Справа №589/2196/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/308/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 589/2196/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2020, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Велика Писарівка Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить змінити вирок суду та перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 185 КК на ч. 2 ст. 185 КК, оскільки він є приватним підприємцем і до квартир потерпілих потрапляв виключно з метою реалізації товару, а умисел на викрадення майна у нього виникав вже під час перебування у приміщенні, тому в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака як проникнення. При цьому висновки суду першої інстанції щодо способу потрапляння до квартир потерпілих не відповідають дійсності. Крім того, згідно ст. 86 КК, п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» просить звільнити його від відбування покарання, так як вчинене ним кримінальне правопорушення не є тяжким і він має малолітнього сина.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор ОСОБА_12 зазначає, що вирок є законним обгрунтованим і вмотивованим, тому просить залишити це судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2020 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. На підставі ст. 76 КК покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (у разі працевлаштування). Стягнуто на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз на суму 2606,32 грн.

Згідно вироку, 21.03.2017 близько 13:00 ОСОБА_9 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, під приводом надання медичної допомоги проник до житла ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в якому таємно викрав гроші в сумі 950 грн, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду. 04.04.2017 близько 11:00 ОСОБА_9 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, під приводом надання медичної допомоги проник до житла ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в якому таємно викрав гроші в сумі 28000 грн, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду. 11.04.2017 близько 13:30 ОСОБА_9 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, під приводом надання медичної допомоги проник до житла ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_4 , перебуваючи в якому таємно викрав гроші в сумі 700 грн, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду. 15.05.2017 близько 14:00 ОСОБА_9 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, під приводом надання медичної допомоги проник до житла ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_5 , перебуваючи в якому таємно викрав гроші в сумі 1400 грн, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду. 15.05.2017 близько 11:00 ОСОБА_9 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, під приводом надання медичної допомоги проник до житла ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_6 , перебуваючи в якому таємно викрав гроші в сумі 16000 грн, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили змінити вирок, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність в його діях такої кваліфікуючої ознаки як проникнення, і як наслідок наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого правопорушення ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на пред`явлене обвинувачення надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів

Зокрема, допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що він займався підприємницькою діяльністю з роздрібної торгівлі масажними комплексами. Ходив по квартирах, пропонував товар, демонстрував його в дії. Товар пропонував всім категоріям громадян, не вибірково, люди самі вирішували купувати чи ні. Люди впускали його самі. Зокрема, до квартири ОСОБА_13 зайшов разом із господарем і продемонстрував дію комплексу, останнього все влаштувало. Однак купувати комплекс ОСОБА_13 не збирався, натомість погодився заплатив за саму процедуру 100 грн. Він побачив місце, з якого потерпілий брав гроші, скористався відсутністю господаря у кімнаті та викрав належні йому кошти в розмірі 950 грн. 04.04.2017 під час проведення процедур ОСОБА_14 , він викрав кошти в розмірі 28000 грн, які той залишив на видному місці. 11.04.2017 він подзвонив у двері ОСОБА_15 , яка відчинила та запросила до себе, а потім погодилася на проведення їй процедури масажу, за яку розрахувалася. Він побачив, звідки вона брала гроші і забрав їх в сумі 700 грн. ОСОБА_16 також впустила його додому і він продемонстрував їй дію масажного комплексу, за що остання заплатила йому 50 грн. Посадивши потерпілу на стілець спиною до того місця, звідки вона діставала гроші, вкрав гроші в розмірі 1400 грн. 23.05.2017 він потрапив до кімнати ОСОБА_17 . Вони порозмовляли з приводу масажних комплексів, по закінченню чого ОСОБА_17 вирішив купити комплекс і заплатив обвинуваченому 500 грн, які дістав з-під тумбочки. Потім він вчинив крадіжку грошей у розмірі 16000 грн. При цьому зазначив, що заходив до потерпілих лише з метою продажу масажного комплексу, але у кожному разі на нього щось «находило» і він викрадав гроші. Також заперечив, що представлявся лікарем чи медичним працівником.

Однак такі показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, зокрема умислу на проникнення як кваліфікуючої ознаки, не знайшли свого підтвердження як під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, так і у ході апеляційного розгляду, а суд першої інстанції вірно встановив наявність фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення суд першої інстанції цілком обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_16 , безпосередньо допитаної в судовому засіданні у встановленому законом порядку, яка пояснила, що 12.05.2017 ОСОБА_9 прийшов до неї та представився лікарем з м. Києва. Обвинувачений виміряв тиск, потім провів процедуру з масажером, за яку необхідно було заплатити та сказав, що вона матиме знижку, якщо відноситься до пільгової категорії громадян. Після цього вона вийшла до іншої кімнати аби взяти своє посвідчення, яке пред`явила обвинуваченому та заплатила 60 грн за проведену процедуру. В подальшому обвинувачений посадив потерпілу на стілець для проведення повторної процедури, спиною до того місця, з якого вона діставала гроші та щось розказував. Після того як обвинувачений пішов, вона помітила, що її пенсія в розмірі 1400 грн зникла.

