку ОСОБА_9 - провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ № НОМЕР_2 . За аналізом наявних матеріалів прослідковується тісний зв`язок між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Так, остання неодноразово здійснювала перекази коштів на рахунок ОСОБА_9 .
При проведенні аналізу фінансового номеру ОСОБА_9 встановлено, що до даного номеру також періодично в програмному комплексі СКМ підключалися клієнти філії банку з подальшими підозрілими переказами коштів на картки інших банків та подальшим обготівкуванням в м. Одеса.
За результатами аналізу встановлено 20 клієнтів - Одеського обласного управління Банку, які є потенційно постраждалими від несанкціонованих переказів коштів з їх рахунків та фінансові номери яких періодично змінювались на номери працівників філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фахівця І категорії служби роздрібного бізнесу, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , провідного економіста служби роздрібного бізнесу, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючої територіально відокремленим безбалансовим відділенням, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , провідного економіста служби роздрібного бізнесу, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , провідного фахівця служби роздрібного бізнесу.
В подальшому, 18.03.2021 в період часу з 07 год. 36 хв., до 09 год. 38 хв., за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук. Під час проведення обшуку, було виявлено та в подальшому вилучено, майно та речі які належать останній, а саме: мобільний телефон марки «iPhone» золотистого кольору, імей №1: НОМЕР_5 , імей №2: НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_7 ; банківська карта банку «Ощадбанк» номер: НОМЕР_8 ; банківська карта банку «Ощадбанк» номер: НОМЕР_9 .
Надалі, вище перелічені речі та предмети були оглянуті слідчим та в подальшому у відповідності до ст. 98 КПК України, на підставі винесеної постанови визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, набуті кримінально протиправним шляхом.
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представники власника майна в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказавши, що арешт майна недоцільний, оскільки у органу досудового розслідування була можливість зняти та дослідити інформацію, яка міститься на вилучених речах, без накладення арешту на майно.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
3.2. Правова підстава, мета, завдання та необхідність арешту частини майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Як вбачається з матеріалів клопотання, до кримінального правопорушення ймовірно має відношення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , провідний економіст служби роздрібного бізнесу, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку, 18.03.2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук, під час проведення якого були вилучені речі, перелік яких міститься в клопотанні.
Так, слідчим суддею встановлено, що частина тимчасово вилученого майна відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки сім-карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_7 , може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На вилучених банківських картках можуть міститися грошові кошти, ймовірно набуті кримінально-протиправним шляхом, а саме шляхом здійснення несанкціонованих операцій з використанням платіжних карток клієнтів банку.

Як вбачається з постанови про долучення до кримінального провадження речових доказів від 18.03.2021 року, вилучені під час проведення обшуку речі та документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000332 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на зазначені речі, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищевказаного майна, вилучені речі можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вищевказані вилучені речі.
В частині накладення арешту на мобільний телефон слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення в клопотанні та долучених матеріалах не було доведено необхідність накладення арешту на вказане майно з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення, в порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, необґрунтовано, що вказане майно відповідає хоча б одному із вищевказаних критеріїв, та взагалі не доведено відношення майна до кримінального провадження, відсутні підстави вважати, що майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження.

3.3. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на сім-карту мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_7 , банківську карту банку «Ощадбанк» номер: НОМЕР_8 ; банківську карту банку «Ощадбанк» номер: НОМЕР_9 , оскільки існує необхідність в забезпеченні їх збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, клопотання сторони обвинувачення в частині накладення арешту на вказані речі задоволенню підлягає.
В частині накладення арешту на мобільний телефон, враховуючи необґрунтованість та вищевказані недоліки клопотання, оскільки в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, а стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення в цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000332 від 17.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 18.03.2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме на:

- сім-карту мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_7 ;

- банківську карту банку «Ощадбанк» номер: НОМЕР_8 ;

- банківську карту банку «Ощадбанк» номер: НОМЕР_9 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1