Справа № 638/3981/18
Провадження № 1-кп/638/283/21
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000234 від 14.01.2018 року, об`єднаному з кримінальним провадженням № 0000504 від 19.01.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська, Луганської області, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лисичанська, Луганської області, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Верхня Дуванка, Сватівського району, Луганської області, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України,
встановив:
28.01.2015 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_9 перебував біля багатоповерхового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . Поблизу першого під`їзду вище вказаного будинку ОСОБА_9 побачив невідому йому жінку котра стояла біля лавки та поставила свою сумку на лавку. Побачивши дану жінку у ОСОБА_9 виник раптовий умисел направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер наслідків свого діяння та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , підійшов до потерпілої ззаду та діючи відкрито, з корисливих мотивів, з метою подолання волі потерпілого до спротиву, наніс один удар правою рукою в потиличну частину голови. Після чого потерпіла повернулася обличчям до ОСОБА_9 та останній наніс декілька ударів в верхню ліву ділянку обличчя та скроню, і одночасно намагався повалити потерпілу на землю. Після чого потерпіла впала на одне коліно на землю, а ОСОБА_9 в цей час схватив рукою її сумку і силоміць вирвав сумку з рук потерпілої ОСОБА_12 , та покинув місце вчинення злочину, заволодівши при цьому особистим майном, а саме: мобільним телефоном марки Samsung E 1282 Ceramic Whit, флеш картою 2 gb срібного кольору, гаманцем сірого кольору під шкіру ящура, грошовими коштами в розмірі 500,00 грн. Внаслідок злочинних дій з боку ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_12 було завдано матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1491 від 15.05.2015 року в розмірі 850,00 грн. Внаслідок застосування ОСОБА_9 насильства яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілій було спричинено фізичний біль.

Незаконно заволодівши вказаним майном потерпілого, ОСОБА_9 , скориставшись тим, що потерпіла впала та отримала тілесні ушкодження, які не є небезпечним для життя чи здоров`я для потерпілого, побіг в напрямку вул. Отакара Яроша та покинув місце скоєння злочину. В подальшому ОСОБА_9 розпорядився вказаним майном на власний розсуд, спричинивши таким чином ОСОБА_12 майнову шкоду в сумі 850,00 грн.

14.01.2018 року біля 07 год. 00 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули з метою проведення дозвілля до квартири АДРЕСА_6 , яку винаймав ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, у ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник спільний раптовий умисел направлений на відкрите заволодіння всіма наявними грошовими коштами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які знаходилися на банківських рахунках, реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розподіливши між собою злочинні ролі, діючи відкрито, в групі осіб, заволоділи банківськими картками ПАТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та пін кодами до них, які належать потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за допомогою мобільного додатку «Приват 24» перевели частину грошових коштів в розмірі 10000,00 грн., з банківських карток КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 на банківську картку банку АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_5 рахунок якої відкритий на ім`я ОСОБА_10 . Через деякий час ОСОБА_11 маючи при собі банківські картки потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , ненадовго покинув квартиру, та направився для зняття готівкових грошових коштів з банкомату ПАТ «Приватбанк», який розташований за адресою: м. Харків, пр-т. Науки, 64, де ним було знято грошові кошти на суму 42000,00 грн., та в подальшому було розподілено гроші між ним та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Після, чого ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, при цьому заволодівши грошовими коштами на суму 52000,00 грн., та у подальшому розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Також, 14.01.2018 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували у квартирі АДРЕСА_6 , яку винаймав ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 . Де під час перебування, у ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник раптовий умисел направлений на відкрите викрадення банківських карток ПАТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , які належать потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відкрито викрали банківські картки ПАТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та пін кодами до них.

