Справа № 507/762/21
Провадження № 1-кп/507/46/2021
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
14.07.2021 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с.Кричунове Любашівського району Одеської області, українця,
громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого,
працюючого по найму, зареєстрованого по
АДРЕСА_1 , проживаючого по
АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 24 травня 2021 року
Любашівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у
виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування
покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим 09.09.2015 року вироком Савранського районного суду Одеської області за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання у зв`язку з його відбуттям та будучи непритягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення в березні 2021 року ст.185 ч.З КК України (24.04.2021 року до Любашівського районного суду Одеської області направлено обвинувальний акт за ч.З ст. 185 КК України по якому 24.05.2021 року винесено вирок Любашівським районним судом, яким засуджено за ч.З ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ст.75,76 КК України - звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців), на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення при слідуючих обставинах:
14.04.2021 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючись прямим умислом та корисливим мотивом направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, прийшов до домоволодіння належного ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, через незачинену металеву хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 , де через незачинені на запираючі пристрої вхідні двері проник до будинку, де в одній із кімнат будинку таємно викрав майно належне потерпілому, а саме: чавунний котел з кришкою ємністю 3,5 л, вартістю 250,00 гривень; 12 кг побутового брухту чорного металу, вартістю 66,36 гривень; металевий колісник, вартістю 30,00 гривень; електричну плиту «Термія» ЕПЧ 2-2,0/220», вартістю 250,00 гривень; металеві пічні дверцята піддувала вартістю 100,00 гривень; залізничну підкладку костильного типу вагою 5,140 кг вартістю 69,39 гривень; чавунний котел без кришки ємністю 6 літрів вартістю 600,00 гривень, на загальну суму 1365,75 гривень, однак довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 не зміг, з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий власником домоволодіння ОСОБА_5 та його дружиною на місці скоєння кримінального правопорушення.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.15 , ч. З ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, але не доведена до кінця з причин, які не залежали від його волі (закінчений замах).
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення крадіжки, зокрема розповів, що через незачинені двері зайшов в будинок ОСОБА_5 , де в одній з кімнат побачив металолом та металеві казани. Вказані предмети він забрав і хотів йти додому, але не місці був затриманий власником будинку. Все майно він повернув власнику.
Потерпілий: ОСОБА_5 згідно заяви просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у його відсутність, претензій матеріального та морального характеру не має, просив призначити покарання на розсуд суду.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації ч.2 ст.15 , ч. З ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, але не доведена до кінця з причин, які не залежали від його волі (закінчений замах).
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, посередньо характеризується, не одружений, працює по найму, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Обвинуваченого засуджено вироком Любашівського районного суду Одеської області від 24.05.2021 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років шести місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Злочин у цьому кримінальному провадженні вчинено до постановлення вироку суду від 24.05.2021 року, а саме 14.04.2021 року, тому покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Верховний Суд зауважив, що з огляду на положення статей 70, 71, 75 КК України, за загальним правилом за наявності сукупності злочинів або сукупності вироків, інститут звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням може бути застосований (за наявності відповідних підстав) лише після призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів та/або сукупністю вироків.
З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, беручи до уваги, що збитки відшкодовані, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання не має.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, за даним вироком та за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 24 травня 2021 року , остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 3456 грн. 96 коп. на користь держави.
Речові докази після вступу вироку в законну силу: чавунний котел ємкістю 3.5 л, чавунний котел ємкістю 6 л, настільну електричну плиту, колісник металевий, металеву дверку піддувала печі, металеву підкладку залізничної колії, металеві противаги від трактору, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області передати потерпілому ОСОБА_5 за належністю.
Накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 16 квытня 2021 року арешт на майно, яке визнано речовими доказами - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання.

Суддя: ОСОБА_1