Справа № 136/335/21
Провадження №11-сс/801/211/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 05 березня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.03.2021 за №0000064, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.04.2021, з визначенням розміру застави відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Старший слідчий СВ відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, капітан поліції ОСОБА_9 звернулась до суду із клопотанням, яке було погоджене начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що слідчим відділення відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області поводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за фактом незаконного збуту наркотичних засобів, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 01.03.2021.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, достовірно знаючи, що канабіс є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних із порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів» від 15.02.1995 та ст. 3 Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними» від 15.02.1995, діючи умисно, не маючи відповідної ліцензії, у невстановлений органом досудового розслідування час та невстановленому місці незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, а також порошкоподібну речовину та 04.03.2021 близько 22.00 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись на відрізку шляху автодороги Р-33 сполучення м. Липовець м. Іллінці, що в межах обслуговування Відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, зустрівся з особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_11 , який діяв під контролем працівників поліції, та за грошову винагороду у сумі 3000 гривень збув останньому, прозорий поліетиленовий пакет з подрібненою рослинною речовиною в сухому стані, з різким характерним запахом рослин канабісу, який згідно наказу Міністерства Охорони Здоров`я України № 188 від 01.08.2000 із змінами та доповненнями, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, а також фольговий згорток, в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина світлого кольору із невідомим вмістом.

За даним фактом 05.03.2021 ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, за кваліфікуючою ознакою - предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.
На даний час в органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.
05.03.2021 о 01 год. 00 хв., ОСОБА_8 було затримано, в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчинені вищевказаного злочину.
Ураховуючи те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства, встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню вище вказаним спробам, слідчий просив суд вирішити питання про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки та не запобіжить встановленим ризикам.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені, просив його задовольнити, вказуючи також на наявність ризику, передбаченого п.4 ст.177 КПК України, який не заявлений у клопотанні, обґрунтовуючи його тим, що за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , де останній проживає з дружиною також було вилучено наркотичні засоби, утім на даний час їх належність не встановлена, тому з метою перешкоджанню кримінальному провадженню він може вчинити певні дії. При цьому зазначив, що на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України зібрано достатньо доказів на даному етапі, які мають гриф секретності, які у подальшому буде знято, а також буде проведено ряд експертних досліджень.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечив щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати інший більш м`який запобіжний захід, вказуючи, що зможе забезпечити виконання належної процесуальної поведінки. При цьому, зазначив, що мав намір шахрайським способом заволодіти отриманими від свідка грішми, а наркотичних засобів не збував.
Захисник просив обрати інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, який просить його підзахисний, мотивуючи тим, що за матеріалами кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, не доведено наявність ризиків.
Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 05.03.2021 року клопотання задоволено. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 05.03.2021 складає 136 200 (сто тридцять шість тисяч двісті) гривень 00 коп..

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; 2) не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 30.04.2021.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 05.03.2021 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала не відповідає висновкам щодо обставин кримінального провадження, зокрема вони не підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вказаний запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 є занадто суворим, оскільки обмежує його права та свободи, як громадянина та не відповідає фактичним обставинам. Стороною обвинувачення зазначено надумані та не підтвердженні ніякими доказами ризики, висловлено лише свої припущення щодо їх можливого існування та обґрунтованості підозри. Так, ОСОБА_8 після спілкування з «покупцем» безперешкодно автомобілем, яким приїхав на зустріч поїхав додому, де в подальшому і був затриманий, з місця вчинення правопорушення не втікав. Від слідства не має намірів ухилятися, оскільки сам зацікавлений у встановленні істини у справі, має постійне місце проживання в господарстві свого діда, разом з дідом за адресою АДРЕСА_1 . Також прокурором не доведено, що у даному випаду до ОСОБА_8 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.
Захисник в своїй апеляційній скарзі не просив суд забезпечити особисту участь підозрюваного у розгляді апеляційної скарги поданої в його інтересах. Також апеляційним судом підозрюваний ОСОБА_8 повідомлявся через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у її розгляді, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_8 , оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ захисника, заперечення прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 05.03.2021 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком до 30.04.2021, тобто на 60 днів, з визначенням останньому застави в розмірі 136 200 гривень.

Вирішуючи питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що стороною обвинувачення надано вагомі докази на підтвердження розумної підозри, які свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України. Підставами про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України є те, що ОСОБА_8 після проведення оперативної закупки намагався втекти від правоохоронних органів, та був затриманий в м. Іллінці Вінницької області, а не на місці вчинення кримінального правопорушення, на підтвердження чого надано протокол затримання особи від 05.03.2021.

Також слідчий суддя враховував, що, хоча в силу приписів ст.89 КК України судимість ОСОБА_8 погашена, однак він будучи особою яка притягувалась до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким.
Проте, слідчий суддя вважав недоведеним прокурором ризик, передбачений п.4 ст.177 КПК України, на наявність якого вказав прокурор у судовому засіданні, при цьому, слідчий суддя врахував, що такий ризик не був заявлений у клопотанні, а сторона захисту позбавлена була можливості здійснювати захист в цій частині.

Крім цього, слідчий суддя враховував дані, що характеризують ОСОБА_8 як особу, а саме: ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, засобів для існування та майна не має, одружений, однак з дружиною не проживає; має двоє неповнолітніх дітей (9 років та 2,5 роки), які проживають з бабусею, окремо від нього та дружини.
Слідчий суддя вважав, що відсутні стимулюючі фактори, які б спонукали його до виконання обов`язку не переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Не має однозначно визначеного постійного місця проживання, оскільки як вказав у судовому засіданні проживає в АДРЕСА_1 , інколи проживає із дружиною по АДРЕСА_2 , однак зареєстроване місце проживання є відмінним від вказаних, що позбавляє можливості застосувати запобіжний захід пов`язаний у забороні залишати житло. А тому, на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів, які були досліджені в судовому засіданні та обставин встановлених в судовому засіданні, прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленим ризикам в даному провадженні, а також забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, суд, крім наявності ризиків, зобов`язаний оцінити в сукупності серед інших такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Апеляційний суд погоджується, що встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини свідчать про відсутність у підозрюваного соціально-стримуючих чинників та схильність до вчинення злочинів.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, поведінку підозрюваного у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано слідчим та не спростовані стороною захисту, а також даними про особу підозрюваного,який є неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, за які його суд на підставі ст.75 КК України звільняв від відбування покарання з випробуванням не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильним та обґрунтованим, оскільки встановлені ним обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із доводами захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановлено, що при визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався. За таких обставин, колегія суддів враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні Великої палати Європейського суду від 08.01.2008 у справі «Мангурас проти Іспанії» дійшла до переконання, що застава у визначеному слідчим суддею суду першої інстанції розмірі забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Липовецького районногосуду Вінницької області від 05.03.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4