Крім того, 14.01.2018 біля 07 год. 00 хв. ОСОБА_10 перебував у квартирі АДРЕСА_6 , яку винаймав ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 . Під час проведення дозвілля у ОСОБА_10 раптово на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_13 . Під час сварки, ОСОБА_10 маючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс два удари кулаком правої руки в обличчя потерпілому ОСОБА_16 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/21/9-ОКБ/18, яким встановлено, що за даними медичної документації у громадянина ОСОБА_13 , мала місце травма обличчя у вигляді перелому правого вилично-орбітального комплексу з виливом крові у правий верхньощелеповий синус, крововиливу у слизовому оболонку рота в області 3-7- го зубів праворуч, синця в правій підочній області, саден на обличчі,- яка могла бути отримана в час вказаний в постанові призначення експертизи, від ударної дії тупого предмету, зокрема садна в дій ударів-тертя, індивідуальні властивості котрих за даними наданої медичної документації встановити не представляється можливим, та відносить до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (згідно п.2.2.1.в, п.2.2.2. п.4.11 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом «Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р.№6).

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що 28.01.2015 року біля 22-00 год. в м.Харкові по вул.Єсеніна,10 він гуляв по вулиці та побачив незнайому йому дівчину. Підбіг до неї та наніс два удари в затилок та в область обличчя. Від ударів вона впала на коліно, ОСОБА_9 вихопив у дівчини сумку та втік. В сумці були гроші, які він витратив на власні потреби.

Крім того, 14.01.2018 року біля 07 год. 00 хв. він та ОСОБА_11 , ОСОБА_10 приїхали до ОСОБА_13 з ОСОБА_14 до квартири АДРЕСА_6 . Перебуваючи у вказаній квартирі, у ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 виник спільний раптовий умисел направлений на відкрите заволодіння всіма наявними грошовими коштами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які знаходилися на банківських рахунках. ОСОБА_13 передав ОСОБА_11 банківські картки для зняття коштів.

ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 за допомогою мобільного додатку «Приват 24» перевели частину грошових коштів в розмірі 10000,00 грн., з банківських карток КБ «Приватбанк» на банківську картку банку ім`я ОСОБА_10 . Через деякий час ОСОБА_11 маючи при собі банківські картки потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ненадовго покинув квартиру, та направився для зняття готівкових грошових коштів з банкомату ПАТ «Приватбанк», де ним було знято грошові кошти на суму 42000,00 грн. Коли ОСОБА_13 побачив, що грошові кошти були переведені з його картки в значно більшому розмірі він почав лаятись, ОСОБА_9 побіг до туалету телефонувати ОСОБА_11 , а коли вийшов, побачив що ОСОБА_10 та ОСОБА_13 б`ються на підлозі. Він їх розняв.

Після, чого ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, при цьому заволодівши грошовими коштами на суму 52000,00 грн., та у подальшому розпорядившись ними на власний розсуд, розподіливши між собою.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 пояснив, що 14.01.2018 року біля 07 год. 00 хв. він з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхали до його знайомого ОСОБА_13 , який мешкав в орендованій квартирі з ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_7 . Він з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовились, що знімуть з карток переданих потерпілим всі грошові кошти, що є на банківських картках. ОСОБА_13 передав йому банківські картки для зняття коштів та він пішов з квартири до банкомату, де ним було знято грошові кошти на суму 42000,00 грн., та в подальшому було розподілено гроші між ним та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за допомогою мобільного додатку «Приват 24» перевели частину грошових коштів в розмірі 10000,00 грн., з банківських карток потерпілих на банківську картку банку ОСОБА_10 , які також були розподілені між обвинуваченими
Після, чого ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, при цьому заволодівши грошовими коштами та у подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що 14.01.2018 року біля 07 год. 00 хв. він з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 приїхали до знайомого ОСОБА_11 ОСОБА_13 , який проживав разом з ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_7 . Сиділи з столом після чого ОСОБА_11 покинув квартиру для того, щоб зняти грошові кошти з банківських карток, які йому передав ОСОБА_13 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 домовились, що знімуть з карток переданих ОСОБА_13 всі кошти, які зможуть. Коли ОСОБА_13 зрозумів, що кошти ОСОБА_11 знімає в більших сумах ніж ним були оговорені раніше, ОСОБА_9 пішов до туалету зателефонувати ОСОБА_11 . В цей час між ним та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт оскільки потерпілий висловлювався в його адресу нецензурною лайкою та штовхнув його, на що ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_13 в обличчя два рази після чого потерпілий вчепився в нього та вони впали на підлогу, коли ОСОБА_9 вийшов з туалету він їх розтащив у різні боки. Після чого вони покинули квартиру. ОСОБА_11 було знято з карток грошові кошти на суму 42000,00 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 за допомогою мобільного додатку «Приват 24» перевели частину грошових коштів в розмірі 10000,00 грн., з банківських карток потерпілих на банківську картку ОСОБА_10 та в подальшому було розподілено гроші між ним, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .
Потерпіла ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Зважаючи на те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю визнали свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, їх свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, а також викрадення привласнення офіційних документів, штампів, печаток та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, викрадення привласнення офіційних документів, штампів, печаток, а також умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розгляд здоров`я та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 122 КК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а також викрадення привласнення офіційних документів, штампів, печаток, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України.

