Справа № 373/337/20
Номер провадження 1-кп/373/44/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000116 від 04.02.2019 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Переяслав Київської області, громадянин України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , майора запасу, учасник бойових дій, непрацюючого, з вищою освітою, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 409 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Майор ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом, обіймаючи посаду заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, отримавши 28.11.2018 направлення № 2697 на обстеження до Національного ВМКЦ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_1 , не пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією, а також не проходив лікування у вказаному медичному закладі та, керуючись приватними інтересами в супереч обов`язкам та завданням військової служби, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 58, 59, 130, 111-112, 395 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28.11.2018 не з`явився до місця несення служби ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 та ухилився від несення військової служби шляхом підроблення документів, а саме: виписного епікрізу № 30083 від 27.12.2018, внаслідок чогоз 28.11.2018 до 27.12.2018, отриманий у такий спосіб вільний час, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби

Вищевказані умисні дії військовослужбовця ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 3 ст. 409 КК України.
Судом роз`яснено обвинуваченому суть обвинувачення, кваліфікація його дій, характер та тяжкість кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Під час з`ясування обставин кримінального правопорушення та перевірки їх доказами, в судовому засіданні 26.07.2021 прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , який діє на підставі статті 36 КПК України та здійснює повноваження прокурора під час судового розгляду, з одного боку та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, за участі захисників: адвоката ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в м. Переяслав в приміщенні суду було укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор заявив в суді про укладення з обвинуваченим в присутності захисників угоди про визнання винуватості, просив затвердити її та призначити винному узгоджене сторонами покарання у виді штрафу із застосуванням положень ст. 69 КК України, стягнути судові витрати та вирішити питання документів як речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники також просили затвердити угоду про визнання винуватості, вказали про відсутність будь-яких скарг на дії слідчого та прокурора під час досудового розслідування та повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також всіх фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті.

У відповідності до ч.3 ст. 474 КПК України, суд зупинив проведення процесуальних дій під час судового розгляду і перейшов до розгляду угоди.

Судом наголошено та роз`яснено обвинуваченому його права на судовий розгляд кримінального провадження в загальному порядку, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, які він повністю розуміє, однак заявив, що не бажає скористатися ними.

Обвинувачений зазначив, що вищевказана угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором за його ініціативою, добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, правові наслідки угоди йому роз`яснені захисниками, зрозумілі, а узгоджене покарання таким, що реально може бути ним виконане.

Переконавшись в добровільності обвинуваченого та прокурора на укладання угоди про визнання винуватості, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки укладання угоди, а також наслідки її невиконання (ст. ст. 473, 476 КПК) у випадку затвердження судом, суд дійшов висновку про можливість ухвалити вирок на підставі угоди без з`ясування усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, обмежившись дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, при визначенні міри покарання; довідками про вартість послуг експерта та документами, які стосуються речових доказів.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена з дотриманням вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, а її зміст відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Так, викладені в угоді фактичні обставини кримінального правопорушення є такими як в обвинувальному акті, узгоджуються з формулюванням обвинувачення та повністю визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 , кваліфікація кримінального правопорушення ґрунтується на цих фактичних обставинах. А отже ці обставини мають істотне значення для ухвалення вироку на підставі угоди, приймаються судом як достовірні, такі, що доводять вину обвинуваченого в інкримінованому злочині. Умови угоди, в тому числі в частині покарання, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи, інтереси сторін чи інших осіб; узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам кримінального закону та з урахуванням особи винного може бути реально відбуте (виконане) обвинуваченим, виключень для його застосування немає.

При укладанні угоди та визначенні міри покарання прокурором враховано обставини, передбачені ст. 470 КПК України, а також положення ст. 65 КК України.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 409 КК України, а також усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, що він також підтвердив в суді особисто та щиро розкаявся у вчиненому.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в ухиленні військовослужбовцем від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчиненими в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 409 КК України.

Кримінальне правопорушення (ч.3 ст. 409 КК України), вчинене ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Погоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, відповідає закону про кримінальну відповідальність (ст. 53 КК України), але є більш м`яким ніж покарання, визначене санкцією ч.3 ст. 409 КК України, та узгоджене сторонами угоди з врахуванням кількох пом`якшуючих обставин, таких як щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст. 66 КК), а також добровільне припинення винним даного злочину, що виразилось у з`явленні ним на військову службу через місяць ухилення (ч.2 ст. 66 КК України).

Обставини, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_4 , відсутні.

З характеризуючих матеріалів на обвинуваченого також встановлено, що він раніше та після вчинення даного злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання та служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій.

За таких обставини є підстави для призначення винному більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією відповідної норми кримінального закону, з застосуванням ст. 69 КК України.

Враховуючи вищевикладене, а також усвідомлення обвинуваченим своєї вини, суд дійшов висновку про можливість призначити винному узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у визначеному ними розмірі. Таке покарання визнається судом необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання винного.

Документально підтверджені судові витрати на залучення експертів Українського науково-дослідницького інституту спеціальної техніки та службових експертиз Служби безпеки України за проведення судово-технічної експертизи № 198/1 від 14.06.2019; № 312/2 від 13.09.2019; № 312/1 від 13.09.2019, а також за проведення судово-почеркознавчої експертизи 197/1 від 18.06.2019; № 471/1 від 17.01.2020 в сумі складають 25660,12 гривень ( 3140,00 грн + 5495,00 грн + 7354,35 грн + 3297,00 грн + 6373,77 грн) та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст. 124 КПК України.

Документи, які в кримінальному провадженні визнані речовими доказами, суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, ст. 53, 65, 66, 69 КК України, керуючись ст.ст. 368-371, 374, ст.ст. 470, 473-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні, ЄРДР № 0000116 від 04.02.2019, укладену 26 липня 2021 року в м. Переяславі Київської області між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисників: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 409 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн (сімнадцять тисяч гривень)

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави витрати на залучення експертів Українського науково-дослідницького інституту спеціальної техніки та службових експертиз Служби безпеки України у сумі 25660,12 грн (двадцять п`ять тисяч шістсот шістдесят гривень 12 копійок).

Вирішити питання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000116 наступним чином:
-Мобільний телефон Lenovo моделі К10А40, серійний номер НОМЕР_1 повернути власнику після набрання вироком законної сили;
-Книгу №3 Протоколів засідань ВЛК психоневрологічного профілю, яка знаходиться на зберіганні у Відділі секретарів ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» - повернути у вільне користування та розпорядження НВМКЦ «ГВКГ» ;
-Книгу обліку вхідних та вихідних документів ЦВЛК (інв. № 32), яка знаходиться на зберіганні у ЦВЛК за адресою: вул. Госпітальна, 16, м. Київ, - повернути володільцю у вільне користування та розпорядження;
-Журнал обліку хворих загальнотерапевтичної клініки, які перебувають на стаціонарному лікуванні (з палатами для хіміотерапії) НВМКЦ «ГВКГ» том № 5, яка знаходиться на зберіганні у Відділенні НВМКЦ «ГВКГ» - повернути володільцю;
-Журнал обліку вхідних документів ІНФОРМАЦІЯ_4 , переданий на зберігання Переяслав- Хмельницькому ОМВК - повернути у вільне користування та розпорядження вказаній установі;
-Решту оригіналів та копій документів, які визнані постановами слідчого ТУ ДБР речовими доказами залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником та прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1