Справа № 462/7976/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/26/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжиніринг», Фермерського господарства «Зерносвіт+», Фермерського господарства «Валовий СПГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Яковагро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Меліан», Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекспласт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірис Систем», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спейс Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Сумисільхозторг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тургон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг Транс» на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2020 року про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000068 від 30.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваною ухвалою клопотання прокурора у кримінальному провадженні задоволено. Накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках (номери та валюта рахунку зазначені в резолютивній частині ухвали), відкритих ТзОВ "АГРО ВЕСТ ФОРТ", ТзОВ "НАЙТЕР", ТзОВ «БІЗ ГРУВ", ТзОВ "ЛЬВІВАГРО ТОРГ", ТзОВ "АНСТОПАБЛ", ТзОВ «АСТБУД», ТзОВ "МЕШТАРА", ТзОВ "ЛЕНЛАЙС", ТзОВ «АМО ФАРМАПЛЮС", ТзОВ "ГАЛИЧИНА ОПТ", ТзОВ "ДИСТРИБЮШИН ІМПОРТ", ТзОВ "ЗУГ», ТзОВ "ТРЕНДГАЛБУД", ТзОВ "АГРОАВТОЗАПЧАСТИНИ", ТзОВ "НАФТ ГРУП СЕРВІС", ФГ "ВАЛОВИЙ СПГ", ФГ "ЗЕРНОСВІТ+", ТзОВ "СПЕЙС АГРО", ТзОВ "КВІТКА АГРО", ТзОВ "РОЗІДОР", ТзОВ "НАФТОХІМТРЕЙД", ФГ "ЧЕРНЯВСЬКИЙ БО", ТзОВ "АЛЬТАС ПЛЮС", ТзОВ "ЕТОКС ПРАЙМ", ТзОВ "ІРИС СИСТЕМ", ТзОВ "БАРВІНОК ПОСТАЧ", ТзОВ "КЛЕМПОСТАВ ІМПОРТ", ТзОВ "СКАЙ КОМПЛЕКТ", ТзОВ "БІТВЕЛ", ТзОВ "СЕБРОС", ТзОВ "ЛАНДМАШ", ТзОВ "ОЛ-СЕР", ПП "К.А.С.", ТзОВ "ВРОЖАЙ-АГРО", ТзОВ "ЯКОВАГРО», ТзОВ "ІМЕКСПЛАСТ", ТзОВ "СКАЙ-ТРЕЙД", ТзОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АНШАР", ТзОВ "Тургон", ТзОВ "Меліан", ТзОВ "Галада, ТзОВ "ПІКРОН", ТзОВ "БІЗНЕС ІНЖИНІРИНГ", ТзОВ "МОРІССТРОЙ-44", ТзОВ "ОМТЕРС", ТзОВ "ЛЕМБЕРГ ТРАНС", ТзОВ СГ "СУМИСІЛЬХОЗТОРГ", ТзОВ "ОПТІМО", ТзОВ "НОВІКОС", ТзОВ "ТОРГ-БОРГ" у банківських установах (зазначених у резолютивній частині ухвали) шляхом зупинення видаткових операцій з коштами, які надійшли на зазначені вище рахунки, вже знаходяться на них та які надходитимуть в подальшому, окрім здійснення обов`язкових платежів до бюджету.

Ухвала мотивована тим, що прокурором у поданому клопотанні наведено відомості про наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, відтак з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення інтересам держави (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити подане клопотання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника арештованого майна адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжиніринг», Фермерського господарства «Зерносвіт+», Фермерського господарства «Валовий СПГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Яковагро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Меліан», Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекспласт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірис Систем», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спейс Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Сумисільхозторг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тургон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг Транс» оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційних скаргах, які є ідентичними щодо їх мотивів, захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти юридичних осіб, в інтересах яких подано апеляційні скарги.

В частині поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що 29 грудня 2020 року було проголошено коротке рішення (вступна та резолютивна частини), а повний текст проголошений 04 січня 2021 року. Розгляд клопотання проведено без виклику власника майна, на яке накладено арешт. Зі змістом оскаржуваної ухвали представник апелянтів ознайомився 05 січня 2021 року та 25 січня 2021 року. У зв`язку із цим вважає, що строк звернення пропущено з поважних причин, просить такий поновити.
До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції від адвоката ОСОБА_7 в інтересах Фермерського господарства «Валовий СПГ», Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Сумисільхозторг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спейс Агро», Фермерського господарства «Зерносвіт+», Товариства з обмеженою відповідальністю «Яковагро» надійшли заяви про відмову від апеляційної скарги, в яких такий просить закрити апеляційне провадження.

