Справа №639/2709/21
Провадження №1-кс/639/799/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується, ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 , яка подана в інтересах ув`язненого ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 Кримінального кодексу Російської Федерації, про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти, зміну міри запобіжного заходу у вигляді екстрадиційного арешту на домашній арешт,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга захисника адвоката ОСОБА_5 , яка подана в інтересах ув`язненого ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 Кримінального кодексу Російської Федерації, про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти, зміну міри запобіжного заходу у вигляді екстрадиційного арешту на домашній арешт.
Мотивована скарга тим, що ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі №641/7831/20 задоволено клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 та застосовано тимчасовий арешт щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Російської Федерації, строком на 40 (сорок) діб до надходження запиту про його видачу.
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений п. «а» ч. 2 ст. 126 КК Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2020 у справі №639/7027/20 клопотання начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) у відношенні громадянина Російської Федерації щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 12 місяців, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації. Зобов`язано утримувати громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 Офісом Генерального прокурора в порядку статті 587 КПК України доручено Харківській обласній прокуратурі.

При розгляді слідчим суддею клопотання начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) у відношенні громадянина Російської Федерації щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі № 639/7027/20 було встановлено, що ОСОБА_4 має у своєму постійному користуванні житло в м. Харкові на підставі договору оренди квартири № 01 від 07.10.2020. який укладено на 12 місяців, де він буде проживати у разі його звільнення з-під варти. Також досліджено було документи щодо особи ОСОБА_4 , який є соціально адаптованим та стабільним, оскільки одружений, має двох дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом дитинства.

За результатами екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_4 не є громадянином України, статусу біженця не має, може утримуватися під вартою та етапуватися без шкоди для здоров`я, до кримінальної відповідальності в України не притягується, його не включено до реєстру волонтерів антитерористичної операції на сході України, відсутні дані щодо його перебування у складі добровольчих батальйонів, які брали участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, за політичними або релігійними мотивами на території запитуючої держави не переслідується.

Адвокат ОСОБА_5 в скарзі також зазначає, що, на думку Харківської обласної прокуратури, у ході екстрадиційної перевірки обставин, які можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації не встановлено, тож Офісом Генерального прокурора 26.02.2021 прийнято рішення про видачу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК Російської Федерації, що оформлено Постановою про видачу (екстрадицію) особи.

Вказану Постанову про видачу (екстрадицію) особи від 26.02.2021 ОСОБА_4 вручено 02.03.2021 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

З рішенням Офісу Генерального прокурора про видачу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК Російської Федерації, що оформлено Постановою про видачу (екстрадицію) особи від 26.02.2021 заявник не погоджується, вважає його незаконним та таким, що порушує вимоги ст. 3 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957р. ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та винесеним із порушенням порядку його прийняття, передбаченого ч. 4 ст. 590 КПК України. В обґрунтування рішення про видачу (екстрадицію) особи покладено відомості, які не відповідають дійсності.

Також в скарзі зазначено, що ОСОБА_4 неодноразово особисто та через своїх представників звертався до органів Державної міграційної служби України в Харківській області із детальним викладенням обставин щодо залишення країни походження, а також проханням надати статус біженця або особи, що потребує додаткового захисту. У відповідь на звернення ГУ ДМС України в Харківській області повідомляли, що заявником не було виконані формальні умови ст. 7 Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту», а саме - звернення не було викладено на бланку заяви-анкети і особа не прибула особисто.

ОСОБА_4 дізнався про своє переслідування в Російській Федерації тільки в момент його затримання в аеропорті 05.10.2020. Він вже був позбавлений можливості вільно пересуватися, був арештований, на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 утримувався у СІЗО, і дійсно не мав можливості з`явитися до органів ДМС особисто і оформити свою заяву про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, як того вимагалося, і органи ДМС в порушення вимог Конвенції про захист прав людини, не вжили ніяких заходів щодо сприянню особі, яка потребує допомоги, оформити звернення належним чином. Тим більше, що листом від 15.03.2021, яке міститься в матеріалах справи, ГУ ДМС України повідомляє, що звернення від ОСОБА_4 з ДУ «Харківській слідчий ізолятор» надходили тричі, і вони отримали дозвіл на побачення із ОСОБА_4 , однак до цього часу його не реалізували.

Таким чином, фактично звернення ОСОБА_4 про надання статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту, від 23.10.2020, від 26.11.2020 та від 28.12.2020 не були зареєстровані та розглянуті по суті, що стало предметом оскарження протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень до Харківського адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі № 520/2596/21 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до ГУ ДМС України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На даний час вказана справа за адміністративним позовом ОСОБА_4 розглянута та 26.04.2021 ГУ ДМС України в Харківській області виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду щодо прийняття та реєстрації заяви про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

Також ОСОБА_4 через свого захисника ОСОБА_12 звернувся до Європейського Суду з прав людини щодо порушення його прав при прийнятті рішення про його екстрадицію, відкрито провадження в ЕСПЛ по пріоритетній заяві № 19779/21 щодо недопущення екстрадиції у справі «Маршанкулов проти України», яка буде розглянута після 17.05.2021.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2021 у справі № 639/1452/21 визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_4 та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту.

