Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7615/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000009 від 21.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна,
У С Т А Н О В И В:
Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в рамках кримінального провадження № 0000009 від 21.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що кримінальне провадження № 0000009 від 21.01.2021 розслідується СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві за підозрою ОСОБА_4 та інших осіб у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.
За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_4 та інші особи у складі організованої злочинної групи, в період з листопада 2020 по грудень 2020, обіймаючи посаду начальника управління освіти Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, зловживаючи своїм службовим становищем, спільно з іншими особами під час виконання будівельних робіт, згідно укладених Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією з підрядними підприємствами договорів, шляхом завищення обсягів та вартості виконаних робіт, привласнили кошти територіальної громади міста Києва, спричинивши збитки на загальну суму 836 281,75 грн, що становить особливо великий розмір.
21.05.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК.
З`ясовано, що у приватній власності підозрюваного перебуває: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та частина квартири АДРЕСА_2 .
Оскільки санкція статті КК України, за якою оголошено підозру, передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, необхідно накласти арешт на вказане майно, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки воно може бути відчужене підозрюваним. При цьому, просить розглядати клопотання без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя прийшов до переконання щодо розгляду даного клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це необхідно для забезпечення арешту майна.
Дослідивши доводи та матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК).
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 2 ст. 170 КПК).
Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).
Згідно приписів ч. 5 ст. 170 КПК з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Санкцією ч. 5 ст. 191 КК передбачено можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником (підозрюваним). З накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити цей актив на користь третіх осіб. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.06.2021 підозрюваному на праві власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1996 року підозрюваному на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_2 .
Оскільки санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачена конфіскація майна, та достатніми є підстави вважати, що суд може призначити таке покарання, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна.
Слідчий суддя зазначає, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном та відчужувати його (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК.
Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права підозрюваного та інших осіб користуватися майном.
З урахуванням цих обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення конфіскації як виду покарання, а також пропорційним втручанням у права підозрюваного та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.
За наведених обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.
Керуючись ст. 170-173, 309 КПК
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000009 від 21.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти, з метою забезпечення конфіскації майна, арешт на майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною розпоряджатися ним будь-яким чином, у тому числі здійснювати його відчуження у будь-який спосіб та вчиняти з ним будь-які правочини, а саме на:
-домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

-частину квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1