ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/303/21 Справа № 932/938/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від

05 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від

05 лютого 2021 року повернуто заяву ОСОБА_6 про відвід прокурора.

В обґрунтування постановленої ухвали про повернення заяви слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що вказана заява подана не через систему «Електронний суду», як це передбачено чинним законодавством, а шляхом надсилання звичайної скан-копії скарги на електронну пошту Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, що у свою чергу унеможливлює встановлення особи, яка саме подає (надсилає) дану заяву до слідчого судді, оскільки такий електронний лист та заява не підписані електронним цифровим підписом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, мотивуючи тим, що про існування ухвали від 05 лютого 2021 року їй стало відомо 10 лютого 2021 року з сайту судової влади, щодо апеляційних вимог просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий суддя безпідставно повернув їй заяву, посилаючись на відсутність електронного підпису, оскільки вона у відповідності до норм законодавства, вказаних в мотивуванні судового рішення, а саме, постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року за справою №826/14954/17, в частині надсилання до суду електронних листів та правил електронного підпису, підписала свою скаргу. Вказує на те, що слідчий суддя повинен був витребувати від керівника апарату суду довідку про наявність цифрового підпису, яке надійшло, дослідити довідку в судовому засіданні, після чого і приймати відповідне процесуальне рішення. Вважає, що ухвала суду про повернення заяви перешкоджає подальшому руху по справі та є перепоною в праві на судовий захист.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, а отже, за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

Оскільки з наданих матеріалів провадження слідує, що про існування ухвали
від 05 лютого 2021 року ОСОБА_6 стало відомо 10 лютого 2021 року з сайту судової влади, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.
Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При цьому ч. 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З наданих матеріалів слідує, що на електронну адресу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява від ОСОБА_6 про відвід прокурора.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від
05 лютого 2021 року повернуто заяву ОСОБА_6 з підстави того, що заявник не дотримався порядку подання скарги в електронному порядку, оскільки заява надійшла без цифрового підпису, що унеможливлює встановлення особи, яка саме подає (надсилає) дану заяву до слідчого судді.
Втім, такий висновок слідчого судді не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Положення ст.6 зазначеного Закону встановлюють, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
При цьому, оригіналом електронного документа, відповідно до вимог ст. 7 Закону, вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Електронний підпис, відповідно до визначення, що міститься в п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
Тобто, електронний цифровий підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора цього документа іншими суб`єктами електронного документообігу.
Як слідує з матеріалів провадження на останньому аркуші заяви, поданої до суду першої інстанції, зазначено, що скарга має цифровий підпис, що свідчить про те, що слідчий суддя належним чином не перевірив дотримання ОСОБА_6 встановленого порядку подання електронних звернень, зокрема, накладення нею електронного цифрового підпису.
Матеріали судового провадження не містять підтверджуючих даних, які б свідчили про відсутність самого електронного цифрового підпису, а тому суд апеляційної інстанції вважає висновки слідчого судді в цій частині безпідставними.
Положеннями ст.ст. 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до вимог ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, та якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
На переконання апеляційного суду слідчий суддя безпідставно обмежив
ОСОБА_6 в її правах та доступі до правосуддя, чим порушив вимоги ст. 21 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав та свобод людини.
Крім того, всупереч вимог п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя не здійснив жодних заходів на захист прав та інтересів заявника у даному кримінальному провадженні та прийняв безпідставне рішення, яке не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону.
Вказані процесуальні порушення є неприпустимими, оскільки такі процесуальні дії суду, в першу чергу, не узгоджуються з вимогами ст.21 КПК України, що істотно обмежує заявника в можливості реалізації його прав, передбачених чинним КПК України.
Враховуючи зазначені вище обставини, аналізуючи їх в сукупності, в зв`язку з допущенними слідчим суддею істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та направити матеріали за заявою про відвід прокурора до суду першої інстанції для прийняття рішення відповідно КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від

05 лютого 2021 року про повернення заяви ОСОБА_6 про відвід прокурора скасувати та направити матеріали за заявою до суду першої інстанції для прийняття рішення відповідно КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4