Показання потерпілої об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, які також повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, а саме з:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.03.2017, згідно якого від ОСОБА_13 прийнято заяву за фактом викрадення у нього 21.03.2017 грошей в сумі 950 грн чоловіком, який приходив до нього додому та назвався лікарем;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.05.2017, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 упізнав ОСОБА_9 як особу, яка 21.03.2017, зайшовши до його квартири під видом лікаря, викрала гроші в сумі 950 грн;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.04.2017, згідно якого від ОСОБА_15 прийнято заяву за фактом викрадення у неї 11.04.2017 грошей в сумі 700 грн;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.05.2017, згідно якого потерпіла ОСОБА_15 упізнала ОСОБА_9 як особу, яка 11.04.2017, перебуваючи за місцем її мешкання під видом лікаря, викрала гроші в сумі 700 грн;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.05.2017, згідно якого від ОСОБА_16 прийнято заяву за фактом викрадення у неї 12.05.2017 грошей в сумі 1400 грн;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.05.2017, згідно якого потерпіла ОСОБА_16 упізнала ОСОБА_9 як особу, яка 12.05.2017 прийшла до її квартири під виглядом лікаря та викрала гроші в сумі 1400 грн;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.05.2017, згідно якого від ОСОБА_17 прийнято заяву за фактом викрадення у нього грошей в сумі 16000 грн 23.05.2017 особою, яка проникла до квартири під виглядом медичного працівника та іншими доказами.

Оцінюючи кожний вказаний вище і наведений у вироку доказ винуватості ОСОБА_9 з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічній, повній й неупередженій перевірці всіх доводів апеляційної скарги та обставин кримінального провадження, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Належним чином перевіривши заперечення сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, суд першої інстанції правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та наявності відповідних доказів.

Зокрема, під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище необхідно розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном (п. 22 постанови ПВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»).

Згідно правового висновку Великої Палати ВС щодо проникнення як кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК (яке є однорідним крадіжці), проникнення передбачає, щоб особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення/сховища чи перебування в ньому під час вчинення кримінального правопорушення. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище», вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення правопорушення та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном. У випадку, якщо особа формально безперешкодно увійшла (потрапила) у приміщення з обмеженим доступом (наприклад, з дозволу чи за запрошенням уповноваженої особи), при цьому способом доступу до майна обрала обман чи зловживання довірою, з метою заволодіння майном, такі дії з урахуванням фактичних обставин справи слід кваліфікувати як відповідне кримінальне правопорушення, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище. Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні правопорушення, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном (Постанова від 18.04.2018, справа № 569/1111/16-к).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сукупністю всіх обставин вчиненого діяння доведено зміст і спрямованість умислу ОСОБА_9 саме на таємне викрадення майна, поєднане з проникненням у житло, а саме те, що обвинувачений потрапляв до житла осіб під приводом надання медичних послуг, представляючись саме лікарем, а не підприємцем, тобто повідомляв потерпілим завідомо неправдиву інформацію. Знаходячись в приміщенні та користуючись тим, що потерпілі через вік або інші обставини не могли правильно оцінювати та розуміти зміст дій обвинуваченого, останній отримував доступ до їхнього майна. Про наявність умислу у ОСОБА_9 на таємне викрадення чужого майна ще до проникнення до житла потерпілих, окрім способу проникнення (шляхом зловживання довірою) свідчать наступні обставини: 1) кількість потерпілих та періодичність вчинення кримінальних правопорушень 5 протягом двох місяців; 2) вчинення правопорушень за одним і тим самим сценарієм створюючи уявлення про себе як про медичного працівника, обвинувачений пропонував самотнім людям похилого віку свій товар, проводив їм демонстративну лікувальну процедуру, за яку просив оплату, тим самим отримуючи можливість спостерігати місце зберігання грошей, а потім вибравши момент, в який за його діями ніхто не слідкує, викрадав кошти, що у сукупності свідчить про наявність об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.

Суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги твердження сторони захисту відносно того, що обвинувачений потрапляв до житла потерпілих виключно у зв`язку із здійсненням ним підприємницької діяльності, так як цей факт жодним чином не виключає наявності одночасно і злочинного умислу на викрадення майна щодо певної категорії осіб, який виникав до потрапляння в житло потерпілих, що підтверджується наведеними вище доказами.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченого, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга та клопотання ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання на підставі ст. 86 КК, п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2020 відносно ОСОБА_18 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4