Справа № 174/794/17
Провадження №1-кп/190/5/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представник потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суходільськ Луганської області, громадянина України, освіту базова вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суходільськ Луганської області, громадянина України, освіту базова вища, одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 19 лютого 2016 року приблизно о 23 год. 05 хвл., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні кафе «у ОСОБА_11 », розташованого по АДРЕСА_2 , скориставшись нікчемним приводом, порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, з хуліганських мотивів, безпричинно ОСОБА_5 почав чіплятись до музиканта кафе ОСОБА_12 , який в свою чергу по мікрофону попрохав відвідувачів вивести ОСОБА_5 за межі кафе. В свою чергу ОСОБА_5 почав висловлюватись грубою нецензурною лайкою та наніс ОСОБА_12 один удар рукою в область голови, в цей час побачивши вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 відвідувач кафе «у ОСОБА_11 » ОСОБА_13 , з метою зупинити хуліганські дії ОСОБА_5 підійшов до останнього та намагався словесно заспокоїти останнього, вказане побачив ОСОБА_4 та підбігши до вищевказаних осіб, разом з ОСОБА_5 , скориставшись нікчемним приводом, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, з хуліганських мотивів, почали наносити ОСОБА_13 удари кулаками в область голови та тулубу, в загальній кількості 5-6 ударів.

Після чого відвідувач кафе «у ОСОБА_11 » ОСОБА_14 побачивши вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , з метою зупинити їх хуліганські дії, підійшов до них та словесно намагався заспокоїти останніх, але ОСОБА_10 ніяким чином не реагував та умисно, безпричинно, з хуліганських мотивів, наніс ОСОБА_14 один удар кулаком руки в область голови, в цей час ОСОБА_4 також наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_14 .. Після чого ОСОБА_14 присів, а ОСОБА_4 з ОСОБА_10 вже разом почали наносити хаотично удари о область голови ОСОБА_14 та в цей час до них прибіг ОСОБА_5 продовжуючи свої хуліганські дії, наніс 3-4 удари ОСОБА_14 в область голови. Після чого ОСОБА_14 вибіг з кафе.

Після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 почали штовхати та шарпати за одяг ОСОБА_13 , кидати бокали та стакани у відвідувачів, які мирно сиділи, кидали стільці в різні боки та бути посуд, який стояв на столах у відвідувачів. Після чого ОСОБА_10 побачивши, що ОСОБА_14 повернувся до загальної зали кафе, висловлюючись грубою нецензурною лайкою підбіг та наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_14 , разом з тим ОСОБА_4 підбіг до останнього та разом з ОСОБА_10 наносили ОСОБА_14 хаотично удари, в загальній кількості 3-4 удари, від чого ОСОБА_14 присів, а ОСОБА_5 наніс один удар ступнею правої ноги в область голови ОСОБА_14 , від чого той впав на спину, проте свідомість не втратив та відразу піднявся і вибіг з кафе на подвір`я.

Після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 групою осіб вийшли на вулицю де зустріли на вході до кафе ОСОБА_15 , де ОСОБА_5 почав грубою та нецензурною лайкою ображати ОСОБА_15 , а ОСОБА_4 знаходячись по заду останнього наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_15 , від чого останній впав та втратив свідомість.

У результаті вищевказаних протиправних дій, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 було припинено нормальну діяльність кафе «у ОСОБА_11 », з пошкодженням у вищевказаному кафе натяжної стелі у загальній залі, вхідних дверей до туалету та побиття посуду, чим завдали потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 9672,62 грн., а потерпілим ОСОБА_14 спричинили пошкодження у вигляді синців на шкірі верхніх та нижніх повік обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_15 спричинили тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що спричинили короткочасних розлад здоров`я тривалістю 6 діб, але не більше як три тижні.

Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України як умисні дії, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та пов`язані з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, вчинені групою осіб.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та просили провадження по справі закрити, посилаючись на те, що з дати вчинення злочину минуло більше 5-ти років, тобто сплинули строки, передбачені ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просили кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрити, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому засіданні проти задоволення клопотання обвинувачених та їх захисників заперечував, вважає, що строки давності, визначені ст. 49 КК України в даний час не закінчились, оскільки обвинувачені у період з 15.08.2016 року по 12.10.2017 року перебували в розшуку, так як навмисно ухилялись від досудового розслідування, а тому відстави для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відсутні.

Представник потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинувачених заперечував, вважає, що воно є передчасним та повинно бути заявлено під час розгляду справи по суті. Крім того, обвинувачені вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення не визнали, завдану майнову та моральну шкоду потерпілим не відшкодували.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, п`ять роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Таким чином, на час розгляду судом кримінального провадження за обвинуваченнм ОСОБА_4 , ОСОБА_5 минуло більше 5 років з дня вчинення інкримінованого їм злочину.

Доводи прокурора, про те, що обвинувачені ухилялись від досудового слідства, у зв`язку із чим були оголошені в розшук, не знайшли свого підтвердження.

Так, згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Отже, норми чинного законодавства пов`язують зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, оголошення в розшук, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Виходячи з практики Верховного Суду (постанова Верховного Суду України від 19.03.2015 року №5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

Отже при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК, якщо під час досудового розслідування місце знаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

При чому підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства».

Водночас матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства, а зупинення досудового слідства у зв`язку з його розшуком само по собі не свідчить про ухилення від слідства.

Таким чином, виходячи з даних процесуальних норм, а також з урахуванням позиції обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які, будучи увідомленим про те, що звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не носить реабілітуючого характеру, наполягали на застосуванні до них вказаної норми кримінального закону, суд вважає за необхідне заявлене обвинуваченими клопотання про звільнення від кримінальної відпвідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

При цьому згода потерпілого чи його представника на задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК чи визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Щодо заявлених у кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 цивільного позову суд звертає увагу на таке.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку зі звільненням обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності заявлені потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 цивільні позови про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст.ст. 284 ч.2 п.1, 285, 286, 288, 392 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 296 КК України - на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000061 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд.

Головуючий суддя ОСОБА_1