14.05.2021 Єдиний унікальний № 1017/5734/12
Провадження №1-в/371/26/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про припинення дії постанови про арешт майна (зняття арешту з майна),

ВСТАНОВИВ:

До Миронівського районного суду Київської області 21 квітня 2021 року звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про припинення дії постанови про накладення арешту на майно. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 15 червня 2012 року постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_5 накладено арешт на все майно ОСОБА_4 . Вказану постанову винесено під час досудового розслідування в межах кримінальної справи №27-1881 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 311 ч. 2, ст. 263 ч.1 КК України.

26 червня 2012 року на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, внесено відповідні відомості до реєстру речових прав, який діяв до 1 січня 2013 року.

12 червня 2013 року, вироком Миронівського районного суду Київської області, ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 311 ч. 2, ст. 263 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

7 жовтня 2013 року, на підставі виконавчого листа №1017/5734/12, виданого Миронівським районним судом Київської області 19 вересня 2013 року, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40079616. Згідно вказаної постанови все особисте майно, яке належало ОСОБА_4 та на яке було накладено арешт конфісковано в дохід держави.

3 вересня 2019 року, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №40079616, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте інформація щодо дії арешту, накладеного на все належне ОСОБА_4 майно, залишається незмінною. Згідно інформації, що містить Державний реєстр прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна діє постанова про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , яке фактично було конфісковано в дохід держави під час виконання вироку. Така обставина суттєво впливає на право ОСОБА_4 вільно користуватися та розпоряджатися майном, яке він має намір придбати, так як все придбане ним на даний час майно підпадатиме під дію постанови слідчого про накладення арешту.

10 грудня 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Миронівського районного відділу ДВС ГТУЮ Київської області із заявою про внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна для припинення дії постанови слідчого про накладення арешту на майно, однак 6 січня 2021 року від Миронівського районного відділу ДВС ЦМУ Міністерства юстиції України надійшла відповідь, де зазначено, що вичерпний перелік підстав для знаття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника, або його частини перелічено в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, відсутні підстави для зняття арешту, накладеного реєстратором Першої Київської державної нотаріальної контори, на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в межах кримінальної справи №27-1881.

Тому просив у судовому порядку припинити дію постанови старшого слідчого про накладення арешту на все майно в межах кримінальної справи №27-1881, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 311 ч. 2, ст. 263 ч.1 КК України.

У судове засідання сторони не з`явилися, надали до суду заяви, про розгляд клопотання за їх вісутності, клопотання підтримали.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 червня 2012 року постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_5 накладено арешт на все майно ОСОБА_4 , вказану постанову винесено під час досудового розслідування в межах кримінальної справи №27-1881 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 311 ч. 2, ст. 263 ч.1 КК України.

26 червня 2012 року на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, внесено відповідні відомості до реєстру речових прав, який діяв до 1 січня 2013 року.

12 червня 2013 року, вироком Миронівського районного суду Київської області, ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст. 311 ч.2, ст.263 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна /а.с. 3-22/.

7 жовтня 2013 року, на підставі виконавчого листа №1017/5734/12, виданого Миронівським районним судом Київської області 19 вересня 2013 року, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40079616. Згідно вказаної постанови все особисте майно, яке належало ОСОБА_4 та на яке було накладено арешт конфісковано в дохід держави.

3 вересня 2019 року, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №40079616, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, однак інформація щодо дії арешту, накладеного на все належне ОСОБА_4 майно, залишається незмінною, що вбачається з інформації, що міститься у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна /а.с. 14-20/.

На даний час ОСОБА_4 відбув покарання, визначене вироком Миронівського районного суду Київської області від 12 червня 2013 року в кримінальній справі №1017/57/12, провадження 1/371/10/13 у повному обсязі. Також було здійснено конфіскацію всього належного йому майна у дохід держави, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 40079616, винесеною 3 вересня 2019 року державним виконавцем Миронівського районного відділу ДВС ЦМУ Міністерства юстиції України ОСОБА_6 /а.с.14/.

Однак, як вбачається із повідомлення начальника Миронівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_7 від 22 грудня 2020 року у відповідь на лист адвоката ОСОБА_3 про зняття арешту із майна ОСОБА_4 , підстави для зняття арешту, накладеного реєстратором Першої Київської державної нотаріальної контори на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно ОСОБА_4 в межах кримінальної справи № 27-1881 відсутні (а.с. 21).

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, який набрав чинності з 20.11.2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим кодексом продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діє до набрання чинності цим кодексом.

Верховний Суд у своїй постанові №755/66885/16-ц від 05.12.18р., чітко зазначив, що оцінку правомірності процесуального документа ухваленого у порядку кримінального судочинства не може бути наданим у порядку іншого (зокрема цивільного) судочинства. Отже, після набрання ним чинності, власники арештованого майна, мають захищати свої права відповідно до норм діючого процесуального кодексу у порядку кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконання вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

У п. 1 постанови Пленуму ВСС «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 конкретизовано: «якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи інтересів у порядку, передбаченому ст. 174 КПК 2012 року.

Таким чином, арешт, накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Київській області на все належне ОСОБА_4 майно, навіть після закінчення виконавчого провадження, залишається діючим. Після вступу в дію КПК України 2012 року повноваження щодо скасування постанови слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні у слідчого відсутні такі повноваження є прерогативою суду, на стадії досудового розслідування слідчого судді.

На даний час ОСОБА_4 відбув покарання, визначене вироком Миронівського районного суду Київської області від 12 червня 2013 року в кримінальній справі №1017/57/12, провадження 1/371/10/13 у повному обсязі, в тому числі було здійснено конфіскацію всього належного йому майна у дохід держави. Про вказаний факт свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження № 40079616, винесена 3 вересня 2019 року державним виконавцем Миронівського районного відділу ДВС ЦМУ Міністерства юстиції України ОСОБА_6 .

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність його задоволення.
Керуючись ст.ст. 174, 369 372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_5 від 15 червня 2012 року, винесену під час досудового розслідування в межах кримінальної справи №27-1881 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 311 ч. 2, ст. 263 ч.1 КК України.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя: ОСОБА_1