Справа № 930/547/20
Провадження №11-кп/801/257/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000394 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді судом кримінального провадження, на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.12.2020, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коржівка Немирівського району, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, солдата військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, громадянина України, раніше судимого 26.02.2020 вироком Барського районного суду Вінницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна, та 24.06.2020 вироком Барського районного суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна,
визнано винним у вчинені злочинів та призначено йому покарання:
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією належного йому майна;
- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією належного йому майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Барського районного суду Вінницької області від 24.06.2020, більш суворим покаранням за цим вироком, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією належного йому майна.
Строк відбування покарання засудженому вирішено обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09.09.2019.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.09.2019 до дня набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання з цивільним позовом, накладеним арештом, речовими доказами та процесуальними витратами.

За участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, вирішив вчинити розбійний напад на проживаючу одиноко пенсіонерку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, близько 22 години 04.09.2019, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 наблизився до будинку АДРЕСА_2 . Дочекавшись доки у ньому погасне світло, ОСОБА_6 незаконно проник до приміщення через відкриту кватирку в кухні.
Перебуваючи у будинку, ОСОБА_6 увійшов до кімнати, де відпочивала ОСОБА_10 , та на столі біля вікна побачив мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1232B». ОСОБА_6 вирішив привласнити і використати даний телефон як засіб для вчинення злочину, а саме: ліхтар у ньому, та як в будинку було темно. Взявши до рук телефон і увімкнувши на ньому ліхтар, при цьому переконавшись, що ОСОБА_10 за ним не спостерігає, ОСОБА_6 пройшов повз неї до іншої кімнати, де знаходилася шафа. Підійшовши до якої, відкрив дверцята і розпочав шукати грошові кошти та цінне майно. Від шарудіння ОСОБА_10 прокинулась та увімкнула світло у кімнаті, де відпочивала. Помітивши ОСОБА_6 , схопила руками його за светр на грудях і почала кричати, утримуючи біля себе. Він злякався, що ОСОБА_10 його впізнає, так як раніше приходив на територію її домогосподарства у групі дітей в супроводі класного керівника доньки потерпілої - ОСОБА_9 , під час навчання у Ситковецькій школі-інтернат, де частувалися виноградом, і, помітивши на столі поруч себе кухонний ніж, взяв його до рук. Відразу наніс ним множинні проникаючі колото- різані поранення потерпілій, від яких ОСОБА_10 впала на підлогу. Після чого, ОСОБА_6 , залишив місце події, взявши із собою кухонний ніж, яким наніс потерпілій тілесні ушкодження, та з метою особистого збагачення залишив у себе її мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі «GT-Е1232В», ринкова вартість якого станом на 04.09.2019, відповідно до висновку експерта від 07.10.2019 № 6248/19-21 складає 250 грн, який використовував під час вчинення злочину.
Відповідно до висновку експерта від 15.10.2019 № 104 судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок множинних ножових проникаючих поранень грудної клітки зліва та справа з ушкодженням паренхіми лівої та правої легені, крововиливів в плевральні порожнини, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення т а особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів та призначити покарання за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна; за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Барського районного суду Вінницької області від 24.06.2020, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд безпідставно визнав пом`якшуючу обставину щире каяття ОСОБА_6 , а також належно не врахував дії обвинуваченого від яких настала смерть людини, його попередні судимості та думку потерпілої, яка просила призначити суворе покарання у виді довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі та просить скасувати вирок суду із-за м`якості призначеного покарання, оскільки суд не врахував, що ОСОБА_6 вчинив особливо, тяжкий злочин щодо особи похилого віку та не відшкодував шкоду, а тому просить призначити покарання у виді довічного позбавлення волі, потерпіла ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу прокурора, оскільки вона не сприймає каяття обвинуваченого і не пробачила йому вчинений злочин, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 заперечили проти апеляційної скарги прокурора, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину, розкаявся, просив вибачення у потерпілої, визнав цивільний позов, але не відшкодував шкоди через відсутність коштів, так як є сиротою, має малолітнього сина ОСОБА_11 , 2019р.н., а тому немає підстав для застосування покарання у виді довічного позбавлення волі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Суд першої інстанції дотримався даних вимог, а тому немає підстав для скасування вироку через істотне порушення норм КПК України.

Учасники провадження вирок не оскаржували з мотивів встановлених обставин і кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому в цій частині, відповідно до ст. 404 КПК України не переглядається.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді 14 років позбавлення волі, суд першої інстанції дотримався вимог ППВС України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та врахував суспільну небезпеку скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого.

Апеляційний суд приходить до висновку, що посилання в апеляційній скарзі, що від дій ОСОБА_6 настали невідворотні наслідки смерть особи не може бути обставиною, що обтяжує покарання, оскільки є об`єктивною стороною вчиненого кримінального правопорушення.

Також не погоджується апеляційний суд з тим, що суд формально поставився до визначення щирості каяття.

Обвинувачений ОСОБА_6 на протязі досудового слідства і при розгляді в суді першої інстанції надав покази щодо вчиненого ним злочину, висловлював жаль, щодо вчиненого і просив вибачення, зокрема і в апеляційному суді, обвинувачений ОСОБА_6 , незважаючи на суму цивільного позову, визнав його в повному обсязі.

Щодо відсутності даних про намагання відшкодувати заподіяну шкоду потерпілій, то суд бере до уваги, що обвинувачений є сиротою, немає даних, що у нього є матеріальні заощадження або ж майно за рахунок якого він міг відшкодувати шкоду.

Сторона захисту заперечила проти посилань на зухвалу поведінку обвинуваченого в суді, яка ніби полягала в тому, що не даючи відповіді на окремі питання, зазначав, що не пам`ятає окремих обставин, оскільки це є лише суб`єктивним припущенням сторони обвинувачення.

Щодо неврахування думки потерпілої, яка просила призначити покарання у виді довічного позбавлення волі, то апеляційний суд бере до уваги, що судом призначене покарання у виді позбавлення волі ближче до максимального, з урахуванням всіх обставин, а тому дана обставина не може бути вирішальною для скасування вироку із-за м`ягкості.

За наведених обставин, в ході апеляційного розгляду не доведено, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання обвинуваченому ОСОБА_6 внаслідок м`якості.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.12.2020 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4