ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №628/806/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/184/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/818/184/21 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пристін Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18.08.2011 року Куп`янським міськрайонним Харківської області за ст.128, ч.3 ст.185 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.06.2016 року на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»;
- 12.04.2017 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,-

засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.04.2017 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Як установив суд, 13 січня 2018 року приблизно о 10-00 год. ОСОБА_8 зателефонувала його колишня співмешканка ОСОБА_9 та повідомила, що у будинок її матері ОСОБА_10 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , нібито незаконно проник ОСОБА_11 . Того ж дня близько 10-10 год. ОСОБА_8 , прийшовши до вказаного домоволодіння, побачив у будинку ОСОБА_11 та, діючи в ході раптово виниклого умислу, направленого на спричинення останньому тілесних ушкоджень, завдав удар кулаком правої руки в область обличчя зліва ОСОБА_11 , від якого останній впав на крісло, після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії наніс ногою взутою у гумові чоботи 2 удари ОСОБА_11 в область тулубу зліва.
В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_11 за верхній одяг та виштовхав у двір вказаного домоволодіння, де наніс йому 4-5 ударів кулаком лівої руки в область живота та грудної клітини справа, від яких ОСОБА_11 впав на землю, а ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс ОСОБА_11 ногою взутою у гумові чоботи не менше трьох ударів в область грудної клітини та живота справа, після чого був зупинений ОСОБА_12 , який підійшов до них.
Після того, як потерпілий ОСОБА_11 підвівся та вийшов разом з ОСОБА_12 за межі двору домоволодіння на вулицю, ОСОБА_8 , знаходячись за спиною у ОСОБА_11 , наніс йому один удар лівою ногою область грудної клітини зліва та самостійно припинив свої протиправні дії.
В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження згідно з висновками судово-медичних експертиз № 28-КПт/18 від 19.01.2018 року та № 114-КП/18 від 15.03.2018 року, які по локалізації, ступеню тяжкості можна розділити на три групи:
-садно в області чола ліворуч; по синцю в області спинки носа в лівій скроневій області та в проекції правої виличної кістки з наявністю садна в області спинки носу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень;
-розлитий синець правої верхньої кінцівки з наявністю на його фоні чотирьох саден; садно по внутрішній поверхні правого передпліччя;
-синець з тильної поверхні правої кисті з наявністю на його фоні трьох саден, що відносяться до легких тілесних ушкоджень;
-численні переломи правих і лівих ребер; надриви в області нижньої поверхні правої долі печінки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками, як небезпечні для життя.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , причиною смерті якого відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 28-КПт/18 від 19.01.2018 року є закрита тупа травма грудної клітини та живота, що супроводжувалася численними переломами правих та лівих ребер, надривами правої долі печінки, яка викликала травматичний шок.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що в судовому засіданні свідки підтвердили відсутність тілесних ушкоджень на обличчі та тулубі потерпілого. Наголосив, що суд не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що у ОСОБА_11 не було тілесних ушкоджень, а ОСОБА_8 не спричинив потерпілому ушкоджень. На думку захисника потерпілий міг отримати ці ушкодження після подій, оскільки помер через 4 дні. Просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що під час досудового розслідування до нього працівниками поліції застосовувався фізичний та психологічний тиск, досудове розслідування проведено одностороннє, судом не було допитано експерта у зв`язку з наявністю порушень при проведені експертизи. Наголосив, що суд залишив без уваги той факт, що його співмешканка підтвердила, що потерпілий незаконно проник до будинку її матері, у зв`язку із чим попрохала його допомогти. Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.121 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що деякий час він мешкав разом із ОСОБА_11 у будинку АДРЕСА_4 , який належав ОСОБА_13 . Вони разом з ОСОБА_11 збирали пластикові пляшки, здавали на переробку, чим заробляли на життя. 13 січня 2018 року ОСОБА_11 пішов до сусідки ОСОБА_14 забрати у неї тачку, яка була їм потрібна. Через 10 хвилин він пішов за ОСОБА_11 і побачив, як у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 ОСОБА_11 б`є ОСОБА_8 , який три рази наніс удари ногами ОСОБА_11 , який лежав на землі на спині. ОСОБА_12 вказав, що підійшов до хвіртки та став казати Бородаю «що ти робиш», на що той відповів, що потерпілий заліз у холодильник. Потім, коли ОСОБА_11 піднявся та вийшов на вулицю, ОСОБА_8 його наздогнав та вдарив ногою у правий бік, від чого потерпілий присів. Він з ОСОБА_11 прийшли додому, де стали вживали спиртне. ОСОБА_11 скаржився, що у нього відмовляють ноги, за його скривленим обличчям було видно, що йому боляче. 14 січня вони були вдома, нікуди не виходили. Наступного дня потерпілий вже не міг виходити на вулицю, лежав на матраці на полу. У ніч з 16 на 17 січня ОСОБА_11 помер, після чого вони викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що з серпня 2017 у його будинку по АДРЕСА_4 мешкав ОСОБА_11 де також тимчасово проживав і ОСОБА_12 . ОСОБА_11 був неконфліктною людиною, ні з ким не сварився. Вони разом ходили збирати пластикові пляшки, які здавали на переробку та за виручені кошти купували алкоголь та продукти. 13 січня зранку близько 10 години він просив ОСОБА_11 піти до сусідки ОСОБА_15 забрати тачку. Через нетривалий час ОСОБА_12 пішов за ОСОБА_11 , потім вони разом повернулися. Наступного дня потерпілий став скаржитися, що у нього терпнуть ноги, спав одягненим та у шапці, бо у будинку відсутнє опалення. Тілесних ушкоджень він у потерпілого не бачив. 15 та 16 січня ОСОБА_11 нікуди не виходив, лежав у будинку, ніяких конфліктів з іншими особами у нього не було, а у ніч на 17 січня він помер, після чого вони викликали поліцію.

У судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_16 показала, що її чоловік ОСОБА_11 останнім часом почав зловживати спиртним та жив по АДРЕСА_4 у свого товариша ОСОБА_17 . Вони займалися збором пластикових пляшок та на кошти від їх продажу купували алкоголь. 17 січня працівники поліції їй повідомили, що її чоловіка знайшли мертвим за вказаною адресою. Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які там знаходилися, повідомили, що увечері 16 січня він ще був живий, вони випивали, а уночі ОСОБА_11 помер. ОСОБА_18 та ОСОБА_17 пояснили, що до цього, ОСОБА_11 побив ОСОБА_8 , який прийшов до домоволодіння ОСОБА_10 за її проханням вигнати ОСОБА_11 з хати.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що у січні 2018 вона отримала кримінальне провадження за фактом смерті ОСОБА_11 . У ході оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до побиття потерпілого причетний ОСОБА_8 . Допитаний нею свідок ОСОБА_12 підтвердив, що бачив, як обвинувачений наносив потерпілому удари по тулубу. На місці події було складено протокол огляду за участю свідка ОСОБА_12 , де той дав добровільну згоду вказати місце події, дав послідовні та правдиві свідчення, показав місце, де він знаходився під час нанесення ударів ОСОБА_11 та було встановлено, що дійсно, з того місця, де знаходився свідок, видно місце у дворі домоволодіння, де потерпілого бив ногами ОСОБА_8 . При цьому свідок ОСОБА_12 добре орієнтувався на місці, ніякого впливу, тиску або втручання на нього з боку сторонніх осіб не було, ніяких сумнівів правдивість та об`єктивність показань свідка не викликали.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що 13 січня 2018 року її зранку не було вдома, а коли вона прийшла додому, то її дочка ОСОБА_20 повідомила, що ОСОБА_11 увійшов до них у будинок та почав лазити у холодильнику, на що та подзвонила ОСОБА_8 , який одразу прийшов та викинув ОСОБА_11 з хати. Раніше вона знала потерпілого, який мешкав у будинку ОСОБА_17 по сусідству.

Як пояснила суду свідок ОСОБА_9 , ОСОБА_8 є її, 13.01.2018 року вона зранку була у будинку матері по АДРЕСА_3 , коли почула, що хтось зайшов у коридор. Коли вийшла, побачила, що ОСОБА_11 стоїть біля відчиненого холодильника та щось їсть. Вона одразу подзвонила своєму колишньому співмешканцю ОСОБА_8 та позвала його, а сама стала у дверях та не випускала ОСОБА_11 з хати, доки не прийшов ОСОБА_8 , який вдарив потерпілого у вухо, потім витягнув його із хати у двір. Що відбувалося у дворі, вона не бачила, потім у вікно побачила, що ОСОБА_11 разом із ОСОБА_18 пішли вулицею.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілої ОСОБА_16 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , а також свідка ОСОБА_12 , матеріали кримінального провадження не містять.

