Провадження № 1-кс/344/4559/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглядаючи скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшла зазначена скарга в якій скаржник в порядку ст. 206 КПК України прохає : призначити йому захисника, провести повне медичне обстеження, припинити застосування до нього спецзасобів кайданок, викликати повісткою ОСОБА_4 і скаржника, провести за його участі за допомогою ВКЗ по ст. 336 КПК України, використовувати як джерело права ЄСПЛ, відводи прокурорам Галушка та Гнідану, суддям ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно з положеннями ч.1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Виходячи зі змісту вказаних положень кримінального процесуального закону, прийняття рішень, передбачених ст. 206 КПК України, відноситься до компетенції слідчого судді того суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою.

Наведений правовий висновок міститьься у постанові колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду в справі № 344/2204/21 провадження № 11-сс/4808/61/21.

Оскільки заява за своїм змістом і суттю стосується в порядку ст. 206 КПК України і враховуючи вимоги КПК щодо часових меж розгляду заяви та всі обставини справи в сукупності, то слідчий суддя вважає за необхідне негайно та без зволікання розглянути зазначену заяву ОСОБА_3 з постановленням ухвали, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, що в свою чергу виключає задоволення п.4 та п.5 прохальної частини заяви.

Судовим розглядом по суті заяви встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України прохає призначити йому захисника, провести повне медичне обстеження, припинити застосування до нього спецзасобів кайданок, викликати повісткою ОСОБА_4 і скаржника, провести за його участі за допомогою ВКЗ по ст.. 336 КПК України, використовувати як джерело права ЄСПЛ, відводи прокурорам ОСОБА_10 та Гнідану, суддям ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При цьому стаття 206 КПК України надає право слідчому судді постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою.

За таких обставин необхідно вказати таке.

Щодо надання правового захисту заявнику (п.1 заяви).

Стаття 52 КПК України передбачає, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

В даний час ОСОБА_3 є засудженим, однак з метою дотримання основоположних прав та інтересів ОСОБА_3 слідчий суддя вважає, що необхідно залучити захисника через Івано-Франківський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що буде відповідати вимогам ст. ст. 49, 52, 53 КПК України.

Щодо проведення відносно заявника повного медичного обстеження (п.2 заяви).

Медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Слід зауважити, що медична допомога особі надається лише за її згодою і згідно до чинного законодавства, право на відмову від медичного втручання має тільки повнолітній дієздатний пацієнт (ст. 284 Цівильного кодексу України, ст. 43 ЗУ «Основу законодавства про охорону здоров`я»), тобто лише повнолітня дієздатна особа має права на відмову від медичного втручання.

Порядок перебування особи в установі виконання покарань регулюється нормами КПК України, ЗУ «Про попереднє ув`язнення», Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань тощо.

Оскільки слідчий суддя обмежений в даному конкретному випадку приписами ст. 206 КПК України, необхідно постановити Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) вирішити питання обстеження, в межах компетенції цього суду, виключно за згодою заявника ОСОБА_3 , засудженого 20.05.2015 Луцьким районним судом за ст.. 115 ч.2 п.п. 4,9,13 до довічного позбавлення волі і лише за змістом статті 206 КПК України.

Щодо припинення застосування до заявника спецзасобів кайданок (п.3 заяви).

Стаття 106 КВК України передбачає підстави застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і зброї.

До осіб, позбавлених волі, якщо вони чинять фізичний опір персоналу колонії, злісно не виконують його законні вимоги, проявляють буйство, беруть участь у масових заворушеннях, захваті заручників або чинять інші насильницькі дії, а також у разі втечі з-під варти з метою припинення вказаних протиправних дій, а також запобігання заподіянню цими особами шкоди оточенню або самим собі застосовуються фізична сила, спеціальні засоби, гамівна сорочка та зброя (ч. 1 ст. 106 КВК України).

Застосуванню заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і зброї має передувати попередження про намір використання вказаних заходів і засобів, якщо дозволяють обставини. Без попередження вказані заходи, засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю персоналу колонії чи інших осіб (ч. 2 ст. 106 КВК України).

До засуджених неповнолітніх і жінок гамівна сорочка не застосовується. Забороняється застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і зброю до жінок з явними ознаками вагітності, осіб похилого віку або з вираженими ознаками інвалідності та неповнолітніх, крім випадків вчинення ними групового або збройного нападу, який загрожує життю і здоров`ю персоналу колонії чи інших осіб, або збройного опору (ч. 3 ст. 106 КВК України).

