Справа № 467/394/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розгладяться

Засуджений звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із клопотанням, яким просив зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України у редакції Закону №838 VIII від 26.11.2015 року строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 25 червня 2015 року по 10 січня 2016 року, з 18 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року та з 05 березня 2020 року по 01 квітня 2021 року.

Позиція учасників судового провадження

Засуджений та представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явились, про його дату, час і місце були повідомлені належно, що підтверджується наявними у матеріалах справи їх особистими розписками.

Однак, з огляд на це та ураховуючи положення ч.5 ст. 539 КПК України, суд вважав за можливе завершити розгляд справи за відсутності цих учасників.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений хоча й вчинив злочини до 20 липня 2017 року, однак, запобіжний захід у виді тримання під вартою до нього було застосовано у 05 березня 2020 року під час дії закону №2046.

Тому, на думку прокурора, ОСОБА_4 не є особою, яка відноситься до переліку визначених п.106 постанови ВП ВС від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17.

Установлені фактичні обставини

Тому, суд, заслухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, виходив із такого.

Зокрема, суд установив, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Балтського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 того ж Кодексу.

Проте, ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 02 квітня 2020 року звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням було скасоване.

У подальшому ОСОБА_4 був засуджений вироком Кодимського районного суду Одеської області від 10 січня 2021 року за ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 194 КК України із застосуванням положень ч.1,4 ст. 70 вказаного Кодексу остаточно до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Строк відбування покарання судом ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 у цьому провадженні, тобто з 05 березня 2020 року.

Вирок набрав законної сили 18 січня 2021 року.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Тому проаналізувавши матеріали особової справи засудженого у контексті поданої ним заяви, суд виходив із такого.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення ( ст. 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

У свою чергу, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, що прямо визначено ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Тобто, виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, можна зробити висновок, що попереднє ув`язнення починається з моменту затримання особи і закінчується моментом набрання вироком законної сили.
Так, відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення зокрема включається строк затримання особи та тримання її під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження, перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину п`яту ст.72 КК України викладено в новій редакції, а саме, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Та Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 вказала, що якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Тобто, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року включно, то зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі здійснюється із розрахунку день за день.

Як слідує із вироку Кодимського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджений ним за злочин, учинений 28 жовтня 2018 року.

При цьому, вказаним вироком попереднє ув`язнення ОСОБА_4 з 18 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року було зараховане у строк відбування покарання.

Отже, з огляду на таке відсутні підстави для зарахування цього періоду із розрахунку день за два.

Відомостей про попереднє ув`язнення ОСОБА_4 у період з 25 червня 2015 року по 10 січня 2016 року матеріали його особової справи не містять.

Стосовно питання зарахування період з 05 березня 2020 року по 01 квітня 2021 року із розрахунку день за два, то суд вказує наступне.

Відповідно до п. 106 постанови ВП ВС від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

У даному випадку вироком Кодимського районного суду Одеської області від 18 січня 2021 року ОСОБА_4 засуджений за злочини, учинені ним до 20 червня 2017 року включно, а саме: за злочини учинені 04 червня 2015 року, 04 квітня 2017 року та 13 травня 2017 року.

Проте, заходи попереднього ув`язнення у цьому провадженні були застосовані до ОСОБА_4 лише з 05 березня 2020 року, тобто після набрання чинності законом № 2046-VIII.

Тобто, заходи попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , який вчинив злочини до 20 червня 2017 року, не продовжували до нього застосовуватись після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII.

А тому відсутні умови застосування Закону № 838-VIII і відповідно зарахування періоду з 05 березня 2020 року по 18 лютого 2021 року (з дня затримання по день набрання вироком законної сили) із розрахунку день за два у строк відбування покарання. Інших підстав, які б вказували на необхідність задоволення клопотання, суд не установив.

Як наслідок, суд не убачає правових підстав для задоволення цього звернення.

Тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 -372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1