Справа № 755/5673/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001345 від 16 лютого 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, неофіційно працюючого двірником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Згідно формулювання обвинувачення, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 15 лютого 2019 року близько 05 години 30 хвилин він перебував за адресою: АДРЕСА_3 , у під`їзді №3 житлового будинку, де побачив раніше невідому йому жінку, яка у руках тримала мобільний телефон.

У вказаний час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, наблизився до потерпілої ОСОБА_11 та, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося у нанесенні останній двох ударів кулаком в область обличчя, відкрито заволодів майном ОСОБА_11 , а саме мобільним телефоном «Самсунг», вартістю 4000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що обставини вчинення злочину йому не відомі, так як він його не вчиняв. Крім того, додав, що йому не було відомо навіть про те, що відносно нього тривало досудове розслідування, так як він до слідчого для проведення будь-яких процесуальних дій не викликався, крім того, зазначив, що повідомлення про підозру у вчиненні злочину йому не було вручено, з матеріалами кримінального провадження він не знайомився, копія обвинувального акту йому не вручалась, про те, що його обвинувачують у вчиненні злочину, йому стало відомо лише в суді. Крім того, обвинувачений додав, що 15.02.2019 року о 05 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 він не перебував, а в той час працював двірником в Дарницькому районі м. Києва. З потерпілою раніше був знайомив, вона є подругою його колишньої цивільної дружини, вважає, що у неї є підстави його обмовляти.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення, посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що 15 лютого 2019 року вона перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , в той час, як вона відкривала двері до під`їзду, до неї несподівано підійшов невідомий чоловік, завдав один удар в обличчя, в цей же час вона намагалася витягнути мобільний телефон з кишені, проте одразу відчула, як до її обличчя обвинувачений приставив гострий предмет (заточку), після чого вона втратила свідомість, а отямившись, помітила зникнення мобільного телефону. Потім невідома дівчина, що проходила повз неї, викликала швидку медичну допомогу. Крім того, потерпіла в судовому засіданні вказала, що обвинувачений ОСОБА_6 того дня напав на неї та викрав належний їй мобільний телефон, з ним раніше знайома не була, підстав обмовляти не має.

Крім того, в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу огляду місця події від 15.02.2018 року вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка знаходиться поряд із під`їздом №3, будинку №16 по вулиці Попудренка, в м. Києві. Ділянка має розміри 2х2 м. Поруч із вхідними дверима на висоті близько 30 см, наявні сліди речовини бурого кольору. Ліворуч на сніговому покриві наявні аналогічні сліди речовини бурого кольору. В ході огляду було вилучено змив з речовини бурого кольору, інших предметів та речовин вилучено не було.

Також з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2019 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 вказує, що особа, яка 15.02.2019 року близько 05 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 відкрито викрала належний їй мобільний телефон, зображена на фото №2.

Згідно додатку до вказаного протоколу, на фото № 2 зображений ОСОБА_6 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2019 року вбачається, що свідок ОСОБА_13 вказав, що особа, яка віддала йому мобільний телефон марки «Самсунг» для того, щоб він здав його до ломбарду, зображений на фото № 3.

Згідно додатку до вказаного протоколу, на фото № 3 зображений ОСОБА_6 .

