КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/757/21 Провадження № 11-кп/824/3055/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000014 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Магадан Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України),

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 рокута постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_9 іОСОБА_10 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 18 липня 2021року.

Таке рішення суд мотивував з огляду на наявність обґрунтованої підозри, тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, який може покинути територію України з метою переховування від суду, зокрема до Російської Федерації, оскільки близькі родичі є громадянами Російської Федерації, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, повідомити спільників про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому під час проведення досудового розслідування, що у своїй сукупності свідчить, що інші менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з тимчасовою ізоляцією, можуть негативно відобразитись на здійсненні судового провадження, та на належному виконанні обвинуваченим своїх процесуальних.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 не погоджується із ухвалою суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 від вартою та вважає її незаконною та необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що прокурор у клопотанні про продовження строків тримання під вартою посилається на протоколи допиту свідків, а також на перелік проведених щодо ОСОБА_7 слідчих, негласних слідчих ( розшукових) дій, однак на даному етапі судового провадження, як вважає захисник, суд не вправі давати оцінку цим доказам, оскільки в судовому засіданні тільки закінчено допит свідків та лише розпочато вивчення та оцінка письмових доказів.
Щодо наявності ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні, то захисник вказує, що це лише припущенні, оскільки жодних доказів їх існування стороною обвинувачення надано не було.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що інформація про те, що близькі родичі ОСОБА_7 перебувають за межами України та мають громадянство Російської Федерації є недостовірною.
Також захисник зазначає що суд належним чином не дослідив обставини, що характеризують обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11 , батьки пенсіонери, які проживають у м. Харкові, раніше ані до кримінальної ані до адміністративної відповідальності не притягувався.
Щодо ризику знищення, ховання, або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, то, як вказує апелянт, посилання на такий ризик є недоречним, оскільки орган досудового розслідування вже зібрав усі докази.
Також захисник зазначає, що ризик впливу на свідків є необґрунтованим, оскільки всі свідки у кримінальному провадженні вже були допитані судом.
Апелянт вказує, що оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 було також визначено заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень, однак, така сума для обвинуваченого є непомірною, оскільки на момент проходження служби ОСОБА_7 у військовій частині НОМЕР_1 , він мав посадовий оклад 12-14 тисяч гривень, має на утриманні неповнолітню доньку, батьків пенсіонерів і мешкав у військовому гуртожитку вищевказаної військової частини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється і вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, який за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, має близьких родичів за кордоном, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду та впливати на свідків.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Щодо доводів захисника про те, що у клопотанні прокурора про продовження ОСОБА_7 строків тримання під вартою міститься посилання на докази, які ще не досліджувались під час судового провадження, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд не посилається на такі докази, крім того такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою.
При цьому апеляційний суд зазначає, що оцінка доказів з точки зору їх належності, достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, батьків пенсіонерів, раніше ані до кримінальної ані до адміністративної відповідальності не притягувався не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Також, як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд визначаючи розмір застави ОСОБА_7 врахував наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та дійшов висновку про те, що застава у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та є співмірним з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками, з чим погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів вважає, що такий розмір застави визначений судом з дотриманням вимог ст.182 КПК України є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і не порушує права обвинуваченого, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 18 липня 2021 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4