Справа № 484/106/21
Провадження: № 1-кп/484/213/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2021р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001874, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шахти Артемівського району Ростовської області, громадянина України, розлученого, який неповнолітніх дітей не має, не працює, інвалідності не має, має середню спеціальну освіту, є учасником бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за фактом вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою вони перебувають у сімейних відносин понад 9 років, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти систематичне домашнє насильство.

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2018 року (справа № 484/103/18) ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства 13.12.2017 відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2020 року (справа № 484/2160/20) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства 25.06.2020р. відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 серпня 2020 року (справа № 484/2490/20) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 17 2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства 02.08.2020р. відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняє психологічне насильство, щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Так, в ніч з 09.12.2020 на 10.12.2020 (точний час встановити не представилось можливим) ОСОБА_3 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 . Маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений вчинив суперечку з останньою, в ході якої почав у грубій формі її словесно ображати та принижувати незважаючи на те, що своїми протиправними діями може залякати її та спричинити психологічну травму. Під час сварки ОСОБА_3 помітивши мобільний телефон у руках ОСОБА_5 , обурився та відібрав його, не давши їй змогу викликати допомогу, тим самим викликав у неї емоційну невпевненість та нездатність себе захистити.

Обвинувачений під час судового розгляду свою винуватість визнав, розкаявся у вчиненому, визнав всі обставини, викладені в обвинувальному акті, однак від дачі пояснень відмовився на підставі ст.. 63 Конституції України. Також він вказав, що готовий понести покарання, однак просив не призначити йому покарання у виді громадських робіт, оскільки у нього є проблеми зі спиною.
Потерпіла під час судового засідання визнала обставини, викладені в обвинувальному акті, однак пояснила, що продовжує проживати з обвинуваченим однією сім`єю, отже від дачі пояснень відмовилась на підставі ст.. 63 Конституції України.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Згідно копії постанов Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.01.2018р., 08.07.2020р., 05.08.2020р., наданих прокурором, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, те, що зі слів обвинуваченого, він має проблеми із здоров`ям.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, обставини вчинення правопорушення, дають підстави для призначення йому покарання в межах санкцій статі, яка визначає відповідальність за вчинення правопорушення, що йому інкримінують, у виді обмеження волі та свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України. На думку суду таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судові витрати відсутні. Інформація щодо речових доказів суду не надана. Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити, що обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1