Заявник вважає, що оскільки на даний час виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду щодо прийняття та реєстрації заяви про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, відкрито провадження в ЕСПЛ по пріоритетній заяві № 19779/21 щодо недопущення екстрадиції справі «Маршанкулов проти України», тож на даний час не має підстав утримувати під вартою громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час судового засідання захисник ОСОБА_5 підтримала вимоги скарги в повному обсязі, зазначила, що на виконання ухвалиХарківського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі № 520/2596/21 (за позовом ОСОБА_4 до ГУ ДМС України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії) ОСОБА_4 26.04.2021 видано Довідку про звернення за захистом в України, копію якої надала суду. Захисник просила суд звільнити ув`язненого з-під варти у зв`язку з відсутністю підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Особа, видача якої запитується, ОСОБА_4 скаргу адвоката ОСОБА_5 підтримав та просив суд задовольнити. Зазначав, що його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК РФ, сфабриковане слідчими органами РФ через його політичну діяльність. Про це, на його думку, свідчить, зокрема й те, що інкримінований йому злочин було вчинено у 2008 році, а постанова про притягнення його у якості обвинуваченого датована 29.07.2020. При цьому постановою слідчого від 25.07.2020 його оголошено у розшук, а постановою оперуповноваженого від 29.07.2020 його оголошено у міжнародний розшук, 26.08.2020 оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол, і про існування цих постанов йому не було відомо. Про його переслідування в Російській Федерації, перебування у розшуку, зокрема, міжнародному, ОСОБА_4 дізнався під час його затримання 05.10.2020 в аеропорті м. Харкова. На території України він перебуває з весни 2020 року і від правоохоронних органів на території України він не переховувався.

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, просив суд урахувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, а також те, що рішення про задоволення запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 не скасовано і менш суворі запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть гарантувати запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі компетентним органам РФ.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 05.10.2020 інспекторами прикордонного контролю ВІПС «Харків-Авіа» в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 Кримінального кодексу Російської Федерації (викрадення людини).

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 обрана 30.07.2020 Черкеським міським судом Російської Федерації у вигляді тримання під вартою.

25.07.2020 ОСОБА_4 оголошено у розшук (Україна-Білорусь-Туреччина), а 26.08.2020 оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 до ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, до надходження запиту про його видачу до 14 год. 50 хв. 13.11.2020.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2020 відповідно до вимог ст. 584 КПК України до ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком до 12 місяців, до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.12.2020 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2020 року стосовно ОСОБА_13 залишено без змін.
Ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.01.2021 та 09.03.2021 визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою та продовжено застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
Офісом Генерального прокурора 26.10.2020 отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений п. «а» ч. 2 ст. 126 КК Російської Федерації.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 . Офісом Генерального прокурора відповідно до ст. 587 КПК України доручено Харківській обласній прокуратурі.
Постановою Офісу Генерального прокурора про видачу (екстрадицію) особи від 26.02.2021 постановлено видати до Російської Федерації ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК РФ.
Інкриміноване ОСОБА_4 правопорушення, передбачене п. «а» ч. 2 ст. 126 КК РФ, відповідає ч. 2 ст. 146 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше одного року.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України є нетяжким. Згідно зі ст. 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення закінчився.
Строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинений злочин, відповідно до законодавства запитуючої сторони, не закінчилися, виходячи із наступного.
Злочин, передбачений п. «а» ч. 2 ст. 126 КК Російської Федерації, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.
Відповідно до ст. 15 КК Російської Федерації, вказаний злочин є особо тяжким злочином, оскільки передбачає покарання більше 10 років позбавлення волі.
Згідно зі ст. 78 КК Російської Федерації строк звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за особливо тяжкий злочин складає 15 років.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який було вчинено 03.11.2008, у зв`язку з чим строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, згідно з законодавством Російської Федерації, спливає 03.11.2023.

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційним арештом є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Згідно з ч. 1 ст. 584 КПК після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Положеннями ч. 10 та 11 ст. 584 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Обираючи 13.11.2020 та продовжуючи 13.01.2021 і 09.03.2021 щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), слідчі судді, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , наявні відомості про його ухилення від органів досудового розслідування на території Російської Федерації та оголошення у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол, відсутність у нього на території Україні місця реєстрації та постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи, наявну інформацію про те, що 05.10.2020 він намагався виїхати з території України до м. Стамбул, Турецької Республіки, та в цей же день був затриманий інспекторами прикордонного контролю ВІПС «Харків-Авіа», а також те, що уповноваженими державними органами України не приймались рішення про визнання ОСОБА_4 біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, приходили до висновку про неможливість на час розгляду відповідних клопотань прокурора застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою останнього.

