ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Справа №636/780/15-к
Провадження № 1-кп/636/554/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого- ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000595 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.393 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.393 КК Українинадійшов в провадження судді ОСОБА_1 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2021 року.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, захисника, який зазначив, що обвинувачення викладено неконкретно, просив повернути обвинувальний акт прокурору, перевіривши матеріали судового провадження, суд вважає неможливим призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту з наступних підстав.

Обвинуваченим також заявлено клопотання про повернення ОСОБА_6 застави, встановленої на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду від 10.11.2014 року у зв`язку із закінченням дії строку застави.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що «… 26.10.2014 Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківській області зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження «0001526 за ч.1 ст.115 КК України за фактом виявлення в приміщенні лазні, яка належить ОСОБА_7 , трупу ОСОБА_8 без видимих ознак насильницької смерті. Під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ОСОБА_9 з метою отримання неправомірної вигоди, 27.10.2014 у м.Чугуєві Харківської області висловив вимогу ОСОБА_7 про надання йому неправомірної вигоди в сумі 1500 доларів США за укриття обставин, які вказують на наявність в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення щодо порушення ним порядку зайняття підприємницькою діяльністю…».
Однак, обвинувачення у вказаній частині не конкретизовано, оскільки не зрозуміло, чи перебувало кримінальне провадження №0001526 в провадженні ОСОБА_3 , та яке він має відношення до цього кримінального провадження, тобто процесуальний статус ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні не визначений, його коло повноважень щодо вказаного кримінального провадження не визначено.
Також, не вказано яке порушення порядку зайняття підприємницькою діяльністю мало місце в діях ОСОБА_7 та який процесуальний статус він мав у вказаному кримінальному провадженні. Також не вказано нормативно-правовий акт ОСОБА_3 , згідно з яким він повинен був повідомляти органи державної влади про порушення ОСОБА_7 порядку зайняття підприємницькою діяльністю.
Також в акті не конкретизовано (конкретне місце), коли (конкретний час) та при яких обставинах злочинна діяльність ОСОБА_3 була припинена. Також не зазначено, кому належали заздалегідь ідентифіковані засоби - грошові кошти: ОСОБА_7 чи отримані правоохоронними органами в межах НСРД.
При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, прохання надати таку вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади ЧИ службового становища.
Однак, при викладені формулювання обвинувачення в акті вказано, що ОСОБА_3 одержав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1500 доларів США за вчинення в інтересах останнього дій з використанням наданого йому службовою становища.
Тобто, формулювання обвинувачення не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 інкримінується одержання службовою особою неправомірної вигоди з використанням наданої їй влади ЧИ службового становища, натомість у формулюванні обвинувачення взагалі не інкримінується одержання службовою особою неправомірної вигоди з використанням наданої їй влади. Крім того, навіть, зазначаючи ознаки складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, прокурором не визначено чітко як саме було вчинено одержання службовою особою неправомірної вигоди - з використанням наданої їй влади ЧИ з використанням наданого їй службового становища.
З приводу конкретизації пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 1 ст.393 КК України (втеча з-під варти, вчинену особою яка перебуває у попередньому ув`язненні) необхідно зазначити наступне.
В обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, при цьому не зазначено чи обрано слідчим суддею відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Також в акті вказано, що ОСОБА_3 перебував під вартою працівників управління СБ України в Харківській області, про що «останнього повідомлено у встановленому законом порядку», і перебуваючи в Харківській міській клінічній лікарні швидкої і невідкладної медичної допомоги м.Харкова ім. проф. О.І.Мещанінова при відвіданні туалетної кімнати, він втік через вікно від працівників УСБУ в Харківській області, які виконували функції конвою. Однак в акті не вказано на підставі якого документу ОСОБА_3 знаходився під вартою; не зазначено яким нормативно-правовим актом закріплено повноваження працівників СБУ утримання під вартою осіб та їх конвоювання; не зазначено, чи перебував ОСОБА_3 в спеціальному приміщенні лікарні для затриманих осіб, або ж знаходився в місцях загального користування.
Таким чином, викладене прокурором в обвинувальному акті формулювання обвинувачення у відношенні ОСОБА_3 є неконкретизованим та нечітким, оскільки не конкретизовано місце, конкретний час, спосіб, та інші обставини інкримінованих злочинів, які мають істотне значенні для справи, що порушує право обвинуваченого на захист. В подальшому це позбавить суд належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.

Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України, оскільки фактично не містить чіткого формулювання обвинувачення відповідно до положень КПК України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт підписується слідчим, та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 23.02.2015 року був складений слідчим в ОВС другого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_10 та затверджений прокурором відділу нагляду за додержання законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення ОСОБА_11 .

Однак, матеріали кримінального провадження не містять постанови про призначення конкретного прокурора - прокурора ОСОБА_11 у конкретному кримінальному провадженні №0000595 від 29.10.2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, у тому числі: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частини 1, 2 ст. 214 КПК).

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

Надання прав, покладення обов`язків та визначення обсягу відповідальності за своєю юридичною природою потребує письмової форми заради уникнення суб`єктивізму та забезпечення правової визначеності.

Чинний КПК у ст. 110 передбачає, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі, постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Згідно з п. 1.2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора від 17.08.2012 № 69 (чинного на момент здійснення досудового розслідування відносно ОСОБА_3 ) (далі - Положення), реєстр - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 2.1 цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.

Витяг з Реєстру - це документ про внесення певних відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру або про відсутність таких у Реєстрі, отриманих за параметрами пошуку, визначеними в пункті 4.3 цього розділу (п. 4.2 Положення).

Отже, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Аналогічного правового висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2021 року по справі №754/7061/15, провадження №51-4584кмо18, зазначивши, що за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Таким чином, вбачається, що обвинувальний акт затверджений неуповноваженим прокурором ОСОБА_11 , а тому обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та не може бути призначений до судового розгляду.

З приводу посилань захисника щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування, суд зазначає, що недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не передбачені законодавцем як підстава для повернення обвинувального акту. Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначені ч.4 ст.291 КПК України, не є предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання.

Стосовно клопотання обвинуваченого про повернення ОСОБА_6 застави, встановленої на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду від 10.11.2014 року, - суд зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.11.2014 року відносно ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, тобто 36540 грн. 00 коп.

На виконання даної Ухвали ОСОБА_12 було внесено вищевказану суму застави.

Відповідно до ч.ч.7, 11 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Таким чином, аналіз положень ст. 182 КПК України свідчить про те, що внесена сума застави, у разі відсутності підстав для звернення її в дохід держави та після припинення дії запобіжного заходу, повертається заставодвцю. Оскільки обвинувачений не є заставодавцем, то підстави для повернення застави за клопотанням ОСОБА_3 відсутні, тому клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає. Однак, це не позбавляє права звернутися до суду з відповідним клопотанням заставодавця (спадкоємця заставодавця).

Керуючись ст.ст. 182, 291, 314, 315 КПК України, суд,-

постановив:
Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000595 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.393 КК України, прокурору Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про повернення застави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1