Апеляційні скарги, від яких не відмовився захисник, а також додаткові пояснення до них мотивовано тим, що прокурор, звертаючись з клопотанням про арешт майна, фактично не обґрунтував підстави і мету накладення арешту на грошові кошти, не зазначаючи конкретну мету накладення арешту, визначену ст. 170 КПК України. Вказує, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено, що кримінальне провадження, в межах якого прокурор просить накласти арешт, зареєстровано в ЄРДР 30.11.2020 щодо зловживання службовим становищем службовими особами Залізничної РДА ЛМР (з яким в юридичних осіб, на кошти яких накладено арешт, не було будь-яких відносин), а не у зв`язку із провадженням щодо юридичних осіб, на грошові кошти яких накладено арешт. Посадові особи таких підприємств не є підозрюваними, обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, а тому на майно підприємств не може бути накладено арешт для забезпечення відшкодування шкоди, цивільного позову, з огляду на положення ст. 170 КПК України. Зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не враховано обмеження щодо накладення арешту на грошові кошти, визначені в ч. 3 ст. 170 КПК України, а також не обмежено розмір грошових коштів, на які накладено арешт, оскільки такий повинен бути співмірним розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, цивільного позову або розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Відтак, слідчий суддя формально підійшов до розгляду клопотання, допустив неповноту та неприпустиме спрощення судового розгляду, мотиви обґрунтування арешту носять формальний характер, не ґрунтуються на доказах.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката та прокурора, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження підлягає поновленню, апеляційне провадження в частині поданих заяв про відмову від апеляційної скарги підлягає закриттю, апеляційні скарги залишенню без задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як убачається з матеріалів справи, 29 грудня 2020 року було проголошено резолютивну частину ухвали слідчого судді, повний текст складено та проголошено 04 січня 2021 року. Розгляд справи проведено у відсутність власників майна, на яке накладено арешт. Зі змістом оскаржуваної ухвали представник власника майна дізнався 05 та 25 січня 2021 року, що підтверджується матеріалами справи. Наведене у своїй сукупності дає колегії суддів підстави вважати, що строк апеляційного оскарження пропущено захисником з поважних причин і такий слід поновити.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Частиною 2 ст. 403 КПК України передбачено, що якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи, що ухвала слідчого судді по даній справі оскаржена також іншими особами, однак представник таких осіб адвокат ОСОБА_7 не заперечує проти закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційних скарг, поданих в інтересах Фермерського господарства «Валовий СПГ», Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Сумисільхозторг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спейс Агро», Фермерського господарства «Зерносвіт+», Товариства з обмеженою відповідальністю «Яковагро», апеляційне провадження у цій частині слід закрити.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як зазначено в абз. 3 ч. 3 ст. 170 КПК України забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України до клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно із ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з вказаним клопотанням, прокурор у кримінальному провадженні просив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках юридичних осіб, які залучені до роботи так званого «конвертаційного центру», оскільки не накладення такого сприятиме настанню наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

До клопотання слідчим додано витяг з ЄРДР з якого убачається, що 30 листопада 2020 року зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 2 ст. 364 КК України, а 22 грудня 2020 року кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 3 ст. 191 КК України.

Колегія суддів погоджується, що зазначене в клопотанні майно підпадає під ознаки майна, передбаченого ст. 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на це майно, з метою збереження такого і використання його як доказ у кримінальному провадженні, враховуючи, що воно може бути визнано речовим доказом у справі, оскільки підпадає під відповідні ознаки, визначені законодавством. Наведене спростовує доводи скарги, що накладений арешт не відповідає меті накладення такого, визначеній в ст. 170 КПК України. При цьому, вирішальним при накладенні арешту на майно, яке визнано (може бути визнано) речовим доказом, є з`ясування достатніх підстав, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. У цьому зв`язку, при вирішення відповідного клопотання, слідчий суддя не здійснює перевірку обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яка на цей момент може бути ще і не вручена.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що арешт не може бути накладено на майно (грошові кошти), власником яких є юридичні особи, в чиїх інтересах подано апеляційні скарги, оскільки такі або їх посадові особи не є учасником кримінального провадження, враховуючи, що арешт на майно, яке визнано (може бути визнано) речовим доказом, може бути накладено не лише на майно, яке належить виключного учасниками кримінального провадження, а на майно, яке належить будь-якій фізичній або юридичній особі.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування обмеження щодо накладення арешту на грошові кошти, визначені в ч. 3 ст. 170 КПК України, а також встановлення обмеження розміру грошових коштів, на які накладено арешт, колегія суддів виходить з того, що під час розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя повністю дотримався вимог згаданої ч. 3 ст. 170 КПК України, що підтверджується зазначенням в резолютивній частині оскаржуваної ухвали про те, що арешт не розповсюджується на здійснення обов`язкових платежів до бюджету, а критерій співмірності підлягає врахуванню у випадку, коли арешт здійснюється з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, що в даному випадку відсутнє.
Незазначення у витязі з ЄРДР відомостей про юридичну особу, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а також відомостей про матеріальні збитки та їх розмір, не спростовує висновків слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про достатність підстав для накладення арешту, в межах короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вказаних у витязі з ЄРДР.

Також в ході апеляційного розгляду колегію суддів не встановлено, що накладений арешт порушує вимоги ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки таке обмеження права власності здійснено відповідно до закону.

Під час розгляду справи, апеляційним судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 08 лютого 2021 року скасовано арешт, накладений згідно із оскаржуваною ухвалою від 29 грудня 2020 року, на грошові кошти ТзОВ «Імекспласт».

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтована та законна. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, які слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 117, 376, 403, 405, 407, 109, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

поновити ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2020 року.

Заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах Фермерського господарства «Валовий СПГ», Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Сумисільхозторг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спейс Агро», Фермерського господарства «Зерносвіт+», Товариства з обмеженою відповідальністю «Яковагро» про відмову від апеляційної скарги задоволити, апеляційне провадження за його апеляційними скаргами в інтересах Фермерського господарства «Валовий СПГ», Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Сумисільхозторг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спейс Агро», Фермерського господарства «Зерносвіт+», Товариства з обмеженою відповідальністю «Яковагро» на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2020 року про накладення арешту закрити.
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжиніринг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Меліан», Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекспласт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірис Систем», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тургон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг Транс» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2020 року про накладення арешту без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4