Справа № 148/783/20
Провадження №11-кп/801/711/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000010, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 21.02.2020 за апеляційною скаргою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованої та фактично проживаючої, за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженої, на утриманні маючої двох дітей з інвалідністю: донька 16 років та син 23 роки, не працюючої, не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_8 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Судом встановлено, що 09.09.2019, на підставі Наказу Ладижинського дитячого будинку-інтернату () № 146-к від 06 вересня 2019, ОСОБА_8 прийнято на роботу та призначено на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-няньки) вказаної установи.
Згідно посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки-няньки) № 38 -основним завданням молодшої медичної сестри (санітарки-няньки) є якісне виконання своїх функціональних обов`язків, збереження здоров`я та життя підопічних, а також остання зобов`язана проводити вмивання підопічних зранку, ввечері та після кожного прийому їжі та несе відповідальність за збереження життя та здоров`я підопічних. Згідно «Інструкції по купанню підопічних в ванних кімнатах будинку-інтернату №70», затвердженої директором Ладижинського дитячого будинку-інтернату 09.01.2020 забороняється включати кран з водою, коли вихованець знаходиться в ванній та залишати вихованців в ванних кімнатах без нагляду.
Далі, ОСОБА_8 , 31.01.2020 близько 19:00 год., у приміщенні ванної кімнати ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: вул. Степова, 1-А, с. Заозерне, Тульчинського району, Вінницької області, проводила купання підопічної- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється інвалідом І А групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду та допомоги.
В порушення норм посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки - няньки) № 38 та Інструкції по купанню підопічних в ванних кімнатах будинку-інтернату №70 в момент, коли ОСОБА_9 знаходилась у ванній, ОСОБА_8 проявляючи зневажливе ставлення до виконання посадових інструкцій та правил по купанню в ванних кімнатах, а також інтересів інших осіб, протиправно не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити-тим самим маючи об`єктивну можливість розпізнати небезпечну ситуацію та запобігти її розвитку, проявивши злочинну недбалість, відкрила кран з гарячою водою, внаслідок чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків І - ІІ ступеню більш як на 20% поверхні тіла, що ускладнились опіковою хворобою, які зосереджені частково на ділянках нижньої частини живота, промежини, ягодиць, обох нижніх кінцівок та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, по критерію тривалого розладу здоров`я більш як на 21 день.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Просить винести своє рішення, яким вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_8 засуджена за ст.128 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001) на 1 рік обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покласти обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що санкція ст.128 КК України в редакції Закону України №2341 ІІІ від 05.04.2001, яка діяла на час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, за яке її засуджено даним вироком не передбачало можливості призначення покарання у виді позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Вінницької обласної прокуратури підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Наведені в апеляційній скарзі заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.
Так, ст.4 КК України передбачено, що кримінальна відповідальність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
У відповідності до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Санкція ст.128 КК України в редакції Закону України № 2341 ІІІ від 05.04.2001, яка діяла на час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення (31.01.2020), за яке її засуджено оскаржуваним вироком, передбачала покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років.
Проте, 01.07.2020 набрав чинності Закон України №2617 VІІІ від 22.11.2018, яким внесено зміни до санкції ст.128 КК України та за вчинення даного кримінального правопорушення визначено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Тобто, санкцією ст.128 КК України в редакції Закону України № 2617- VІІІ вiд 22.11.2018 передбачено i такий вид покарання як позбавлення волі, який не був визначений у попередній редакції.
Таким чином, з аналізу зазначених норм Закону слідує, що у разі засудження особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, яке нею вчинено до 01.07.2020, покарання у видi позбавлення волі не може бути призначено.
Проте, вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.04.2021 ОСОБА_8 засуджено до покарання у видi 1 (одного) року позбавлення волі за кримінальні правопорушення, передбачене ст.128 КК України, яке нею вчинено 31.01.2020, тобто до дня набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018.
За таких обставин, прийшовши до переконання, що вина ОСОБА_8 доведена та вона заслуговує на призначення покарання з випробуванням та іспитовим строкам, cyд мав можливість призначити обвинуваченій тільки такий вид покарання як обмеження волі.
Крім цього, Тульчинський районний суд Вінницької області, незважаючи на те, що з моменту вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення i до дати ухвалення вироку щодо неї редакція ст.128 КК України змінювалась, суд не вказав, в якій саме редакції він застосовував дану норму.
Таким чином, Тульчинський районний суд Вінницької області, ухвалюючи 01.04.2021 вирок стосовно ОСОБА_8 та призначаючи їй покарання, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст.ст. 4, 5, 128 КК України), що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409, ст.413 КПK України є підставою для зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0000010, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 21.02.2020 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001) та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В решті вирок залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: