Справа № 464/5572/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/53/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційних скарг адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 25 листопада 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска Кіровоградської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мала Туря Долинського району Івано Франківської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,
їх захисників адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 191 КК України, та обрано покарання: за ч.2 ст. 222 КК України три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки; за ч.1 ст.366 КК України двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 191 КК України 3 три роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.
Згідно зі ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано ОСОБА_8 покарання - 3 три роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 49, ч.5 ст.74 КК України, ОСОБА_8 звільнено від кримінального покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 191 КК України, - 3 три роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, та обрано покарання: за ч.2 ст. 222 КК України три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки; за ч.1 ст.366 КК України двісті пятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.
Згідно зі ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано ОСОБА_7 покарання - три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 49, ч.5 ст.74 КК України, ОСОБА_7 звільнено від кримінального покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, у виді три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язаними із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено заставу.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання.

Вирішено питання з цивільним позовом, судовими витратами та речовими доказами.

Згідно з вироком, обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи на посаді директора ТзОВ «ТехАвто-Плюс», за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 працюючим на посаді заступника ТзОВ «ТехАвто-Плюс», юридична адреса Львівська область, Буський район, с. Андріївка, вул. Нова 823 А, фактично здійснює свою діяльність на вул. Хуторівка 4Б/202 у м. Львові, у березні, квітні 2011 року, будучи службовими особами товариства, маючи умисел на незаконне одержання кредиту, шляхом зловживання службовим становищем, під виглядом законного одержання кредиту, проте без достатніх для цього фінансових передумов, та за відсутності основних засобів, які можна було б передати у заставу, за місцем фактичного знаходження на вул. Хуторівка 4Б/202 у м. Львові, оформили договір № 037/03 від 01.03.2011 року із службовими особами ТзОВ «Промтехметал» в який внесли завідомо неправдиві відомості про купівлю в контрагента товарів, чим вчинили службове підроблення.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , працюючи на посаді заступника ТзОВ «ТехАвто-Плюс», за місцем фактичного знаходження на вул. Хуторівка 4Б/202 у м. Львові, упродовж 2011 року, за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , працюючим на посаді директора ТзОВ «ТехАвто-Плюс», будучи службовими особами товариства, внесли завідомо неправдиві відомості про купівлю в контрагента товарів та оформили договір № 1510-1Д/11 від 15.10.2011року із службовими особами ТзОВ «Ейсконстракшен менеджмент», яке в цей період не здійснювало фінансово-господарської діяльності, не виготовляло продукції вказаної у договорі.
Крім того, службовими особами ТзОВ «ТехАвто-Плюс» укладено договір № 0401-1Д/11 від 04.01.2011 року із ТзОВ «Металіст» на технічне оснащення, згідно якого ТзОВ «Металіст» виготовлено та поставлено на ТзОВ «ТехАвто-Плюс» частину лінії по виготовленню паливних гранул, зокрема, сушильний комплекс, який було встановлено у приміщенні, розташованому за адресою Львівська область, м. Борислав, вул. Дрогобицька, 7, і який, в подальшому заступником директора ТзОВ «ТехАвто-Плюс» ОСОБА_8 за попередньою змовою із директором товариства ОСОБА_7 реалізовано невстановленим слідством суб`єктам господарювання з метою унеможливлення проведення в подальшому банком претензійної роботи по забезпеченню кредитних зобов`язань.
На підставі договорів ТзОВ «ТехАвто-Плюс» № 037/03 купівлі-продажу товарів від 01.03.2011 року із ТзОВ «Промтехметал», №1510-1Д/11 купівлі-продажу товарів від 15.10.2011 року з ТзОВ «Ейсконстракшен менеджмент» та № 0401-1Д/11 від 04.01.2011 року із ТзОВ «Металіст» на технічне оснащення, у балансі ТзОВ «ТехАвто-Плюс» відображено наявність цілісної лінії по виробництву паливних гранул, якої у товариства в наявності не було.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне одержання кредиту, шляхом зловживання службовим становищем, під виглядом законного отримання кредиту у період з 14.11. по 08.12.2011 року, надали у ПАТ АКБ «Львів» за адресою м. Львів, вул. Сербська, 1, документи необхідні для одержання кредиту, в які внесено завідомо неправдиві відомості, в тому числі бухгалтерську довідку від 18.12.2011року без номера, про обладнання, яке передається в заставу ПАТ АКБ «Львів». До зазначеної довідки, яку скріплено печаткою товариства, обвинуваченим ОСОБА_7 внесено завідомо неправдиву інформацію про наявність у товариства комплекту обладнання з виробництва паливних гранул, також долучено документи підтверджуючі факт придбання вказаного обладнання, зокрема договір № 037/03 купівлі-продажу товарів від 01.03.2011 року з ТзОВ «Промтехметал», договір № 1510-1Д/11 купівлі-продажу товарів від 15.10.2011 року з ТзОВ «Ейсконстракшен менеджмент».