Пом`якшуючою обставиною, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 одружений, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обвинувачений ОСОБА_10 одружений, має неповнолітню дочку ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обвинувачений ОСОБА_9 не одружений, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до тяжких кримінальних правопорушень, особу винних, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_11 та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті із застосуванням ст. 70, 75 КК України.
Щодо покарання ОСОБА_10 суд зазначає, що призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті із застосуванням ст. 70 КК України.
Крім того, вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року ОСОБА_10 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Призначене покарання ОСОБА_10 не відбуто.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Таким, чином суд призначає покарання ОСОБА_10 також з урахуванням невідбутого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року.

Щодо покарання ОСОБА_9 суд зазначає, що призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті із застосуванням ст. 70 КК України.
Крім того, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України ( зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання ), викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 ( провадження № 13-31кс18 ), якщо особа вчинила злочин в період до 23.12.2015 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).( п. 104 )
Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається ( п. 106 ).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 одне з інкримінованих йому кримінальних правопорушень вчинив 28.01.2015 року, тому суд вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 21.02.2018 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 заявлено цивільний позов від 03.05.2018 року, в якому прокурор просить стягнути солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь державного бюджету суму 3515,79 гривень. В обґрунтування цивільного позову прокурор зазначив, що вказана сума витрачена на лікування потерпілого ОСОБА_13 від злочину в Харківській міській кліничній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. ОСОБА_19 , тому підлягає стягненню з винних осіб відповідно до ст.1206 ЦК України. (а.с.36-40 т.2)

Потерпілим ОСОБА_13 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_11 матеріальну шкоду спричинену злочином у сумі 50000 грн., моральну шкоду, спричинену злочином у сумі 500000 грн. (а.с.42 т.1)

Потерпілою ОСОБА_14 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_11 матеріальну шкоду спричинену злочином у сумі 95000 грн., моральну шкоду, спричинену злочином у сумі 800000 грн. (а.с.41 т.1)

Потерпілим ОСОБА_13 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_9 матеріальну шкоду спричинену злочином у сумі 18000 грн., моральну шкоду, спричинену злочином у сумі 20000 грн. (а.с.44т.1)

Потерпілою ОСОБА_14 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_9 моральну шкоду, спричинену злочином у сумі 200000 грн. (а.с.43 т.1)

Потерпілим ОСОБА_13 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_10 матеріальну шкоду спричинену злочином у сумі 56000 грн., моральну шкоду, спричинену злочином у сумі 15000 грн. (а.с.34 т.2)

Потерпілою ОСОБА_14 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_10 матеріальну шкоду спричинену злочином у сумі 25000 грн., моральну шкоду, спричинену злочином у сумі 800000 грн. (а.с.35 т.2)

В обґрунтування цивільних позовів потерпілі послались на ст.ст.127, 128 КПК України. У судове засідання потерпілі не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. (а.с.60-66 т. 4)

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначені вище цивільні позови щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнали в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням заподіяно майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.

Згідно зі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, розмір зазначеного цивільного позову прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 щодо стягнення матеріальної шкоди, проти якого обвинувачений не заперечував, суд вважає за необхідне цивільний позов прокурора задовольнити, стягнувши з ОСОБА_10 на користь державного бюджету суму 3515,79 гривень витрачених на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_13 в ІНФОРМАЦІЯ_5 та невідкладної медичної допомоги ім.проф. ОСОБА_19 .

