Справа № 342/109/19
Провадження № 1-кп/342/20/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівці, Городенківського району, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000003 відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Городенківського районного районного суду Івано-Франківської області 25.01.2019 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвалою від 29.01.2019 було призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою суду від 13.02.2019 призначено судовий розгляд кримінального провадження.
Дане кримінальне провадження перебувало в провадженні судді Городенківського районного суду ОСОБА_6 .
Відповідно до наказу від 02.07.2020 року № 02-06/66 «Про припинення повноважень судді та голови Городенківського районного суду Івано-Франківської області» суддя ОСОБА_6 з 03.07.2020 року припинила виконувати повноваження судді та голови Городенківського районного суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 58 від 03.07.20, вказане кримінальне провадження за повторним автоматизованим розподілом справ передано судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Городенківського районного суду ОСОБА_1 від 07.07.2020 року прийнято кримінальне провадження № 0000003 від 08.01.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України до свого провадження. Призначено судове засідання.
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 07.01.2019, близько 21:30 год., у с. Вільхівці Городенківського (на даний час Коломийського) району Івано-Франківської області, проходячи повз магазин «Софія», що знаходиться по вул. Шевченка, 13 А, перебуваючи в неприязних стосунках із ОСОБА_7 , побачив останнього разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які стояли поруч із указаним магазином, і вирішив спричинити ОСОБА_7 тілесні ушкодження. З метою здійснення свого злочинного наміру, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та розпочав з ним словесний конфлікт. В подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання негативних наслідків щодо здоров`я ОСОБА_7 , зі значною силою наніс останньому цілеспрямовані два удари кулаком правої руки в область обличчя та три удари кулаками правої та лівої рук в область грудей. У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна слизової нижньої губи та забою грудної клітки, які, згідно висновку судово-медичної експерта №04 від 10.01.2019, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисні дії, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя села Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області на його користь завдану йому - ОСОБА_7 моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в розмірі 25000 грн. та понесені судові витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 5000 грн.
До Городенківського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. В клопотанні просить звільнити його ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження №0000003 відносно до нього за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити; цивільний позов потерпілого залишити без розгляду. Обґрунтовуючи подане клопотання захисник зазначає, що відповідно до вимог п.1 ч.1ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі. Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.1ст.125 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. По даній справі судом було проведено підготовче засідання, і справа призначена до судового розгляду. Обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину на даний час не досліджені та не встановлені, обвинувальний акт прокурором не оголошено. Вказує, що позитивно характеризується за місцем проживання, обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується згідно обвинувального акту сталися 07.01.2019 року, тобто більше двох років тому, від явки до органів слідства, прокуратури та суду він, ОСОБА_4 не ухилявся та не переховувався, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався. Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що на даний час, закінчився строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 на стадії досудового розслідуваня не обирався, арешт на майно не накладався.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 подане клопотання підтримали; просили задовільнити, з підстав викладених у клопотанні.

Обвинувачений ствердив, що не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України а кримінальне провадження просить закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Правові наслідки закриття кримінального провадження з таких підстав йому зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про розгляд кримінального провадження повідомлявся, у встановленому КПК України порядку.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України. Надав суду Вимогу УІАЗ УНП від 26.05.2021, якою стверджується, що ОСОБА_4 , у період з 07.01.2019 по даний час нового злочину не вчинив.
Суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, що стосуються клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08 січня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст.125 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Днем вчинення особою інкримінованого йому кримінального правопорушення, є 07.01.2019 року.

24.01.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, якими введено такий вид кримінальних правопорушень як кримінальний проступок, визначено, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України викладена в тій самій редакції, що і на момент вчинення кримінального правопорушення та відповідно відносить вказане кримінальне правопорушення до кримінальних проступків.

Частиною 1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч 2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є проступком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Частинами 2, 3 ст.49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України є: 1) закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; 2) відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК); 3) не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.
Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд в своїй Постанові від 26 березня 2020 (справа №730/67/16-к).

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
Аналогічне передбачено й нормами ч. 3 ст. 288 КПК України, зокрема, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиці Верховного суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року (справа № 730/67/16-к).
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено, тому суд, за наявності даного клопотання, не з`ясовує умови чи обставини визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

З наданої прокурором Вимоги УІАЗ УНП від 26.05.2021, встановлено, що ОСОБА_4 , у період з 07.01.2019 по даний час нового злочину не вчинив.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 скоєно 07.01.2019 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду обвинувачений не ухилявся, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався.
Тобто, вищенаведені обставини свідчать про те, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, визначений ст. 49 КК України, закінчився, обвинувачений не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження просить закрити.

В зв"язку з цим, суд вважає клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя села Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області на його користь завдану йому - ОСОБА_7 моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в розмірі 25000 грн. та понесені судові витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 5000 грн.
Відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.
Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження з нереабілітуючих обставин, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 25000 грн. та судових витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 5000 грн., слід залишити без розгляду, що не позбавляє потерпілого права звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався, арешт на майно не накладався.
На підставі наведеного, ст.ст.12, 49 КК України, керуючись ст.284, 286, 288, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.
ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст.125 КК України звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000003 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст.125 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , залишити без розгляду.
Роз`яснити право позивачу на заявлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1