КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
18 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участі
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_6
В С ТА Н О В И Л А
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.01.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , строком на 60 днів, до 19 червня 2021 року включно.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.04.2021 скасувати і постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 діб залишити без задоволення; клопотання захисника ОСОБА_6 , про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що обвинувачений потребує постійного догляду та лікування, має хронічні захворювання. Крім цього, вважає, що прокурором необгрунтовані ризики для продовження строку тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи сторони захисту, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи сторони обвинувачення, яка навпаки заперечувала проти задоволення апеляції, пояснення сторін і відповіді на запитання суду, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, яке надійшло з Києво-Святошинського районного суду Київської області разом з апеляційною скаргою захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 червня 2021 року включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на тривалий термін, а ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати та не зменшилися, зокрема можливість вчинення обвинуваченим дій з метою переховування, незаконного впливу на потерпілих, свідків та експертів, які ще не були допитані.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також суд взяв до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Стосовно доводів обвинуваченого про те що він потребує постійного догляду та лікування, суд апеляційної інстанції вважає вказані доводи апеляційної скарги неспроможними, оскільки в матеріалах справи не міститься жодного доказу щодо звернення обвинуваченим з заявами до медичної установи про надання йому відповідної допомоги та про те, що останній не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, вільно обирати лікаря. Окрім того, обвинувачений має можливість скористатися таким зверненням у разі потреби за місцем утримання .
Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд оцінює критично, зважаючи на те, що на даний час ще не допитано усіх свідків та потерпілих, перешкоджанням обвинуваченим проведенню досудового розслідування, вживанням дій, спрямованих на повернення своїх паспортів для виїзду за кордон.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, як про те просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.04.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 до 19.06.2021 включно,? залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І

ОСОБА_1 ОСОБА_2