Щодо вимог цивільних позовів про стягнення матеріальної шкоди з обвинувачених на користь потерпілого ОСОБА_13 колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні з матеріалів кримінального провадження , зокрема обвинувального акту убачається, що потерпілому заподіяна матеріальна шкода у розмірі 52 000 грн. Будь-яких доказів спричинення матеріальної шкоди у розмірах зазначених потерпілим у цивільних позовах потерпілим не надано. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суми матеріальної шкоди у розмірі 52 000 грн.

Щодо вимог цивільних позовів про стягнення матеріальної шкоди з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_14 суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено розміру завдання такої шкоди потерпілій ОСОБА_14 , а також розміру такої шкоди, зазначеної нею у цивільних позовах. Таким чином, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині вимог.

Щодо вимог цивільних позовів потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( далі - Постанова ), зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 неправомірними діями обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань.

Але потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 достатньо не обґрунтували, з чого саме вони виходили при визначенні суми відшкодування, чому саме такі суми, які заявлені ними в цивільних позовах, є достатньою для компенсації спричинених ним фізичних та моральних страждань.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, колегія суддів враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнали потерпілі, їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілому ОСОБА_13 , спричиненої йому неправомірними діями обвинувачених моральної шкоди є сума у розмірі 15000 гривень, потерпілій ОСОБА_14 5000 грн.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_11 строк його попереднього ув`язнення в період з 21 лютого 2018 року по 16 січня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до ОСОБА_11 не застосовувати.
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року у вигляді 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Остаточно до відбуття ОСОБА_10 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_10 залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)».
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_10 рахувати з 02 травня 2018 року.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з 21 лютого 2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017 року) зарахувати засудженому ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 21.02.2018 по 16.04.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_9 , таким, що повністю відбув призначене покарання, та звільнити його з-під варти в залі суду негайно.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь державного бюджету 3515 (три тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн. 79 коп.
Стягнути з солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , матеріальну шкоду в розмірі 52000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., а всього 67000 (шістдесят сім тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №1491 від 15.05.2015 року по кримінальному провадженню № 0000504 в розмірі 369 грн. 00 коп. та за проведення судової товарознавчої експертизи №3291 від 21.02.2018 року по кримінальному провадженню № 0000234 в розмірі 286 грн. 00 коп., а всього 655,00 грн. в рівних частках по 218,33 грн. з кожного.
Речові докази, а саме: банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_2 , квитанцію «Приватбанк», сім картку Білайн № НОМЕР_6 , сім картку «Білайн» НОМЕР_7 , сім картку НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , сім картку «Білайн» № НОМЕР_10 , сім картку «МТС» НОМЕР_11 , сім картку жовтого кольору, без ідентифікуючих знаків, мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору, GT E12 з даними ІМЕІ -0000 в якому вставлена сім картка оператора мобільного зв`язку НОМЕР_12 , мобільний телефон «Іphone 4», чорного кольору, з даними ІМЕІ НОМЕР_13 , в якому вставлена сім - картка МТС з номером НОМЕР_14 , квитанцію «Ломбард Скарбниця» на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_15 номер предмету 6 від 08.02.2018 року, на 1 арк., кофту чорно-синього кольору з назвою «Ястреб», часи «Мікаель Корс», жовтого кольору, гаманець «YKSS YIKESASI», мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору IMEI НОМЕР_16 , IMEI-2 НОМЕР_17 , в якому вставлена сім-картка МТС з номером НОМЕР_18 , та ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_19 , гаманець чорного кольору, в якому відсутні будь-які гроші та речі, банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_20 дійсна до 01/20, сім-картку «Білайн» № НОМЕР_21 , картку мобільного оператора МТС з номером НОМЕР_22 , сім-картку мобільного оператора «Лайф» з номером НОМЕР_23 , сім-картку мобільного оператора МТС з номером НОМЕР_24 , записну книжку з назвою Colorfull Apple із записами залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова, при цьому відповідно ч.3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Головуючий
Судді