ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/3345/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/297/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 309 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000822 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.01.2021 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, освіта вища, проживаючого за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309КК України

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці. Обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , знаходячись в АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» порядку обігу наркотичних засобів, умисно, незаконно, без мети збуту, з метою власного вживання, зберігав в гаражному приміщенні особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 7,363 грами, допоки його не було виявлено та вилучено працівниками поліції під час санкціонованого обшуку домоволодіння за вищевказаною адресою 02.07.2019 в період часу з 06.50 до 08.02 години.
Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити, пом`якшити покарання, визначивши його у менш суворому виді або виправдати його у вчиненні злочину. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що невинуватий у злочині, що йому інкримінується, оскільки виявлені працівниками поліції 02.07.2019 року наркотичні засоби йому не належать, наркотиків він не вживає. Кому належать наркотичні засоби він достеменно повідомити не може, припускає, що можливо їх залишили після себе наймані його матір`ю працівники, які в період квітень-травень 2019 року ремонтували дах будинку. Він в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується, має дружину, неповнолітню дитину, крім того має на утриманні непрацездатну матір, веде господарство, є позитивною людиною, обставин, які б обтяжували покарання не встановлено, тому призначене судом покарання у виді арешту не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок суду першої інстанції без зміни, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Мотиви суду

Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка кожного доказу є компетенцією суду, який ухвалив вирок, виходячи з точки зору належності, достовірності, допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Дії ОСОБА_8 за ст. 309 ч.1 КК України як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, кваліфіковані вірно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що під час обшуку в будинку, де він мешкає була знайдена наркотична речовина, але вона йому не належить.

З`ясувавши ставлення ОСОБА_8 до пред`явленого обвинувачення й перевіривши висунуту останнім на свій захист версію про непричетність вчинення злочину, такі твердження суд вмотивовано спростував у вироку.
У своєму рішенні суд навів конкретні докази, які переконливо доводять справедливість засудження ОСОБА_8 .

Зокрема судом встановлено, що в ході проведення обшуку 02.07.2019 року території домоволодіння, де мешкає ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ,працівниками поліції в гаражному приміщенні на полиці в залізному ящику та в кармані куртки виявлено та вилучено речовину рослинного походження в двох паперових згортках, частини пластикових пляшок з нашаруванням речовини темного кольору (а. с. 117-121).
Обшук проведено з дотриманням вимог ст. 234 КПК на підставі ухвали слідчого судді, із застосуванням відеозйомки, запис якої переглянуто судом першої інстанції, а учасники вказаної слідчої дії допитані безпосередньо.
Так, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були залучені в якості понятих при проведенні обшуку суду показали, що під час обшуку гаражному приміщенні на полиці в залізному ящику та в кармані куртки виявлено та вилучено речовину рослинного походження в двох паперових згортках, частини пластикових пляшок з нашаруванням речовини темного кольору. Під час обшуку ОСОБА_8 був присутній та не заперечував, що вилучена речовина належить йому.

Висновком судової експертизи № 1172-НР від 15.07.2019 року встановлено, що вилучені під час обшуку речовини рослинного походження коричнево-зеленого кольору з пряним запахом є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою, в перерахунку на суху речовину 7,363 грами (а. с. 128-132).
Вказані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними та сумнівів в їх достовірності не викликають.

Показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 , яка є його матір`ю, про те, що «виявлені та вилучені під час обшуку 02.07.2019 наркотичні засоби можуть належати двом найманим працівникам, які лагодили дах будинку у квітні-травні 2019» суд обґрунтовано оцінив критично, оскільки вони є непослідовними та суперечливими, протягом перебігу судового провадження, вказані особи висували різні версії походження наркотичної речовини, що свідчить про неправдивість цих показань, які за таких обставин не можуть бути визнані достовірними.
Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав, як про те просить апелянт.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив йому явно несправедливе покарання, обвинувачений не наводить не переконливих мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке він просить призначити.

Вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання відповідає наведеним вимогам.

Зокрема суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є кримінальним проступком, відомості про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, встановив відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Тобто суд першої інстанції врахував всі обставини, на які йдеться посилання в апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд констатує, що районний суд призначив обвинуваченому покарання у виді арешту не у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 309 КК, крім того вона а передбачає й більш суворий вид покарання - обмеження волі. Наведений факт свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги щодо надмірної суворості призначеного покарання.

Поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної із незаконним обігом наркотичних речовин, набувають все більших масштабів та стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей та суспільства в цілому, а отже злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів становлять підвищену суспільну небезпеку.
Погашення попередньої судимості ОСОБА_8 на час вчинення злочину, наявність у обвинуваченого дружини та дитини, матері не є тими чинниками, які б свідчили про зменшення суспільної небезпечності його особи та беззаперечно давали підстави для висновку про можливість призначення покарання, не пов`язаного із ізоляцією від суспільства.
Під час розгляду кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 на надав критичної оцінки своїм діям, не розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, тому, призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд підстав не вбачає.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.01.2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: три підписи