У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.02.2021 року щодо обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Помошна Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , неодноразово судимого: востаннє 21.03.2018 року Малинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців, ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 27.03.2020 року звільнений від відбування покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, на невідбутий строк, який складає 1 рік 9 місяців 14 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

Провадження: № 11-кп/812/415/21 Суддя першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 185 ч.3 КК УкраїниДоповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити оскаржуваний вирок, призначивши обвинуваченому більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки.

Відповідно до вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 21 березня 2018 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим, занадто суворим.
Вважає, що враховуючи щире каяття обвинуваченого, і те, що він тяжко хворий, та утримує матір похилого віку, яка також тяжко хворіє, є підстави для призначення ОСОБА_6 покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

14 вересня 2020 року близько 15 год. ОСОБА_6 діючи повторно, реалізуючи умисел на викрадення чужого майна, прийшов до території садиби, розташованої по АДРЕСА_3 , де умисно, шляхом відкриття вхідних дверей, проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав флеш-накопичувач «Kingston» червоного кольору на 8 гб, вартістю 134 грн. 98 коп., ліхтар марки «duxuri Muitifunction Led searchdight YJ-2886» 5w, AC 90-240 V, 400-500 MAH, чорного кольору з червоною вставкою, на якому мається ручка та 2 діоди денного освітлення, вартістю 293 грн. 36 коп., належних потерпілій ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 , шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник до приміщення будинку, розташованого на території садиби по АДРЕСА_3 , звідки умисно, таємно викрав золотий ланцюжок, вагою 5 грам, 585 проби, вартістю 5797 грн. 60 коп. та золотий хрестик, вагою 1 грам, 585 проби, вартістю 1018 грн. 94 коп., належних потерпілій ОСОБА_9 .
Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в загальному розмірі 7244 грн. 88 коп., яку відшкодовано.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Фактичні обставини злочинів, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_6 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пом`якшуючи покарання обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.
Окрім того, судом було враховано оцінку надану органом пробації, щодо високого ризику повторного вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також районним судом було враховано і те, що обвинувачений будучи неодноразово судимим саме за вчинення корисливих умисних злочинів, негативно характеризується за місцем проживання, що в сукупності вказує на те, що обвинувачений обрав собі протизаконний шлях для задоволення своїх матеріальних потреб та про його небажання ставати на шлях виправлення.

За такого, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України, про що просить захисник в апеляційній скарзі.

Водночас, відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Колегія суддів вважає, що застосовуючи положення ст.71 КК України при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Законом України про кримінальну відповідальність не передбачено застосування положень ст.71 КК України у разі, коли за попереднім вироком мало місце звільнення від покарання через тяжку хворобу.
Відповідно до вимог ч.ч.2,4 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
У разі одужання осіб, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, вони повинні бути направлені для відбування покарання, якщо не закінчилися строки давності, передбачені статтями 49 або 80 цього Кодексу, або відсутні інші підстави для звільнення від покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.84 КК України , ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 27.03.2020 року був звільнений від відбування покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, на невідбутий строк, який складає 1 рік 9 місяців 14 днів.
Відомостей про те, що ОСОБА_6 одужав, в матеріалах провадження немає. Захисник зазначав, що обвинувачений продовжує хворіти та надав копії виписки з історії хвороби останнього, на підтвердження зазначеного.( а.к.п.84-91)

Враховуючи викладене, підстав, передбачених законом, для призначення обвинуваченому остаточного покарання за правилами ст.71 КК України у суду першої інстанції не було.
За такого, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні, з виключенням з вироку посилання на ст.71 КК України і призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407,409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст. 404 КПК України, вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.02.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.
Виключити з вироку суду першої інстанції посилання на ст.71 КК України і призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: