Номер провадження: 11-кп/813/788/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2020 року,-
встановив:
оскарженою ухвалою районного суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000504 від 30.04.2020 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України повернене прокурору.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що згідно ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 506 КПК України, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Встановлення особи відбулося не на підставі документів, а на підставі копії паспорту на ім`я ОСОБА_8 , що не може свідчити про встановлення її особи.
За вказаних обставин суд вважав, що без усунення зазначених недоліків, судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 не підлягає до призначення.

Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали та просить її скасувати, дослідити в судовому засіданні докази (копію паспорту громадянина України ОСОБА_8 та аудіозапис судового засідання районного суду від 07.12.2020 року), опитати ОСОБА_8 з метою встановлення її анкетних даних та направити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000504 від 30.04.2020 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор зазначає, що клопотання відповідає вимогам ст.292 КПК України, а зазначені в ухвалі доводи щодо існування недоліків клопотання не є підставою для повернення клопотання. Прокурор також посилається на те, що районний суд прийняв рішення без належного сповіщення потерпілого про час, дату та місце судового засідання, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону. Зазначає, що на стадії підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо правильності анкетних даних особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, а також правильності і достовірності інших даних.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; захисника та особу, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Згідно ч. 1 ст. 511 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є процесуальним рішенням, яким закінчується досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідність здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Суд першої інстанції, на підставі приписів п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, повернув прокурору клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, з тих підстав, що клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, оскільки посилання у клопотанні на наявність у ОСОБА_8 умислу на вчинення суспільно небезпечного діяння, а також викладення формулювання діяння суперечить посиланням у клопотанні на підстави для застосування примусових заходів медичного характеру, а саме посилань на вчинення суспільно небезпечного діяння у стані неосудності.
Дослідивши клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув клопотання прокурору.
Зокрема, із змісту клопотання вбачається, що на момент вчинення інкримінованих дій ОСОБА_8 вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто, згідно вимог ст.ст. 11, 18, 19 КК України, вона не є суб`єктом злочину, так як перебувала у стані неосудності.
Разом з тим, в клопотанні викладене формулювання обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, зокрема хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто формулювання суспільно небезпечного діяння викладено як підозра, обвинувачення стосовно осудної особи, а не суспільно небезпечного діяння, що не відповідає положенням ст.ст. 292, 503 КПК України.
Також, в клопотанні міститься посилання на наявність у ОСОБА_8 прямого умислу з хуліганських мотивів, через зневагу до інститутів державної влади та майна, з метою показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, тобто з хуліганських мотивів, що не відповідає положенням ст.ст.19, 24 КК України.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі про те, що до суду не надходило жодних належних доказів того, що потерпіла ОСОБА_10 знала чи могла знати про підготовче судове засідання спростовується матеріалами провадження, зокрема на а.п. 33 наявна телефонограма складена секретарем судового засідання, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_10 повідомлена про судове засідання, призначене на 07.12.2020 року, аналогічним шляхом були також повідомлені і інші учасники провадження.
Як убачається з клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч.1 ст.296 КК України, відносно ОСОБА_11 , воно фактично не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, оскільки не містить всіх необхідних відомостей, передбачених зазначеними нормами закону, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі суду. За таких умов вказані районним судом недоліки клопотання, зокрема зазначені в клопотанні суперечності, порушують право особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру на захист.

Так, вказівка в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_11 про наявність в її діях складу кримінального правопорушення, з твердженням про наявність в діях останньої умислу на вчинення кримінальних правопорушень, з одночасним посиланням на докази, які вказують про вчинення противоправних діянь останньою в стані неосудності, унеможливлюють призначення клопотання до розгляду.

За таких умов, посилання районного суду на невідповідність клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 вимогам ч.2 ст.291 КПК України, є слушними, а тому апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2020 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000504 від 30.04.2020 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України повернене прокурору без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4