Справа № 362/3321/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3606/2021 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 10 вересня 2021 року включно та обрано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 10 вересня 2021 року включно.
Таке рішення, суд мотивував наявністюризиків, визначених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкістю покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність малолітніх потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні, а також зважаючи на той факт, що обвинувачені не визнають обставини, що викладені у обвинувальному акті, суд дійшов до висновку, що застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року є незаконною та прийнята з порушенням процесуальних норм.
В свою чергу, не погоджуючись ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що обираючи найбільш суворий запобіжний захід суд першої інстанції не мотивував своє рішення належним чином, також не мотивував належним чином застосування більш м`якого запобіжного заходу, не врахував того, які запобіжні заходи стосовно ОСОБА_7 застосовувались раніше та як він їх виконував, що потягнуло за собою невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допустив порушення норм кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання слідчого, що стало наслідком ухвалення незаконної та необґрунтованої ухвали суду.
При цьому, обґрунтовуючи наявність ризиків, суд першої інстанції зазначає обставини, які не підтверджені жодним доказом, як наданим клопотання про обрання міри запобіжного заходу, так і докази існування ризиків не були надані під час розгляду клопотання.
ОСОБА_7 стверджує, що висновки суду не відповідають дійсності та є хибними. Місцевий суд в порушення вимог ст.176 КПК України формально зазначив, чому інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до ОСОБА_7 , проте не навів жодного доказу, які підтверджують його висновки і унеможливлюють його належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування.
Апелянт вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з застосуванням електронного засобу контролю буде достатнім, так як в повному обсязі забезпечить виконання покладених слідчим та суддею обов`язків та унеможливлять будь які ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Крім того, судом першої інстанції не обґрунтовано в ухвалі чому відносно нього не можливо застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч.4 ст.4221 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали, надані судом першої інстанції, обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволенню з наступних підстав.
Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Як вбачається з матеріалів з судового провадження, Васильківським міськрайонним судом Київської області 13 липня 2021 року розглянуто клопотання прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Судом заслухано пояснення сторін обвинувачення та захисту, враховано конкретні обставини справи, тяжкість обвинувачення.
Так, при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, три з яких у відповідності до положень ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, та один тяжкий злочин. Врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, та покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, відсутність даних про неможливість перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, серед яких є малолітні діти, які ще не допитані в суді, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, необхідно зважити і на характер висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачення, що має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише його прав, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів
Також, колегія суддів зазначає, що на даний час відсутні стримуючі чинники, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченими дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги про те, що в суді не було доведено, що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належної процесуальної поведінки, є необґрунтованими.
Так, застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не забезпечить виконання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покладених на них процесуальних обов`язків. Підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме - домашнього арешту, що є змістом апеляційної вимоги, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то апеляційний суд звертає увагу, що злочини, у яких обвинувачують ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинені із застосуванням насильства, а відтак відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, за вказаних обставин, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року та зміни обвинуваченим запобіжного заходу, а тому апеляційні скарги обвинувачених слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4