Крім того, з протоколу огляду речей від 23.03.2019 року вбачається, що об`єктом огляду є мобільний телефон марки «Samsung SM J320H/DS» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який оглядається в приміщенні кабінету № 502 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві по вул. Ю. Поправки 14-а в м. Києві.
Даний мобільний телефон у справному стані, при огляді вимкнений, корпус чорного кольору, без чохла. При огляді мобільного телефону, було встановлено його ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . При огляді виявлено незначні пошкодження у вигляді подряпин на поверхні телефону. У даному телефоні sim-картки відсутні. При ввімкненні мобільного телефону «Samsung SM J320H/DS», він знаходиться у справному стані та на екрані висвітився робочий стіл даного мобільного телефону. Після огляду мобільний телефон «Samsung SM J320H/DS» було передано під розписку потерпілій стороні.
Також, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Даний обов`язок закону стороною обвинувачення не був виконаний. Сторона обвинувачення в судовому засіданні неодноразово зазначала про наявність свідків сторони обвинувачення, не повідомляючи їх жодних анкетних даних, а також засобів зв`язку. Судом було вжито всі можливі заходи для надання можливості забезпечення явки в судове засідання свідків шляхом неодноразових відкладень судових засідань. З метою дотримання розумних строків розгляду, судом було встановлено стороні обвинувачення процесуальний строк для забезпечення свідків обвинувачення в судове засідання для їх безпосереднього допиту в суді. Між тим, сторона обвинувачення не виконала свій обов`язок та не забезпечила явку свідків в судове засідання, не повідомила суду про вжиття будь-яких заходів з указаною метою.

Оцінюючи та аналізуючи докази в їх сукупності, суд звертає особливу увагу на один із конституційних принципів, закладених в ст. 62 Конституції України, щодо прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, де визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, тому що доведення вини - це завдання сторони обвинувачення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові суду, невідкриття матеріалів сторонами у порядку ст. 290 КПК є підставою для визнання таких матеріалів недопустимими доказами.

Так, в судовому засіданні сторона захисту звернула увагу суду на те, що після закінчення досудового розгляду ОСОБА_6 не було відкрито матеріали досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, у зв`язку з чим всі зібрані докази є недопустимими.

Крім того, захисник зазначив про те, що ОСОБА_6 не був повідомлений про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а повідомлення про підозру, з якою прокурор йому дав можливість ознайомитись перед початком судового розгляду в суді, фото якого він зробив на фотоапарат мобільного телефону, не містить підпису підозрюваного ОСОБА_6 , що, на думку сторони захисту, свідчить про те, що ОСОБА_6 не був повідомлений про підозру.

Копія вказаного повідомлення про підозру була досліджена в судовому засіданні, підпис підозрюваного у вказаному процесуальному документі відсутній.

В судовому засіданні судом було зобов`язано прокурора надати оригінали матеріалів кримінального провадження, на підтвердження або ж спростування доводів, які були зазначені захисником. У зв`язку із зазначеним, неодноразово відкладались судові засідання, проте прокурор вказані матеріали суду не надав, отже не спростував доводи сторони захисту.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що усі зібрані у ході досудового розслідування докази підлягають визнанню недопустимими, оскільки зібрані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та відповідно до ст. 86 КПК України не може посилатись на них при ухваленні судового рішення.

Більше того, з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2019 року, проведених за участі потерпілої та свідка ОСОБА_14 вбачається, що протокол містить відомості та підпис лише одного понятого, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Що стосується показанням потерпілої ОСОБА_15 , наданих в судовому засідання, то суд сприймає їх критично, оскільки вони не узгоджуються з будь-якими іншими допустимими доказами, а також суперечать показанням обвинуваченого.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За таких обставин, слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Ст. 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Так, зокрема, згідно з ст. ст. 8, 9, 17 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до переконання про недоведеність вчинення ОСОБА_6 в межах пред`явленого йому обвинувачення відкритого викрадення чужого майна (грабежі), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Отже, ОСОБА_6 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст. ст. 6, 19, 32, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 17, 23, 41, 94, 214, 223, 246, 258, 260, 278, 284, 291, 370, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та виправдати його.

Речові докази у справі, а саме: мобільний телефон марки «Samsung SM J320H/DS», золотистого кольору, що переданий під розписку потерпілій ОСОБА_11 , повернути потерпілій.

Відео носій CD-R 700 MB марки «ARSTA» білого кольору, на якому знаходиться відеозапис із камери відеоспостережень з ломбарду, що розташований за адресою: м. Київ, вул. А. Малишка, 2, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: