Постанова
Іменем України
23 березня 2021року

м. Київ
справа № 939/700/20
провадження № 51-344км21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Качали Бородянського району Київської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Прокурор звернувся до місцевого суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, , передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Згідно з клопотанням прокурора ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння за обставин, установлених органом досудового розслідування та детально наведених у клопотанні, а саме в невстановлений досудовим слідством час, незаконно придбав, за невстановлених обставин, подрібнену речовину рослинного походження, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, потім помістив її до внутрішньої кишені куртки, чим розпочав її незаконне зберігання, та продовжував зберігати наркотичний засіб при собі до моменту його вилучення працівниками поліції.
17 лютого 2020 року працівниками Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області проведено огляд поблизу домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у ОСОБА_7 виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № 11-2/1083 від 25 лютого 2020 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 16 г.
Бородянський районний суд Київської області ухвалою від 22 червня 2020 року відмовив у задоволені клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і закрив щодо останнього кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю вчинення ним суспільно небезпечного діяння.
Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду, прокурор оскаржив його до апеляційного суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року залишено ухвалу районного суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, просить її скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Зазначає, що ухвала апеляційного суду, в порушення вимог ст. 419 КПК України, не містить достатніх підстав, з яких апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою. Вказує, що суд апеляційної інстанції безпідставно погодився з місцевим судом щодо визнання останнім, на підставі ст. 87 КПК України, доказів, а саме: протокол огляду місця події від 17 лютого 2020 року і відповідний відеозапис слідчої дії яка відображена у даному протоколі, недопустимими. Тому вважає рішення апеляційної інстанції таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу, а захисник заперечував проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Доводи прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України є безпідставними.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.
Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції при перегляді ухвали щодо ОСОБА_7 дотримався.
Так, в поданій апеляційній скарзі прокурора ставилося питання про скасування ухвали суду першої інстанції в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Прокурор вказував на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України повністю доведена, дослідженими під час судового провадження доказами та вважав, що протокол огляду місця події від 17 лютого 2020 року та відеозапис слідчої дії є допустимими доказами.
Апеляційний суд, перевіряючи ці доводи, в межах апеляційних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України погодився з рішенням районного суду про відмову у застосуванні до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю вчинення ним суспільно небезпечного діяння.
Зокрема, апеляційна інстанція, перевіряючи доводи сторони обвинувачення погодилася з висновком районного суду про те, що фактичні дані про виявлення у ОСОБА_7 наркотичних засобів, які містяться в протоколі огляду місця події від 17 лютого 2020 року та у відеозапису цієї слідчої дії були отримані не в установленому КПК України порядку, а тому в силу вимог ст. 87 КПК України є недопустимими доказами. З такими висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів.
Так, зокрема з наявного у матеріалах справи протоколу огляду місця події від 17 лютого 2020 року слідує, що в період часу з 18:12 до 18:16, безпосереднім об`єктом огляду був паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, який ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції за адресою: АДРЕСА_2 ; оглядом встановлено, що у внутрішній кишені куртки з лівої сторони виявлено паперовий згорток, в середині якого міститься подрібнена речовина рослинного походження, зі слів ОСОБА_7 - конопля, яку він зберігав для себе, без мети збуту.
З дослідженого судами відеозапису огляду місця події від 17 лютого 2020 року, вбачається, що слідчий ОСОБА_8 повідомив, що 17 лютого 2020 року, о 18-й годині 12 хвилин, на вул. Привокзальній, 26 в смт Бородянка був зупинений ОСОБА_7 , на пропозицію слідчого ОСОБА_7 розстібнув куртку і дістав з внутрішньої кишені паперовий згорток, в якому знаходилась подрібнена речовина, ОСОБА_7 мав явні зовнішні ознаки сп`яніння (т. 2, а. п. 9).
Одночасно, з наявного в матеріалах провадження рапорту чергового інспектора Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області від 17 лютого 2020 року, що зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журнал єдиного обліку) за № 1236, 17 лютого 2020 року, о 17:32, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17 лютого 2020 року, о 17:31, за адресою: смт Бородянка Бородянського району на вокзалі затримано ОСОБА_7 в якого виявлено канабіс вагою, приблизно, 5 грамів. Жодних процесуальних документів за фактом затримання та виявлення у ОСОБА_7 17 лютого 2020 року о 17:31 канабісу матеріали провадження не містять.
Аналізуючи вказані докази у їх сукупності, суд першої інстанції з яким погодився і суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що протокол огляду місця події від 17 лютого 2020 року і відповідний запис слідчої дії о 18:12 не відображають первинного затримання та виявлення у ОСОБА_7 наркотичного засобу, тобто обставин безпосереднього виявлення наркотичного засобу, який згідно з рапорту відбувся 17 лютого 2020 року о 17:31. За відсутністю первинних процесуальних документів щодо обставин затримання та виявлення у ОСОБА_7 наркотичного засобу не дає можливості перевірити законність дотримання таких процесуальних дій, а тому подальше проведення огляду місця події від 17 лютого 2020 року не може підтвердити законність дій при первинному огляді. За вказаних обставин висновки суду про визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події та відеозапису огляду від 17 лютого 2020 року є правильними.
Крім того, з врахуванням психічного стану ОСОБА_7 , який згідно висновком судово - психіатричного експерта № 166 від 08 квітня 2020 року, страждав під час скоєння інкримінованих йому дій та страждає в даний час на легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню вираженої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю й не міг в період інкримінованих йому дій та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними та через безграмотність не міг написати особисто заяву, судами вірно визнано недопустимим доказом заяву ОСОБА_7 про добровільну видачу паперового згортку з речовиною рослинного походження.
З урахуванням установлених процесуальних порушень, факту недодержання конституційних прав і свобод людини суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 87 КПК України, умотивовано визнав також недопустимими решту доказів сторони обвинувачення, які є похідними від згаданого протоколу огляду місця події.
Наведена позиція була висловлена і в постанові Верховного Суд у складі Касаційного кримінального суду від 21 січня 2020 року (провадження № 51-859км19, справа № 756/8425/17).
Таким чином, на думку колегії суддів, судом апеляційної інстанції було дотримано вимоги закону щодо дослідження доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, а тому доводи прокурора про істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону є неспроможними.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.

У даному кримінальному провадженні дотримано вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті у відповідності до вимог закону.
Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а ухвала апеляційного суду - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3