Справа № 127/6179/21
Провадження №11-сс/801/226/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09.03.2021 за №0000135, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 09.05.2021, з визначенням розміру застави відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янськ Донецької області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

11.03.2021 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000135 від 09.03.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_8 спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 у невстановлений спосіб, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час вступили в злочинну змову із невстановленими слідством особами для вчинення шахрайських дій, що направлені на заволодіння грошовими коштами у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізовуючи дану попередню змову із ОСОБА_8 та спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, 08 березня 2021 року о 14 год. 30 хв. невстановлені досудовим розслідуванням особи зателефонували до ОСОБА_11 та, видаючи себе за доньку потерпілої та працівників поліції, повідомили, що донька потерпілої потрапила у дорожньо-транспортну пригоду і їй терміново потрібні грошові кошти в сумі 30 тис. грн., які необхідно передати довіреній особі, яку вказали як помічник слідчого, що прийде за адресою проживання ОСОБА_11 , а саме: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, повідомила про наявність у неї грошових коштів в зазначеній сумі та погодилась передати їх.

Після того, як невстановлена досудовим розслідуванням особа домовилась з ОСОБА_11 про зустріч та передачу коштів, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 , діючи узгоджено з невстановленими слідством особами, згідно заздалегідь розробленого плану, направились до місця проживання потерпілої з метою заволодіння грошовими коштами.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, 08.03.2021 приблизно о 15.45 год. направилися за місцем проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_2 .

По прибуттю ОСОБА_10 зайшов до квартири потерпілої ОСОБА_11 , де, усвідомлюючи, що остання являється особою похилого віку, отримав від неї грошові кошти в сумі 30 000 гривень, а ОСОБА_8 залишився назовні, візуально контролюючи прилеглу до будинку потерпілої територію.

Забравши грошові кошти ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

В подальшому ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами розпорядились отриманими грошовими коштами, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 30 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_8 спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 , попередньо вчинивши 08.03.2021 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, у невстановлений спосіб, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час вступили в злочинну змову із невстановленими слідством особами для вчинення шахрайських дій, що направлені на заволодіння грошовими коштами у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізовуючи дану попередню змову із ОСОБА_8 та спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, 08 березня 2021 року о 17 год. 30 хв. невстановлені досудовим розслідуванням особи зателефонували до ОСОБА_12 , та, видаючи себе за внучку потерпілої та працівників поліції, повідомили, що внучка потерпілої потрапила у дорожньо-транспортну пригоду і їй терміново потрібні грошові кошти в сумі 20 тисяч грн., які необхідно передати довіреній особі, яку вказали як помічник слідчого, що прийде за адресою проживання ОСОБА_12 , а саме: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_12 , будучи введеною в оману, повідомила про наявність у неї грошових коштів в зазначеній сумі та погодилась передати їх.

Після того, як невстановлена досудовим розслідуванням особа домовилась з ОСОБА_12 про зустріч та передачу коштів, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 та діючи узгоджено з невстановленими слідством особами, згідно заздалегідь розробленого плану, направились до місця проживання потерпілої з метою заволодіння грошовими коштами.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, 08.03.2021 приблизно о 18.40 год. направилися за місцем проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_4 , під приводом передачі працівникам поліції грошових коштів.

Після чого ОСОБА_10 зайшов до квартири потерпілої ОСОБА_12 , де, усвідомлюючи, що остання являється особою похилого віку, отримав від неї грошові кошти в сумі 20 000 гривень, а ОСОБА_8 залишився назовні, візуально контролюючи прилеглу до будинку потерпілої територію.

Забравши грошові кошти, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

В подальшому ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами розпорядились отриманими грошовими коштами, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 , матеріальної шкоди на загальну суму 20 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 , попередньо вчинивши 08.03.2021 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, у невстановлений спосіб, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час вступили в злочинну змову із невстановленими слідством особами для вчинення шахрайських дій, що направлені на заволодіння грошовими коштами у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реалізовуючи дану попередню змову із ОСОБА_8 та спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, 09 березня 2021 року о 11 год. 00 хв. невстановлені досудовим розслідуванням особи зателефонували до ОСОБА_13 , та, видаючи себе за дочку потерпілої та працівників поліції, повідомили, що донька потерпілої потрапила у дорожньо-транспортну пригоду і їй терміново потрібні грошові кошти в сумі 20 тисяч доларів США , які необхідно передати довіреній особі, яку вказали як помічник слідчого, що прийде за адресою проживання ОСОБА_13 а саме: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_13 будучи введеною в оману, повідомила, що таких грошей у неї немає, а наявні лише 41 тис. грн., які погодилась передати.

Після того, як невстановлена досудовим розслідуванням особа домовилась з ОСОБА_13 , про зустріч та передачу коштів, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 , діючи узгоджено з невстановленими слідством особами, згідно заздалегідь розробленого плану направились до місця проживання потерпілої з метою заволодіння грошовими коштами.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, 09.03.2021 приблизно о 11.30 год. направилися за місцем проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_5 , під приводом передачі працівникам поліції грошових коштів.

Після чого ОСОБА_10 зайшов до квартири потерпілої ОСОБА_13 , де, усвідомлюючи, що остання є особою похилого віку, отримав від неї грошові кошти в сумі 41 000 гривень, а ОСОБА_8 залишився назовні, візуально контролюючи прилеглу до будинку потерпілої територію.

