Справа № 167/345/20
Провадження № 1-кп/0158/29/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000060 від 05.03.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000060 від 05.03.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.03.2021р. надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000006 від 05.03.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

19.03.2021р. ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області обвинуваченого ОСОБА_4 доставлено до Ківерцівського районного суду Волинської області для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Подане суду клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, прокурор мотивує тим, що 04 березня 2020 року, близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем власного проживання, а саме в будинку в АДРЕСА_1 , з мотивів раптово виниклого конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , образившись на те, що остання також перебувала у стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою нанесення тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, водночас одночасно не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті потерпілої, хоча повинен був і міг такий наслідок передбачити, умисно наніс п`ять ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя та голови потерпілій, чим заподіяв їй згідно висновку судово-медичної експертизи № 211 від 26.03.2020 року, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеня та множинними геморагічними забоями скроневої і тім`яної часток мозку зліва, набряку головного мозку та здавленням і зміщенням шлуночкової системи вправо, яка ускладнилась сенсорною та моторною афазією (відсутність мови), вираженим правобічним геміпарезом (відсутність рухів в правих кінцівках); множинних забоїв тулуба, кінцівок, підшкірних крововиливів обличчя, забійної рани чола ліворуч, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Під час судового розгляду прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України

Вважає, на даний момент існують вагомі ризики, передбачені ч. 1, 4 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово, а саме: 01.02.2021р., 18.02.2021р., 11.03.2021р. без поважних причин не з`являвся в судові засідання, а також тих обставин, що неодноразово застосовані примусові приводи через органи поліції, виконані не були, що дає достатні підстави для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора заперечили, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певну пору доби.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, кожного зокрема, дослідивши долучені до клопотання докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи. Обґрунтування доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор.

Під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що у випадку не застосування запобіжного заходу обвинувачений, зважаючи на його особу, може; ухилятися від явки до суду.

Одночасно, прокурором не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Посилання сторони обвинувачення на неодноразову неявку обвинуваченого ОСОБА_4 в судові засідання без поважних причин з приводу чого відносно нього було застосовано примусовий привід за ухвалами суду, не є доказом умисного ухилення особи від явки до суду для розгляду даного кримінального провадження, оскільки органами поліції доказів щодо неможливості виконання вказаних приводів суду не надано.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання на даний час проживає один, тому суд приходить до висновку, що у клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати місце свого проживання в певну пору доби, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких доведена під час розгляду даного клопотання, що достатньою мірою буде гарантувати його належну процесуальну поведінку. Суд вважає за неможливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки це зможе негативним чином вплинути на забезпечення його соціально-побутових потреб.

З урахуванням наведених обставин, ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, п.2.6., 12.2., 3.1. Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй у відношенні заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила), прийняті 14 грудня 1990 року Резолюцією 45/110 Генеральної Асамблеї ООН, щодо принципу мінімального втручання в особисте життя людини при застосуванні запобіжних заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням, дотримання права обвинуваченого на особисте життя та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, суд вважає, що є всі підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати житло у нічний період доби, із застосуванням спецзасобу електронного браслету, оскільки такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків передбачених п. п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.181 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 22, 176-178, 181, 183, 194, 196, 205, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000060 від 05.03.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, строком на 60 (шістдесят) днів до 17.05.2021 року включно із застосуванням електронних засобів контролю.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- заборонити залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня;

- з`являтись на виклик до суду у попередньо визначений час на протязі терміну судового розгляду, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це суд;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- здати до відповідних органів державної влади закордонний паспорт при наявності.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, у визначений в ухвалі час та вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання даної ухвали покласти на сектор поліцейської діяльності №1 (м.Рожище) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області (45100, м.Рожище вул.Незалежності,93 Волинської області).

Згідно ч. 4 ст.181 КПК України орган поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1