Справа №539/1657/18
Провадження №1-кп/549/1/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2021 року Чорнухинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю: прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи кримінальне провадження №0000478 від 14.04.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, народився в с.Пулинці Лубенського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, голова СФГ «Світлана», раніше не судимий,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, народився в с.Нижній-Бистрий Хустського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_2 , освіта середня, одруженого, не працюючого, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,
установив:
Відповідно до обвинувального акту органом досудового слідства ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що 14.04.2018 року близько 08:00 год. за попередньою змовою між собою, маючи умисел спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, а саме вилову у великій кількості цінних видів риб в нерестовий період, прибули на розлив річки Сула, що поблизу с.В`язівок Лубенського району Полтавської області за допомогою гумового човна «Bark B 260-N» дісталися на протележний берег вказаного розливу де встановили чотири лескові сітки для незаконного видобування риби. В подальшому, того ж дня, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за допомогою раніше встановленого знаряддя, в нерестовий період, діючи умисно, виловили водні живі ресурси загальною кількістю 193 екземпляри, а саме: «синець» в кількості 97 шт., вартістю 85 грн., за одиницю на суму 8245 грн., «плітка» в кількості 70 шт., вартістю 85 грн., за одиницю на суму 6375 грн., «плоскирка» в кількості 25 шт., вартістю 34 грн за одиницю на суму 850 грн., та «лящ» в кількості 1 шт., вартістю 170 грн., за одиницю, чим у відповідності до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21 листопада 2011 року спричинили матеріальних збитків рибогосподарським водним об`єктам України на загальну суму 15215 грн 00 коп. 14.04.2018 року незаконним виловом, поблизу с.В`язівок Лубенського району Полтавської області, на розливі р.Сула, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдали істотної шкоди водним біоресурсам України (довкіллю) у відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України 10.12.2004 №17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля».
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно, діючи з прямим умислом, спрямованим на завдання шкоди водним живим ресурсам, в порушення вимог ст.27 Закону України «Про тваринний світ» від 13.12.2001 року п.п. 3.14, 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року із застосуванням забороненого знаряддя лову, виготовленого із сіткоснастевих матеріалів, в нерестовий період, виловили велику кількість риби різних видів в кількості 193 екземпляри в результаті чого завдали істотної шкоди водній фауні.
До закінчення судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підтримали та просили його задовольнити.
Адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинувачених та зазначив, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, тому відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 КК України кримінальне провадження повинно бути закрито зі звільненням останніх від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинувачених про закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що заявлене обвинуваченими клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України. Суть обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 роз`яснено та є зрозумілою.
За нормами ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України, яке інкриміноване ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відноситься до категорії кримінального проступку (станом на момент вчинення злочину до злочину невеликої тяжкості).
Згідно ч.1 ст.286 КК України найбільш суворе покарання передбачено у вигляді обмеження волі, тому відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості.
Відповідно до обставин, які викладені у формулюванні обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 249 КК України вчинено 14.04.2018.
Таким чином, на момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 минуло понад три роки, тобто передбачений законом строк давності притягнення їх до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення сплинув.
Судом з`ясовано, що своєї вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не визнають, проте наполягають на звільненні їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації нею свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Судом роз`яснено обвинуваченим підстави звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою обставиною та їх право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
Також, обвинувачені в судовому засіданні особисто надали свою згоду на закриття кримінального провадження щодо них у зв`язку із закінченням строків давності шляхом подання до суду відповідної заяви та її підтримання в судовому засіданні.
У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності. З системного аналізу норм КК України та КПК України, слідує, що така згода та сплив, встановлених ст. 49 КК України строків, є безумовною підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, що перешкоджає подальшому здійсненню будь-яких процесуальних дій в цьому провадженні.
Прокурором не надано та у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від слідства та суду після вчинення ними зазначеного кримінального правопорушення або про скоєння ними нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
Крім того суд приймає до уваги, що право на звільнення від кримінальної відповідальності є безумовним при дотримання встановлених обставин, до яких ні КК України, ні КПК України не віднесено визнання вини.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що клопотання обвинувачених є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 249 КК України підлягає закриттю у зв`язку зі звільненням їх від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
При цьому суд ураховує, що обвинувачені, яким судом роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності, наполягали на задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною - на підставі закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Арешт, накладений на майно відповідно до ухвали слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2018 року, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи за висновком №430/18-23 від 14.05.2018 у розмірі 4576,00 грн., слід віднести на рахунок держави, оскільки згідно з положеннями ч.2 ст. 124 КПК України вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку, а у даному кримінальному провадженні суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49, 96-1, 96-2, ч.1 ст.249 КК України, ст.ст.124, 284-288, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.249 КК України у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Кримінальне провадження за №0000478 від 14.04.2018 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт на майно, накладений 18.04.2018 року згідно ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Після набрання ухвалою суду законної сили речові докази: вилучені водні біоресурсив кількості: синець 97 штук, плітка 70 штук, плоскирка 25 штук та лящ -1 шт., здані на зберігання по накладній № 74 від 14 квітня 2018 року ФОП ОСОБА_8 - звернути на користь держави;
човен гумовий зеленого кольору «Bark B-260N», весло із металу світлого кольору, гумовий костюм хім. захисний зеленого кольору - повернути власникам;
знаряддя лову: сітки лескові, рибацькі в кількості 4 штуки, а саме 1 висотою 1,5 м. довжиною близько 40 м діаметром 35 мм та 3 сітки висотою 1,5 м., довжиною близько 40 м. та діаметром 40 мм., які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області (квитанція б/н від 14.04.2018) знищити.
Процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень 00 копійок віднести на рахунок Держави.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом 7 днів з моменту її отримання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Повний текст ухвали проголошено 10 серпня 2021 року о 08 год 45 хв.

Суддя ОСОБА_1