Справа № 487/2345/20
Провадження № 1-кс/487/3024/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 28.04.2021 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 12.04.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252, зареєстровані 16.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 28.04.202 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 16.04.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із неповнотою проведення досудового розслідування, передчасністю та необґрунтованістю винесеної постанови та невідповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
У судове засідання адвокат ОСОБА_3 та особа, в інтересах якої подано скаргу, ОСОБА_4 не з`явилися, надали заяву про розгляд скарги за їх відсутністю.
Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Надано матеріали кримінального провадження №0000252.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000252, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке 12.04.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252, зареєстровані 16.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Кримінальне провадження №0000252 було розпочато та розслідувалось на підставі заяви ОСОБА_4 від 10.04.2018 року в якій він вказував на те, що поліцейським першої роти другого батальйону УПП у місті Одесі капралом поліції ОСОБА_6 04.06.2016 року було вчинено дії, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ст. 366 КК України, а саме: складено протокол про адміністративне правопорушення АП2 №402984, в якому він звинуватив особу, яка представилась ОСОБА_4 за ст. 130 КУпАП. На момент складання протоколу ОСОБА_4 перебував 03.06.2016 року близько до 20:30 годині у місті Вишгороді Київської області у своїх батьків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після перебував у друга за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також там були ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . За вказаною адресою перебував до 01:30 години. Протокол містить помилки та виправлення. Особу правопорушника встановлено зі слів невідомих людей.
Після слідчих дій, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 було винесено постанову від 28.04.2021 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 12.04.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252, зареєстровані 16.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях працівника УПП в Одеській області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За змістом пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Михалкова та інші проти України», яке набуло статус остаточного 13.04.2011 року, розслідування має бути, inter alia, ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні були вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події.
Перевіркою матеріалів встановлено, що в ході досудового розслідування прокурором неодноразово надавались вказівки в порядку ст. 36 КПК України. Згідно останніх вказівок від 21.01.2021 року за №31/1/1772вих21 старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва Управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури, наданих в порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин скоєного кримінального правопорушення органу досудового розслідування необхідно було: допитати батьків ОСОБА_4 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо місця перебування ОСОБА_4 03-04.06.2016; з цих же питань допитати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; встановити та допитати із застосуванням відеозапису осіб, які підтвердили особистість ОСОБА_4 нібито під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; допитати ОСОБА_15 , яка повідомила ОСОБА_4 інформацію щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння із відомих їй обставин з цього приводу; встановити місцезнаходження власника автомобіля «Сеат Толедо», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_16 та допитати його з приводу можливого надання у користування зазначеного автомобіля ОСОБА_4 та відомих йому обставин зазначення його автомобіля у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 ; у встановленому порядку відібрати зразки почерку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ; звернутись до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 із проведенням виїмки, виконавши ухвалу у найкоротший строк; провести огляд матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_4 із залученням останнього; призначити почеркознавчу експертизу з метою встановлення належності тексту у протоколі від 04.06.2016 року про адміністративне правопорушення №402984 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ; встановити склад екіпажу працівників УПП, які нібито приймали участь у зупинці автомобіля «Сеат Толедо» під керуванням ОСОБА_4 04.06.2016 року та допитати їх з вказаних обставин та обставин складення відносно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення; звернутись до слідчого судді із клопотанням про надання тимчасового доступу до трафіків телефонних з`єднань ОСОБА_4 у день складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ст. 130 КУпАП забезпечивши її виконання у максимально короткий строк; долучити до матеріалів провадження інформацію по направленим запитам, в тому числі прокурором, у кримінальному провадженні; допитати ОСОБА_17 , яка входила до екіпажу патрульної поліції 04.06.2016 року, яким нібито був зупинений автомобіль «Сеат Толедо» під керуванням ОСОБА_4 та відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення; провести інші необхідні слідчі дії (розшукові) дії, спрямовані на прийняття законного об`єктивного рішення у кримінальному провадженні в розумні строки.
Зазначені вказівки прокурора органом досудового розслідування повною мірою виконані не були, також не було допитано особу, якою складено протокол, ОСОБА_6 , осіб.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не було всебічно, повно й неупереджено досліджено всі обставин кримінального провадження з наданням належної правової оцінки, отже оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 220, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 28.04.2021 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 12.04.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252, зареєстровані 16.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1