Справа № 761/8085/21
Провадження № 1-кс/761/5484/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019 у кримінальному провадженні № 0004573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року у кримінальному провадженні № 0004573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 65), площа 98, 4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, яке належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Заявник вказує, що спірне майно, згідно договору купівлі продажу нежитлових приміщень від 21.05.2018, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не є учасниками кримінального провадження №0004573.

Крім цього зазначає, що органом досудового розслідування не доведено існування будь-яких ризиків щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження спірного майна, а тому арешт накладено не обґрунтовано.

Вважаючи, що спірне майно не відповідає ознакам речового доказу, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є добросовісними набувачами такого майна та не є учасниками кримінального провадження №0004573, в рамках якого застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, а тому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019.

В судове засідання представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0004573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019 у справі № 760/40437/19 (провадження № 1-кс/760/27705/2019) накладено арешт на нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 65), площа 98, 4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на нерухоме майно, послугувала наявність розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є речовим доказом та предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні № 0004573 від 17 травня 2019 року.

У той же час, на переконання суду, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 та скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року у кримінальному провадженні № 0004573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на нерухоме майно.

Керуючись ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309 КПК України, слідчий суддя

В С Т А Н О В И В:

Клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 0004573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1