Провадження № 1-кс/760/976/21
Справа № 760/2881/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000126 від 08.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000126 від 08.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
В обґрунтування клопотання про накладення арешту зазначено, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000126 від 08.01.2020 встановлено, що невстановленими особами, самовільно, всупереч установленому законодавством порядку здійснюють забудову земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, потреба у накладенні арешту виникла у зв`язку із тим, що на думку прокурора, ОСОБА_3 , всупереч містобудівним вимогам щодо будівництва, збудував будинок з 22 смарт-квартирами за вищезазначеною адресою.
У клопотанні поставлене питання про накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :69:186:0022 та приміщення на ній, зокрема будинок, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , у розмірі частки 1/1, із забороною їх використання та розпорядження до прийняття по матеріалах кримінального провадження кінцевого рішення.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходу забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Так, в клопотанні поставлено питання про арешт вказаного майна, з метою забезпечення збереження його як речового доказу, оскільки в ході досудового розслідування 03.08.2020 земельну ділянку кадастровий номер :69:186:0022 за адресою: АДРЕСА_1 , та приміщення на ній визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000126 від 08.01.2020.
Однак, у порушення вимог п.1 ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні не вказано обґрунтування необхідності арешту майна з огляду на те, що метою його застосування є збереження речових доказів, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям зазначеним у статті 98 цього кодексу
Крім того, прокурор не зазначив, з якою метою та для доведення яких саме обставин відповідне майно, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, який не є фігурантом або підозрюваним у даному кримінальному проваджені, буде використане в кримінальному провадженні №0000126 від 08.01.2020, як речовий доказ.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його прокурору на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000126 від 08.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1