При проведенні перевірки майна, яке пропонувалось у заставу банку, обвинувачений ОСОБА_7 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне одержання кредиту, шляхом зловживання службовим становищем, скориставшись некомпетентністю представника ПАТ АКБ «Львів» ОСОБА_11 , пред`явили йому для огляду частину лінії по виробництву паливних гранул, а саме непрацюючий сушильний комплекс, який знаходився за адресою Львівська область, м. Борислав, вул. Дрогобицька, 7, придбаний у ТзОВ «Металіст» згідно договору № 0401-1 Д/11 на технічне оснащення від 04.01.2011 року, видаючи його за цілісну лінію.
У подальшому 14.12.2011 року кредитним комітетом ПАТ АКБ «Львів», члени якого не були обізнані про реальні злочинні наміри службових осіб ТзОВ «ТехАвто-Плюс», на підставі результатів, отриманих при проведенні аналізу документів, наданих обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у тому числі довідки від 18.12.2011 року без номера товариства, до якої внесено завідомо неправдиві відомості про обладнання, яке передається в заставу банку, а саме комплекту обладнання з виробництва паливних гранул, та підтверджуючих факт придбання вказаного обладнання договору № 037/03 купівлі-продажу товарів від 01.03.2011 року укладеного з ТзОВ «Промтехметал» та договору № 1510-1 Д/11 купівлі-продажу товарів від 15.10.2011 року укладеного з ТзОВ «Ейсконстракшен менеджмент», від яких обладнання не поставлялось, прийнято рішення про здійснення кредитування ТзОВ «ТехАвто-Плюс».
19.12.2011 року, на підставі документів наданих ПАТ АКБ «Львів», обвинувачений ОСОБА_7 , у АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , з метою незаконного одержання кредиту, шляхом зловживання службовим становищем, під виглядом законного отримання кредиту, без наявності для цього потрібних фінансових передумов та основних засобів, які можна було б передати у заставу банку, оформив та підписав кредитний договір №92 про надання банком у власність позичальника грошових коштів в сумі 1 000 000,00 грн.
Крім цього, з метою приховання спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне одержання кредиту, шляхом зловживання службовим становищем, під виглядом законного отримання кредиту без наявності для цього потрібних фінансових передумов та основних засобів, які можна було б передати у заставу банку, 19.12.2011 року обвинувачений ОСОБА_7 - директор ТзОВ «ТехАвто-Плюс», діючи за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_8 - заступником директора товариства, уклав договір застави майна, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 від 19.12.2011 року за реєстровим № 1927, згідно якого у заставу ПАТ АКБ «Львів» передано комплект обладнання по виробництву паливних гранул, нібито придбане згідно договору № 037/03 купівлі-продажу товарів від 01.03.2011 року укладеного з ТзОВ «Промтехметал», договору № 1510-1Д/11 купівлі-продажу товарів від 15.10.2011 року укладеного з ТзОВ «Ейсконстракшен менеджмент», якого у товариства фактично не було в наявності, а також договору № 0401-1Д/11 на технічне оснащення від 04.01.2011 року укладеного з ТзОВ «Металіст», яким товариству поставлено сушильний комплекс.
Надані банком кошти товариством отримані на розрахунковий рахунок, відкритий у цьому ж відділенні банку.
Водночас, з метою приховання спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне одержання кредиту, під виглядом законного отримання кредиту, та створення впевненості працівників ПАТ АКБ «Львів» у справжності намірів службових осіб ТзОВ «ТехАвто-Плюс», останніми укладено договір № 10/11/2011 купівлі-продажу обладнання від 10.11.2011 року із КП «Ясень» котрим товариству поставлено лінію з виробництва паливних гранул, за яку здійснено оплату з коштів отриманих від банку.
В подальшому, зазначене обладнання 27.12.2011 року на виконання вимог ПАТ АКБ «Львів» директором ТзОВ «ТехАвто-Плюс» - обвинуваченим ОСОБА_7 , з відома та згоди його заступника обвинуваченого ОСОБА_8 , передано у заставу банківській установі, на підставі чого укладено договір про внесення змін і доповнень до договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 від 19.12.2011 року за реєстровим № 1927. Вказане обладнання згідно наданої товариством інформації знаходилось у приміщенні розташованому за адресою м. Дрогобич, вул. Індустріальна, 3.
Разом з тим, доводячи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне одержання кредиту, директор ТзОВ «ТехАвто - Плюс», обвинувачений ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із заступником директора вказаного товариства обвинуваченим ОСОБА_8 , скориставшись некомпетентністю службовців банку ПАТ АКБ «Львів», впродовж 2012 - 2013 років майно товариства, придбане у КП «Ясень» та ТзОВ «Металіст», а саме лінію з виробництва паливних гранул та сушильний комплекс, передане в заставу банку, реалізували невстановленим слідством особам, попередньо вступивши з ними у злочинну змову.
У подальшому, під час дії кредитного договору № 92 від 19.12.2011 року, укладеного між ТзОВ «ТехАвто-Плюс» і ПАТ АКБ «Львів», з метою приховання спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне одержання кредиту, за відсутності у товариства майна переданого у заставу банківській станові, з метою створення у працівників банку переконання щодо того, що товариство здійснює господарську діяльність з використанням заставленого обладнання і планомірно отримує прибуток від здійснення діяльності із виробництва паливних гранул, що забезпечуватиме повернення отриманих кредитних коштів, директор ТзОВ «ТехАвто-Плюс», обвинувачений ОСОБА_7 за попередньою змовою із заступником директора обвинуваченим ОСОБА_8 , при проведенні службовими особами ПАТ АКБ «Львів» перевірок наявності майна переданого товариством у заставу для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, представляли майно, яке не належить ТзОВ «ТехАвто-Плюс», а саме лінію з виробництва паливних брикет розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , належну приватному підприємцю - фізичній особі ОСОБА_13 та прес-гранулятор ОГМ-1,5А розташований за адресою АДРЕСА_5 , належний ПП «Техбудкомплект».
Упродовж дії кредитного договору посадові особи ТзОВ «ТехАвто-Плюс», обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 порушували виконання умов, передбачених кредитним договором, що спонукало службових осіб ПАТ АКБ «Львів» до списання, з метою забезпечення кредитних зобов`язань, з розрахункового рахунку товариства грошових коштів в рахунок погашення кредиту, в результаті чого кредит банку не повернуто, заборгованість перед ПАТ АКБ «Львів» становить 904 666,42 грн., чим банку завдана шкода в особливо великих розмірах.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , 13.11.2012 року, будучи службовою особою, заступником директора ТзОВ «ТехАвто-Плюс», представившись, згідно наказу від 02.11.2012 року, директором ТзОВ «ТехАвто-Плюс», зловживаючи своїм службовим становищем, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом продажу заставленого майна товариства, достовірно знаючи, що майно перебуває у заставі ПАТ АКБ «Львів», не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань, досяг усної домовленості з ОСОБА_14 про продаж сушильного комплексу, розташованого на АДРЕСА_6 .
ОСОБА_14 , не підозрюючи про злочинний умисел ОСОБА_8 , та не будучи обізнаним про те, що вказане майно перебуває в заставі банку, передав ОСОБА_8 готівкові кошти в сумі 50 000 грн. завдатку, ОСОБА_8 , отримавши кошти, не оприбуткував їх на рахунок підприємства, видав ОСОБА_14 квитанцію до прибуткового касового ордеру без номеру від 13.11.2012 року на ім`я ФОП ОСОБА_15 , куди вніс завідомо неправдиві відомості про отримання на рахунок ТзОВ «ТехАвто-Плюс» грошових коштів на вказану суму, створюючи видимість виконання взятих на себе зобов`язань, однак, обладнання не поставив, кошти, привласнивши, не повернув, витратив на власні потреби.
Не погоджуючись із зазначеним вироком, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

25 травня 2021 року адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подали клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, захисників та обвинувачених, які після роз`яснення їм наслідків закриття провадження з нереабілітуючих підстав підтримали подані клопотання та просили їх задоволити, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотань, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміновані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, які кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України та за ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 191 КК України відповідно, вчинені у період 2011-2012 років.
У відповідності до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказані кримінальні правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів.

Відповідно до п.2, п.3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З огляду на те, що з дня вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень минули передбачені ч.1 ст.49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності, такі протягом цього періоду не ухилялися від досудового розслідування або суду, вперше притягуються до кримінальної відповідальності вони можуть бути звільнені від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали заявлені їхніми захисниками клопотання та просили звільнити їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо них закрити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотань захисників та звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо них.

Разом з тим, колегія суддів роз`яснює, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, не є реабілітуючою підставою, а тому потерпілі не позбавлені можливості звернутися до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та клопотання адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності задоволити.
Вирок Галицького районного суду м.Львова від 25 листопада 2019 року, яким ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 191 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 191 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 222 КК України, ч.1 ст. 366 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3