ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5059/19
Провадження № 1-кп/362/151/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження 0001020 від 23.07.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Вільшанка, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину, працюючого слюсарем сантехніком МЖЦ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
22 липня 2019 року, 15 годин 12 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Соборна 68. Підійшовши до барної стійки ОСОБА_5 побачив телефон марки «Apple iPhone 6s», сріблястого кольору, IMEI НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився за барною стійкою на зарядному пристрої. В цей час в ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_5 зайшов за барну стійку, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Apple iPhone 6s», сріблястого кольору, IMEI НОМЕР_1 .

Вказаний мобільний телефон ОСОБА_5 поклав до правої кишені жилетки в яку був одягнутий, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник. В подальшому, останній викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку експерта № 13-1/1389 від 08.08.2019 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «Apple iPhone 6s» сріблястого кольору IMEI НОМЕР_1 , станом на 25.07.2019 могла становити 4574,75 грн. (чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири грн. сімдесят п`ять коп.)

Отже ОСОБА_5 вчинивши крадіжку телефона, який належав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 завдав матеріального збитку на загальну суму 4574,75 грн. (чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири грн. сімдесят п`ять коп.).

Дії ОСОБА_5 які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив розглядати кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений вину визнає повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, надіслали клопотання про розгляд справи у їх відсутності та при винесенні міри покарання покладаються на розсуд суду ( а.с. 42, 43).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що щиро кається, все відбулося так, як зазначено в обвинувальному акті, а саме, що в липні 2019 року, якого числа він точно вже не пам`ятає, він зайшов до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 де працює його дочка офіціантом. Підійшовши до барної стійки побачив, що лежить телефон, якої назви він не знає, але він був сріблястого кольору, який знаходився за барною стійкою на зарядному пристрої, він його забрав та пішов на роботу, ніхто не бачив, як він забрав телефон. Мобільний телефон він повернув, в подальшому обіцяє такого не вчиняти, просив суворо не карати.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за згодою учасників судового провадження провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Статтею 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.

Судом враховується висновок досудової доповіді Васильківського міськрайонного відділу Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до якого обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеристику з місця роботи, його спосіб життя, те, що обвинувачений спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, має постійне місце проживання, роботу, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та середній рівень небезпеки для суспільства, тому вони вважають, що виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, та не становить небезпеку для суспільства (а.с. 45-47).

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, стан здоров`я, спосіб життя, а саме, що проживає разом цивільною дружиною, має середню спеціальну освіту, працюючого офіційно слюсарем сантехніком МЖЦ, раніше не судимого, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, потерпілого, щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме сприяв досудовому слідству та в суді, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 13-1/1389 від 08.08.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 369-371, 373-374, 376, 377 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № 13-1/1389 від 08.08.2019 року, в сумі 314 гривень 02 копійки.
Речові докази: мобільний телефон марки «Apple iPhone 6s» сріблястого кольору IMEI НОМЕР_1 , який був переданий під розписку на відповідальне зберігання законному представнику потерпілого (матері) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - залишити ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8 -Гавенко