Якщо застосування заходів фізичного впливу уникнути неможливо, вони не повинні перевищувати міру, необхідну для виконання покладених на адміністрацію колонії обов`язків, і мають зводитися до завдання найменшої шкоди здоров`ю правопорушників. У разі необхідності адміністрація колонії зобов`язана негайно надати допомогу потерпілим (ч. 4 ст. 106 КВК України).

Про застосування фізичної сили, спеціальних засобів та гамівної сорочки доповідається в рапорті начальникові колонії. Про кожний випадок застосування зброї складається рапорт і негайно повідомляється прокурор та Уповноважений Верховної Ради України з прав людини(ч. 5 ст. 106 КВК України).

Використання фізичної сили, спеціальних засобів і зброї допускається також в інших випадках, передбачених законами України "Про Національну поліцію" і "Про Національну гвардію України" (ч. 6 ст. 106 КВК України).

Слідчим суддею під час розгляду скарги не встановлено неправомірності застосування спецзасобів до скаржника, а скаржником таких випадків не наведено у скарзі, в той же час оскільки слідчий суддя обмежений в даному конкретному випадку приписами ст. 206 КПК України, то необхідно постановити Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) чітко дотримуватись вимог чинного законодавства при вирішенні питання щодо застосування спецзасобів кайданок до ОСОБА_3 в кожному конкретному випадку.

Отож в цій частині заява підлягає до задоволення.

В решті вимог скарги слід відмовити, та окремо зауважити щодо відводів (п.7 заяви).

Відповідно до змісту положень ч. 2 ст. 81 КПК України відводи дізнавачу, слідчому, прокурору під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя.

Статтею 77 частиною 1 КПК України передбачені підстави для відводу прокурора, слідчого, дізнавача.

Для відведення дізнавача, слідчого, прокурора за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу його упередженість чи заінтересованість у результаті кримінального провадження.

При цьому, відводу підлягає дізнавач, слідчий, прокурор не лише у разі існування фактів, що свідчать про його упередженість, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Підстави для відводу дізнавача визначені у ст. 77 КПК України, згідно якої останній не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Наведений перелік є вичерпним.

Згідно з ч. 1ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Аналогічні положення містяться в ч. 5ст. 40 КПК України стосовно слідчого та в ч.4 ст. 40-1 КПК України стосовно дізнавача.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Проте заявником такі обставини у своїй заяві не доведено.

Щодо відводу суддів, то слід зауважити таке.

Статтею 75 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу судді в кримінальному провадженні. Зокрема, як визначено, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. зазначається, що «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При цьому Європейський суд з прав людини вимогливо підходить до встановлення того, чи був суд, який розглядав справу, незалежним та чи забезпечена його безсторонність. Практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. (Для прикладу рішення по справі «Васілеску проти Румунії», в якій орган, уповноважений ухвалювати остаточне рішення по справі, був підпорядкований Генеральному прокурору.)

В практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі "Фей проти Австрії" Суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу. Відсутні обґрунтовані дані, що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість вказаних суддів.

Незгода заявника з відмовою в задоволенні його клопотань не є підставою для відводу, в розумінні вимог ст. 75 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 206 КПК України слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Заяву задовольнити частково.

1) При кмові відсутності у заявника адвоката залучити ОСОБА_3 захисника через Івано-Франківський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги та просити керівника вказаного органу призначити адвоката-захисника, вказавши хто саме захищатиме інтереси ОСОБА_3 , засудженого 20.05.2015 Луцьким районним судом за ст. 115 ч.2 п.п. 4,9,13 до довічного позбавлення волі. Оплату праці захисника провести за рахунок держави в порядку та розмірах передбачених чинним законодавством.

2)Постановити Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) вирішити питання обстеження, в межах компетенції цього суду, виключно за згодою заявника ОСОБА_3 , засудженого 20.05.2015 Луцьким районним судом за ст. 115 ч.2 п.п. 4,9,13 до довічного позбавлення волі і лише за змістом статті 206 КПК України.

3)Постановити Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) при вирішенні питання щодо застосування спецзасобів кайданок до ОСОБА_3 виконувати вимоги та приписи ст. 106 КВК України, законів України "Про Національну поліцію" і "Про Національну гвардію України".

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1