Посилання у скарзі захисника на змінені показання свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких останній обмовив ОСОБА_8 у цьому злочині внаслідок нібито застосування до нього з боку працівників поліції психологічного тиску,- є безпідставними.

Зазначені факти були перевірені слідчим шляхом та не знайшли свого підтвердженя і за результатами розслідування постановою слідчого СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області від 14.11.2018 кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що досудовим розслідуванням цього кримінального провадження в діях ОСОБА_12 не встановлено об`єктивних даних, які б підтверджували факт надання ним завідомо неправдивих показань під час проведення досудового слідства.

Крім того, постановою слідчого ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області від 01.11.2018, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях співробітників Куп`янського ВП ГУ НП в Харківській області складу кримінального правопорушення та не встановленням фактів застосування зі сторони працівників поліції до свідка ОСОБА_12 незаконних заходів впливу, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Показання свідка ОСОБА_12 , які беззаперечно викривають ОСОБА_8 у вчиненні насильства щодо ОСОБА_11 підтверджується також протоколом огляду місця події від 19.01.2018 року та відеозапису до нього, який був проведений за участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого останній на місці показав, де він бачив, як ОСОБА_8 , у дворі домоволодіння завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_11 . При цьому свідок ОСОБА_12 пояснив, що, коли він підійшов до будинку АДРЕСА_3 , то через виріз в металевому паркані побачив, що на території домоволодіння біля входу в житловий будинок на землі в положенні на спині лежить ОСОБА_11 , поряд з яким з правої сторони знаходився ОСОБА_8 та наносив удари ногою по тулубу в області ребр та живота.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24 січня 2018 року, свідок ОСОБА_12 на фотознімку № 3 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_11 ( а.кр.пр. 21- 23 т. 1).

Згідно даних протоколу слідчого експерименту від 15.03.2018 року, який проведено за участю свідка ОСОБА_12 , останній підтвердив обставини, за яких 13.01.2018 року близько 10 години, знаходячись біля паркану домоволодіння АДРЕСА_3 він бачив, як ОСОБА_8 наносив удари ногами в напрямку зверху вниз в область грудної клітини лежачому на спині ОСОБА_11 (а.кр.пр.166-173).

Об`єктивність наданих свідком ОСОБА_12 під час допиту в суді першої інстанції та під час проведення слідчого експерименту викриваючих у цьому злочині ОСОБА_8 показань підтверджується висновком судово-медичного експерта № 115-КП/18 від 15.03.2018 року, відповідно до якого вказаний свідком ОСОБА_12 механізм і спосіб утворення тілесних ушкоджень, виявлених на трупі громадянина ОСОБА_11 , які призвели до смерті останнього, не суперечить його показанням, даними ним в ході слідчого експерименту (а.кр.пр.175-176 т.1).

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується також висновком експерта № 114-КП/18 від 15.03.2018 року відповідно до якого, враховуючи характер, локалізацію, ступінь тяжкості вищевказаних тілесних ушкоджень у групах 1 та 2 можна сказати, що після їх отримання потерпілий міг здійснювати будь-які цілеспрямовані самостійні дії (пересуватися, кричати і т.д.), а після отримання ним вищевказаних тілесних ушкоджень у групі 3 потерпілий, найімовірніше, не міг здійснювати будь-які самостійні цілеспрямовані дії, а якщо міг, то на коротку відстань, та в короткий проміжок часу та смерть його могла настати в проміжок часу від декілька годин до декілька діб, при умові відсутності додаткового травмуючого впливу на ділянки грудної клітини та живота потерпілого. Враховуючи характер і локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень у групах 1. та 2. можна сказати, що під час їх отримання потерпілий міг розташовуватися у будь-яких положеннях тіла та був звернутий вищевказаними ділянками тіла до соударяючої травмуючої поверхні тупого (тупих) предметів, а нападаючий під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, найімовірніше, був розташований у вертикальному чи близькому до нього положеннях, обличчям до потерпілого на близькій відстані.

