ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/622/21 Номер провадження 11-кп/814/740/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2021 року , -

за участю прокурора: ОСОБА_8

засудженого: ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),-

адвоката ОСОБА_6 ,

представник установи виконання покарань ОСОБА_9

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2021 року у задоволенні подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_7 - відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд вказав , що засуджений ОСОБА_7 своїми діями намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він досяг виправлення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з вказаним рішенням суду , адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу , в якій просить ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставина справи та постановити нову , якою задовольнити подання щодо ОСОБА_7 та звільнити його умовно-достроково.

В обґрунтування поданої апеляції вказує , суд першої інстанції, не в повній мірі дослідив усі наявні в поданні та особової справи матеріали, які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 та належним чином не обґрунтував і не навів мотиви такого свого рішення.

Так, адвокат зазначає , що засуджений ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи в бригаді контролерів відділення технічного контролю, що підтверджується довідкою про нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_7 . Характеризується позитивно , за час відбування покарання мав одне стягнення, яке було достроково знято, а також 10 заохочень з яких дострокове зняття раніше накладеного стягнення. Також , адвокат вказує , що засуджений має міцні соціальні зв`язки , матиме місце проживання після звільнення

Неправильним , на переконання адвоката , є посилання суду першої інстанції проте, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину пов`язаного з позбавленням життя потерпілого, засуджений є суспільно-небезпечною особою, оскільки зазначені обставини враховуються судом при призначенні покарання, а не при умовно-достроковому звільненні відповідно до ст. 81 КК України щодо умов такого звільнення.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні засуджений та його адвокат апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор заперечував з приводу задоволення апеляції , вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, що потягло ухвалення помилкового судового рішення.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що 14.02.2018 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ОСОБА_7 засуджено за ст.115 ч.1 КК України до 07 років позбавлення волі, на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.09.2015 року по 08.07.2016 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 18.10.2018 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14.02.2018 року по 01.08.2018 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 14.02.2018 року, кінець 12.12.2022 року.

Таким чином, на час звернення з поданням до суду ОСОБА_7 формально має право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Місцевий суд, розглядаючи подання щодо ОСОБА_7 , дійшов до висновку, що він не довів виправлення , оскільки відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину пов`язаного з позбавленням життя потерпілого, непрацевлаштований, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення.

Проте колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції.

Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до ч. 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим необхідного строку покарання.

За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів, наданих апеляційному суду, засуджений ОСОБА_7 за час перебування в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№14)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

За час перебування в ДУ «Полтавська виправна колонія №64» мав 1 стягнення, яке погашене та 9 заохочень.

Аналіз кількості та співвідношень отриманих засудженим заохочень та стягнень , вказує на значну перевагу заохочень , а отже стійкі зміни його особистості протягом всього відбування покарань в напрямку виправлення.

Також , як вбачається з матеріалів особової справи та даних , наданих протягом апеляційного перегляду справи адміністрацією ДУ «Полтавська виправна колонія №64» , засуджений працевлаштований на виробничій дільниці №1 Контролером у відділі технічного контролю , що спростовує висновки місцевого суду про те , засуджений ОСОБА_7 не працевлаштований.

З огляду на викладене колегія суддів вважає , що обов`язкові умови , необхідні для звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання - відбуття необхідного строку покарання , доведення свого виправлення зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці , в даному випадку є доведеними.

Вказані висновки знайшли своє відображення і у спільному поданні ДУ «Полтавська виправна колонія №64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави , згідно якого ОСОБА_7 досяг необхідного рівня виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не ґрунтуються також на законі висновки суду про те , що засуджений ОСОБА_7 не довів виправлення , оскільки відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину пов`язаного з позбавленням життя потерпілого.

У контексті вказаних висновків , колегія суддів звертає увагу, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування це різні питання, які врегульовані навіть різними розділами кримінального кодексу, ХІ та ХІІ відповідно.

Питання , пов`язанні з тяжкістю , конкретними обставинами вчиненого злочину , враховуються судом під час призначення покарання при постановленні вироку і аж ніяк не під час звільнення від відбування покарання за правилами статті 81 КК України, якою передбачені зовсім інші критерії оцінки ступеню виправлення особи.

В цьому питання вирішальним є відбуття необхідного строку покарання , передбаченого ч. 3 ст. 81 КК України , який як раз і є різним в залежності від тяжкості вчиненого злочину.

Зазначені принципи закріплені в Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи «Про умовно- дострокове звільнення» Rec (2003) , відповідно до п. 4а яких , для зменшення несприятливих наслідків позбавлення волі і сприяння поверненню засудженого у суспільство за умов, які гарантували б безпеку цього суспільства, умовно-дострокове звільнення повинно бути у відповідності до закону доступним кожному засудженому, в тому числі особам, що засуджені до довічного позбавлення волі. При цьому у відповідності до цієї ж Рекомендації умовно-достроковим звільненням в її розумінні не вважаються амністія та помилування (Rec (2003)22-Appendix par.l)

Таким чином, колегія суддів приходитись до висновку, що матеріалами особової справи у повній мірі доведено дотримання усіх умов передбачених законодавством, необхідних для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання .

З огляду на викладене , з врахуванням даних про особу засудженого, який має міцні соціальні зв`язки, колегія суддів приходить до переконання, що за час перебування ОСОБА_7 у виправній колонії ним досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації та доведено можливість стати повноцінним та законослухняним членом суспільства, він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуховує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

У зв`язку з вказаним апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - скасуванню з постановленням нової про задоволення спільного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити;

ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати;

постановити нову ухвалу , якою спільне подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 28 днів.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4