Відповідно до ч. 12 ст. 584 КПК України за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 585 КПК України визначено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

При цьому, згідно п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, Суд нагадав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 585 КПК України слідчим суддею враховується:
- наявність відомостей про те, що 25.07.2020 ОСОБА_4 оголошено у розшук (Україна-Білорусь-Туреччина), а 26.08.2020 оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол, у зв`язку з його ухиленням від органів слідства;
- тяжкість покарання, що загрожує особі у разі засудження, оскільки інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за п. «а» ч. 2 ст. 126 КК РФ, яке відповідає ч. 2 ст. 146 КК України за законодавством України та є екстрадиційним;
- вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , щодо якого відсутня інформація про наявність тяжких захворювань чи інвалідності;
- відсутність у ОСОБА_4 на території Україні міцних соціальних зв`язків.

Разом із цим суд ураховує те, що:
- ОСОБА_4 з весни 2020 року перебуває на території України. 29.07.2020 слідчими органами РФ ОСОБА_4 заочно пред`явлено обвинувачення у вчиненні у 2008 році злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК РФ, та оголошено у розшук, а постановою оперуповноваженого від 29.07.2020 його оголошено у міжнародний розшук (Україна-Білорусь-Туреччина), 26.08.2020 оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол. Заочне рішення суду РФ про обирання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийнято 30.07.2020. За період перебування ОСОБА_4 на території України він до кримінальної відповідальності не притягувався;
- 05.10.2020 ОСОБА_4 затримано в аеропорті м. Харкова під час спроби офіційно вилетіти до Туреччини на підстави авіаквитка, придбаного на його ім`я, що, на думку суду, свідчить про відсутність умислу переховуватись від правоохоронних органів;

- ОСОБА_4 одружений, має двох дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом дитинства, тобто має родину та соціальні зв`язки.

Крім цього, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 у 2020 році неодноразово (тричі) особисто та через своїх представників звертався до органів Державної міграційної служби України в Харківській області із детальним викладенням обставин щодо залишення країни походження, а також проханням надати статус біженця або особи, що потребує додаткового захисту, однак йому було відмовлено із формальних підстав.

Це стало підставою для звернення ОСОБА_4 до Харківського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 26.04.2021 задовольнив його позов до ГУ ДМС України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У результаті виконання вищезазначеної ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 ОСОБА_4 видано Довідку про звернення за захистом в України № 012095 (дата видачі 26.04.2021, дійсна до 26.05.2021).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 через свого захисника ОСОБА_14 звернувся до Європейського Суду з прав людини щодо порушення його прав при прийнятті рішення про його екстрадицію, та 19.04.2021 отримав відповідь ECHR-LE2.2Br MS/OI/mbo про те, що заяві ОСОБА_4 було присвоєно № 19779/21 «Маршанкулов проти України».

Крім цього, у Листі ЄСПЛ від 19.04.2021 зазначено, що «19 квітня 2021 року Суд (черговий суддя) вирішив, в інтересах сторін та належного розгляду справи, вказати Уряду України відповідно до Правила 39, що заявник не повинен бути виданий впродовж тижня після закінчення внутрішніх процедур. Увага сторін звертається на той факт, що недотримання Договірною державою заходу, зазначеного в Правилі 39, може спричинити за собою порушення статті 34 Конвенції. У зв`язку з цим робиться посилання на пункти 128 і 129 рішення Великої палати від 4 лютого 2005 року у справі Маматкулов і Аскаров проти Туреччини (додатки № 46827/99 і 46951/99), а також пункт 5 резолютивної частини».

ЕСПЛ віддано пріоритет заяві № 19779/21 «Маршанкулов проти України», яка буде розглянута після 17.05.2021.

На момент обрання 13.11.2020 та продовження 13.01.2021 і 09.03.2021 щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) слідчі судді не мали у розпорядженні цієї інформації.

До скарги адвоката ОСОБА_5 додано копію договору № 01 від 07.10.2020 оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_15 (наймодавець) та ОСОБА_16 (наймач) на строк 12 місяців, за умовами якого визначено можливість використання квартири лише для проживання ОСОБА_4 та членів його сім`ї (загальна кількість членів сім`ї не може перевищувати 2 особи).

З урахуванням викладеного, а також положень ч. 1 ст. 585 КПК України, суд приходить до переконання про можливість обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), а саме у виді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.

За таких обставин скарга адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - зміні на цілодобовий домашній арешт з негайним звільненням заарештованої особи з-під варти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 194, 376, 584, 585 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.
Змінити відносно громадянина Російської Федерації Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою (екстрадиційного арешту) на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації.
Звільнити ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно.
Покласти на ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися за кожною вимогою до органу, який проводить екстрадиційну перевірку чи суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - повідомити про це посадову особу чи орган, що здійснив виклик;
- не відлучатися без дозволу органу, який проводить екстрадиційну перевірку, з населеного пункту, в якому він проживає;
- повідомляти орган, який проводить екстрадиційну перевірку, про зміну місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання відповідному державному органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності);
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити до 27.06.2021 включно.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі порушення умов обраного запобіжного заходу слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Харківську обласну прокуратуру, а її виконання - на орган Національної поліції України за місцем застосування до ОСОБА_4 домашнього арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та не підлягає апеляційному оскарженню.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1