Цим же висновком експерта встановлено, що враховуючи характер численних переламів правих та лівих ребр (не прямі - місце контакту травмуючого предмету не співпадає з локалізацією переламів) та їх механізм утворення - здавлення по внутрішнім пластинам та розтягненням по зовнішнім пластинам, можна сказати, що під час їх утворення потерпілий, найімовірніше, був розташований у горизонтальному положенні тіла, лежачи на спині, а нападаючий у вертикальному чи близькому до нього положенні, обличчям до потерпілого, на близькій відстані і травмуюча здавлююча дія тупого твердого предмету була направлена в центральну чи близьку до неї ділянку передньої поверхні грудної клітини спереду назад по відношенню до потерпілого. Враховуючи характер та локалізацію вищевказаних надривів в області нижньої поверхні правої долі печінки, можна сказати, що під час їх отримання потерпілий міг розташовуватися у будь-яких положеннях тіла та був звернутий передньо-правою поверхнею живота до соударяючої травмуючої поверхні тупого (тупих) предметів, а нападаючий під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, найімовірніше, був розташований у вертикальному чи близькому до нього положеннях, спереду, чи з правого боку від потерпілого обличчям до нього (а.кр.пр.167-168 т.1).

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 13.03.2018 року за участю ОСОБА_8 , та доданого до нього відеозапису, в ході цієї слідчої дії підозрюваний добровільно, за участі понятих, та свого захисника, в умовах, які виключали будь-який вплив на нього, відтворив обставини та механізм нанесення ним 13.01.2018 року тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: трьох ударів кулаком лівої руки в область живота, знаходячись у вертикальному положенні обличчям один до одного, а згодом одного удару правою ногою в область грудної клітини, знаходячись збоку до потерпілого (а.кр.пр.152-157т.1).

Згідно даних висновку експерта № 116-КП/18 від 15.03.2018 року, враховуючи характер і локалізацію виявлених надривів в області нижньої поверхні правої долі печінки, встановлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , можливо сказати, що механізм і спосіб їх утворення не суперечить показам підозрюваного ОСОБА_8 , даними ним в ході слідчого експерименту 13.03.2018 року, тобто вони могли утворитися і в результаті нанесення ударів кулаком лівої руки підозрюваного в область живота. Враховуючи характер і локалізацію виявлених численних переламів правих та лівих ребер, встановлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , можливо сказати, що вони не могли утворитися при такому способі та механізмі, на який вказав підозрюваний ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту 13.03.2018 року (а.кр.пр.158-159 т.1).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду внаслідок не проведення судом першої інстанції допиту судово-медичного експерта, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.356 КПК України За клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Разом з цим, наведені вище експертизи є повними, обґрунтованими та відповідають вимогам кримінального процесуального закону, жодних сумнівів чи протиріч вказані висновки не містять, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання сторони захист про допит експерта в суді.

Доводи скарги захисника про те, що потерпілий міг отримати ці ушкодження після подій, оскільки він помер через 4 дні після вищевказаних подій, є лише його припущенням та спростовуються висновками судово-медичного експерта № 114-КП/18 від 15.03.2018 року, згідно яким смерть потерпілого могла настати в проміжок часу до декілька діб.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про здійснення незаконного впливу на нього з боку органів досудового розслідування, позбавленні підстав безпідставними.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 12 червня 2008 року «Яременко проти України» зазначено, що «коли особа заявляє небезпідставну скаргу про жорстоке поводження з боку правоохоронних органів, має бути проведене ефективне офіційне розслідування, під час якого можна виявити та забезпечити показання винних осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду, передбачають проведення незалежного та безстороннього розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні».

Разом з цим, як слідує із матеріалів провадження під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 заяв чи скарг про вчинення на нього неправомірного впливу працівниками правоохоронних органів не подавав, хоча не був позбавлений такої можливості, у тому числі і під час судового провадження у суді першої інстанції.

Мав таку можливість обвинувачений повідомити про це також і свого захисника, у тому числі під час проведення за участі захисника та понятих слідчого експерименту та інших слідчих чи процесуальних дій, однак не зробив цього, про що свідчить відсутність з боку захисника будь- яких скарг та заяв щодо необхідності проведення відповідних перевірок дій працівників правоохоронних органів.

Про нібито застосування до нього під час досудового розслідування неправомірного тиску працівниками поліції, вперше обвинувачений зазначив лише у своїй апеляційній скарзі.

За таких обставин, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Суду у справі від 12 червня 2008 року «Яременко проти України» щодо необхідності проведення ефективного офіційного розслідування у випадку коли заявлена особою скарга про жорстоке поводження з боку правоохоронних органів є небезпідставна, колегія суддів приходить до висновку, що наявна в апеляційній скарзі заява обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього незаконних методів слідства без зазначення у ній жодних відомостей про конкретні дії чи осіб, свідчить лише про його позицію захисту, направлену на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, а тому є безпідставною.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку за апеляційною скаргою захисника - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: