Провадження 11-кп/824/592/2021 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з середньою освітою, не одруженого, студента 3 курсу КНТУ, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 27 жовтня 2019 року, близько 16 години 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mercedes BenzE 320», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Богатирській, 6-а, у м. Києві, в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину по не регульованому пішохідному переході, спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважав, що призначене ОСОБА_10 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами суперечить як засадам призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, так і позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах Пленумів присвячених питанням призначення покарання. Будь-яких обґрунтованих мотивів не призначення ОСОБА_10 додаткового покарання суд у вироку не навів, відомостей про необхідність збереження за обвинуваченим спеціального права у ході судового розгляду не отримано. На переконання прокурора, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про явну небезпеку, яку несе ОСОБА_10 за кермом транспортного засобу. Просив вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
потерпілого, який підтримав подану апеляційну скаргу, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
обвинуваченого, який доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими, проте, питання задоволення апеляційної скарги відніс до компетенції суду, пояснивши, що він погодиться із будь-яким рішенням;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_10 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, що проявилося у не призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів вважає переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається із вироку, суд, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_10 покарання, врахував тяжкість кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , щодо якого за місцем проживання скарг від мешканців житлового будинку не надходило, відповідно до медичних довідок обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога. Крім цього, судом враховано те, що хоча обвинувачений офіційно не працевлаштований, однак за його твердженням працює неофіційно вантажником. Шкоду, завдану потерпілому відшкодовував у значному обсязі. У якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_10 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав його щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Врахувавши наведені обставини, які у цілому позитивно характеризують особу ОСОБА_10 , суд обґрунтовано призначив йому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в редакції Закону від 24.09.2008 № 586-VI, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення та з огляду на положення ч.2 ст.5 КК України була більш сприятливою по відношенню до чинної редакції Закону. Поряд із цим, рішення суду про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, на думку колегії судді є необґрунтованими.
Колегія суддів звертає увагу на те, що судом не приведено будь-яких обґрунтованих мотивів не призначення ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а також не отримано у ході судового розгляду відомостей про необхідність збереження за обвинуваченим цього спеціального права.
На переконання колегії суддів, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та мотиви допущених ОСОБА_10 правил дорожнього руху, що призвело до наїзду на пішохода на нерегульованому пішохідному переході, у взаємозв`язку із іншими фактичними обставинами кримінального правопорушення, свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його права керувати транспортними засобами.
Наведене у своїй сукупності приводить колегію суддів до переконання, що призначене ОСОБА_10 покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобамине відповідатиме меті покарання, визначеної ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України. За наявності зазначених вище обставин, колегія суддів вважає, що відповідати вимогам ч.2 ст.65 КК України, тобто бути таким, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
У зв`язку із викладеним, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року щодо ОСОБА_10 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року щодо ОСОБА_10 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України призначити покарання у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
В решті вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.
СУДДІ

__________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4