Провадження № 1-кс/760/3330/21
Справа № 760/5014/21
УХВАЛА
про задоволення заяви про самовідвід

19 квітня 2021 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 надійшла заява слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №760/5014/21, провадження № 1-кс/760/1669/21).

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_4 заявила самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України ) у зв`язку з наявністю обставин, які можуть викликати сумнів у її неупередженості, оскільки у поданій скарзі ОСОБА_5 просить слідчого суддю зобов`язати уповноважених службових осіб внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань вчинені, на його думку, суддею Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 , яка є колегою слідчого судді ОСОБА_4 .

Враховуючи, що за таких може виникнути питання щодо неупередженості та безсторонності судді при розгляді заяви про відвід слідчого судці Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_4 ,суддя ОСОБА_3 вважає за необхідне заявити собі самовідвід від розгляду даної заяви про (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України).

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні та особа, яка заявила самовідвід, у судове засідання не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Вирішуючи заяву про самовідвід суддя враховує, що правовий аналіз норм процесуального законодавства свідчить, що головна мета відводу гарантувати безсторонність суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігти будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Як зазначено в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 51-797впс19: «статтею 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.
Разом із цим, ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зобов`язує суддю (суд) справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства».

В ухвалі Касаційного кримінального суду у склад Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 51-2982впс(20) та в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 757/13241/18 зазначено: «як на підставу для задоволення його клопотання ОСОБА_1 покликається на п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України, згідно якого кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Згідно положень ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Разом з тим, ОСОБА_1 не надав Суду підтверджень того, що зазначені у його клопотанні службові особи районного суду м. Києва мають процесуальний статус обвинувачених у розумінні ст. 42 КПК України.
Твердження ОСОБА_1 про необхідність направлення провадження за скаргою до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів з підстав можливої упередженості суддів є неприйнятними, оскільки (у разі доведеності такого факту) це може бути підставою для можливого відводу цих суддів, з наступним вирішенням клопотання в порядку ст. 34 КПК України. Проте на даний час такі підстави відсутні».

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

У рішенні від 9 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49). Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Отже, європейські стандарти забезпечення права на справедливий суд встановлюють певні вимоги щодо безсторонності суду з точки зору стороннього спостерігача. З метою забезпечення судом необхідної довіри, важливим є існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], §§ 99-100). Такі правила демонструють спробу законодавства усунути всі сумніви стосовно неупередженості судді або суду у справі і створити спробу забезпечити безсторонність шляхом ліквідації причин таких сумнівів. Більш того, для забезпечення безсторонності, законодавство спрямоване на усунення будь-яких проявів упередженості і, таким чином, сприяє довірі суспільства до суду (Meznaric v. Croatia (Межнаріч проти Хорватії), § 27).

Крім того, суд враховує, що відповідно до п. 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Як зазначено в коментарі до вказаного пункту Бангалорських принципів (2007р.), які суд враховує в якості консультаційних роз`яснень, якщо суддю сприймають як упередженого, громадську довіру до судової влади буде підірвано. Відтак, суддя повинен утримуватися від будь-яких дій, які дають підстави вважати, що на його рішення можуть впливати зовнішні чинники. Неупередженість пов`язана не лише з фактичною відсутністю ознак упередженості та наявності упереджених міркувань, але і з враженням відсутності таких ознак. Такий двоїстий аспект можна виразити за допомогою часто повторюваного вислову, що правосуддя має бути не лише здійсненим, але й однозначно сприйматися як здійснене. Критерій, який зазвичай застосовується, полягає в тому, чи виникли б у розумного спостерігача, який реалістично і практично дивиться на справу, побоювання щодо браку об`єктивності з боку судді.

Разом з тим, згідно з п. 2.5 Бангалоських принципів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтями 75, 76 КПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) слідчого судді, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України встановлено, що слідчий суддя не може брати участі у кримінальному провадженні «за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості».

Разом з тим, в національному законодавстві існує пряма норма, а саме п. 3 ч. 1 ст. 36 КПК України за змістом якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

В контексті ситуації, що склалася, слід дійти висновку, що застосування відповідної норми не тільки можливе та доречне, а й необхідне при розгляді будь-яких заяв у даній справі відповідним суддею задля усунення будь-яких сумнівів та питань, які виникають у справі та прямо чи побічно зачіпають інтереси визначеної судді, що відповідає об`єктивному критерію.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи, що розгляд суддею ОСОБА_3 заяви про відвід у справі, яка об`єктивно зачипає її інтереси, така обставина може викликати сумніви з точки зору стороннього спостерігача в її об`єктивності та неупередженості при розгляді такої заяві, а тому наведені в заяві про самовідвід підстави є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

З огляду на вказане, керуючись ст.ст. 75, 76, 80-82 КПК України суд

У Х В А Л И В:

Заяву судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 від розгляду заяви слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_4 про самовідвід у справі № 760/5014/21 (провадження № 1-кс/760/3330/21).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1