Забравши грошові кошти ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

В подальшому ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами розпорядились отриманими грошовими коштами, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 , матеріальної шкоди на загальну суму 41 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 , попередньо вчинивши 08.03.2021 та 09.03.2021 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, у невстановлений спосіб, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час вступили в злочинну змову із невстановленими слідством особами для вчинення шахрайських дій, що направлені на заволодіння грошовими коштами у ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Реалізовуючи дану попередню змову із ОСОБА_8 та спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, 09 березня 2021 року о 15 год. 00 хв. невстановлені досудовим розслідуванням особи зателефонували до ОСОБА_14 , та, видаючи себе за внучку потерпілої та працівників поліції, повідомили, що внучка потерпілої потрапила у дорожньо-транспортну пригоду і їй терміново потрібні грошові кошти в сумі 20 тисяч доларів США , які необхідно передати довіреній особі, яку вказали як помічник слідчого, що прийде за адресою проживання ОСОБА_14 а саме: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_14 , будучи введеною в оману, повідомила про наявність у неї грошових коштів лише в сумі 20 тис. грн., які погодилась передати.

Після того, як невстановлена досудовим розслідуванням особа домовилась з ОСОБА_14 , про зустріч та передачу коштів, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 , діючи узгоджено з невстановленими слідством особами, згідно заздалегідь розробленого плану, направились до місця проживання потерпілої з метою заволодіння грошовими коштами.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, 09.03.2021 приблизно о 15.20 год. направилися за місцем проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_6 , під приводом передачі працівникам поліції грошових коштів.

Після чого ОСОБА_10 зайшов до квартири потерпілої ОСОБА_14 , де, усвідомлюючи, що остання є особою похилого віку, отримав від неї грошові кошти в сумі 20 000 гривень, а ОСОБА_8 залишився назовні, візуально контролюючи прилеглу до будинку потерпілої територію.

Забравши грошові кошти, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

В подальшому ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами розпорядились отриманими грошовими коштами, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 , матеріальної шкоди на загальну суму 20 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

10.03.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янськ Донецької області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні корисливих злочинів середньої тяжкості, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, офіційно не працевлаштований, не має законних джерел заробітку, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного та те, що він, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочину діяльність з метою незаконного збагачення та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_8 відомі місця проживання потерпілих, а тому він, будучи на волі, може на них незаконно впливати. Окрім цього, розуміючи, яке покарання йому загрожує, ОСОБА_8 має вагомі мотиви ухилятися від слідства та суду.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

Протоколами допитів потерпілих та свідків.

Протоколами оглядів місця події.

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Повідомлення про підозру ОСОБА_8 .

Іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного ОСОБА_8 , його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, вчинив ряд корисливих злочинів середньої тяжкості проти власності, а тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь, наявність можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ухилятись від проведення слідчих дій, незаконно впливати на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисних злочинів, виникає необхідність у проведенні з ним ряду слідчих дій та відпрацювання версій про причетність останнього до вчинення аналогічних злочинів. У той же час, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків досудового розслідування.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та зможе продовжити свою злочинну діяльність шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вказаних ризиків, слідчий просила слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, суду пояснила, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні декількох злочинів, проживає за межами Вінницької області, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2021 року клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішено затримати підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 59 (п`ятдесяти дев`яти) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 09 травня 2021 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Організацію затримання ОСОБА_8 та складання протоколу затримання покладено на старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 .

Визначено ОСОБА_8 , заставу в розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатись із місця проживання;

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_8 визначено термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою вибрати ОСОБА_8 міру запобіжного заходу не пов`язану з реальним триманням під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вказаний запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 є занадто суворим, оскільки обмежує його права та свободи, як громадянина. За твердженням підозрюваного він не має наміру впливати на хід слідства та не буде чинити тиску на свідків, буде з`являтися в суд по першому виклику, також намірів скоювати інші правопорушення не має. Вказав, що при затриманні та під час досудового, та судового слідства ОСОБА_8 не створював незручностей для працівників поліції, конвою та суду. Вважає, що суд не достатньо врахував, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, проживає з матір`ю та молодшим братом, має намір відшкодувати шкоду потерпілим в повному обсязі, позитивно характеризується за місцем проживання. Також в порівнянні з іншими підозрюваними його роль у вчиненні злочинів є незначною.
Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

Інші учасники кримінального провадження, зокрема прокурор ухвалу слідчого судді не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Доповнив, що 16.03.2021 року підозрюваного ОСОБА_8 було звільнено з-під варти, так як у відповідності до оскаржуваної ухвали слідчого судді суду першої інстанції від 12.03.2021 р. за останнього було внесено визначений розмір застави.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.
Захисник в своїй апеляційній скарзі не просив суд забезпечити особисту участь підозрюваного у розгляді апеляційної скарги поданої в його інтересах. Також апеляційним судом підозрюваний ОСОБА_8 повідомлявся через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у її розгляді, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_8 , оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ захисника, заперечення прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2021 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 з визначенням останньому застави в розмірі 45 400 гривень.

Вирішуючи питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя суду першої інстанції враховував вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховував також й те, що ОСОБА_8 не працює, не одружений, має постійне місце проживання. Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні умисних нетяжких кримінальних правопорушень. Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, слідчий суддя дійшов висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя не вбачав.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважав обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Також слідчий суддя вважав, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, а також клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_8 необхідно визначити заставу.

Так, при розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Згідно положення ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, суд, крім наявності ризиків, зобов`язаний оцінити в сукупності серед інших такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до не тяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.3 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, поведінку підозрюваного у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано слідчим та не спростовані стороною захисту, а також даними про особу підозрюваного,який є особою молодого віку, раніше не судимий, має місце реєстрації та постійне місце проживання в м. Слов`янськ Донецької області, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильним та обґрунтованим, оскільки встановлені ним обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановлено, що при визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався. За таких обставин, колегія суддів враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні Великої палати Європейського суду від 08.01.2008 у справі «Мангурас проти Іспанії» дійшла до переконання, що застава у визначеному слідчим суддею суду першої інстанції розмірі забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 12.03.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4