Дата документу 21.07.2021 Справа № 317/2/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1320/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Преображенка Оріхівського району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тяжкістю інкримінованого ОСОБА_6 злочину, ступінь відповідальності за нього, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду та врахував, що обвинувачений ніде не зареєстрований та не працевлаштований, а також може незаконно впливати на свідків, що проживають за адресою, що відома обвинуваченому, та в одному з ним населеному пункті.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відносно нього обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції виніс необґрунтоване рішення, всупереч його законним правам та інтересам.

Зазначає, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та стареньку матір, працював по трудовому договору трактористом машиністом, раніше не судимий.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено підставу для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема, прокурором крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, не доведено, що перебуваючи на волі він буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

Вказує, що у судому засіданні всі обставини були досліджені, а також був допитаний свідок ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити запобіжний захід ОСОБА_6 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог вказує, що у судовому засіданні 29 червня 2021 року прокурором було перераховано всі ті обставини, які ним зазначалась під час досудового розслідування, тобто прокурором лише формально наведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зазначає, що посилання прокурора на невідворотність покарання ОСОБА_6 суперечить практиці ЄСПЛ, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Звертає увагу на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні відсутні або низькі.

Вказує, що враховуючи наявність постійного місця проживання, двох неповнолітніх дітей, які потребують догляду, місця роботи, тобто міцність соціальних зв`язків, отже немає жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, звертає увагу на те, що з протоколу допиту ОСОБА_6 вбачається, що після обставин зазначених у повідомленні про підозру, останній прийшов додому, розповів обставини справи своїй дружині та став чекати приїзду співробітників поліції, жодним чином ОСОБА_6 не перешкоджав та не перешкоджає встановленню обставин та істини по даній справі, співпрацює з органом досудового розслідування та щиро кається у скоєному. Вказані обставини вкотре спростовують думку прокурора та суду щодо можливості переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду.

Вказує, що свідки у кримінальному провадженні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та допитані, про що свідчить протокол допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому відсутній ризик впливати на свідків.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав подані апеляційні скарги без надання доповнень.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційні скарги без надання доповнень.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи не звернувся.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії умисних особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки судовий розгляд вказаного кримінального провадження ще не закінчився та всі свідки не допитані судом першої інстанції.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання апеляційному суду під вартою не надано.

Доводи захисника та обвинуваченого про наявність у останнього постійного місця проживання, двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, та той факт, що обвинувачений раніше не судимий та співпрацює зі слідством, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, на підтвердження доводів захисника про працевлаштованість ОСОБА_6 по трудовому договору відповідних доказів апеляційному суду надано не було.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4