Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 31 березня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000150,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 31 березня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Мирутин Славутського району Хмельницької області, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, вдівця, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 травня 2021 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, а також наявністю ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексуУкраїни (далі - КПК).

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу змінити, та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, пенсіонер повіку, має домашнє господарство, за яким самостійно доглядає, надає послідовні правдиві пояснення по суті оголошеної підозри, добровільно приймає участь у всіх процесуальних діях, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаюється у вчиненому. Також захисник вказала на те, що ОСОБА_5 після даної події сам викликав швидку допомогу потерпілій, а також працівників поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу та обрати підозрюваному запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

За вимогами ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 29 березня 2021 року, приблизно о 20 годині 55 хвилин, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті людини та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні кімнати будинку, за допомогою молотка здійснив не менше трьох ударів в голову ОСОБА_9 , внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, у вигляді краніолицевої травми, відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток основи та склепіння черепа, відкритого багато уламкового перелому виличної кістки справа, забою головного мозку легкого ступеню, множинних забійно-рваних ран правої вушної раковини з дефектом тканин, забійно-рваної рани правої вилично-щічної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 було своєчасно надано необхідну медичну допомогу.

За визначенням, яке міститься у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

30 березня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити речі чи майно, які можуть мати доказове значення у даному кримінальному провадженні, може впливати на потерпілу та свідків.

Колегія суддів, перевіривши матеріали за даним клопотанням, вважає такий висновок слідчого судді правильним.

Зокрема, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду стверджується тим, що у ОСОБА_5 не має непрацездатних осіб чи дітей на утриманні, а також тісних соціальних зв`язків, що у сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, свідчить на користь цього ризику.

Також існує висока ймовірність незаконного впливу підозрюваного на свідків, які є його знайомими та сусідами, в тому числі на свого сина ОСОБА_10 , а також на потерпілу з метою дачі ними показань на його користь задля уникнення від можливої кримінальної відповідальності.

Крім того, з огляду на те, що органом досудового розслідування ще не встановлені всі докази у даному кримінальному провадженні, та ще плануються обшуки місця події, тому підозрюваний, перебуваючи на волі, матиме змогу вчинити дії, спрямовані на знищення, приховування, спотворення речей, які мають важливе значення для досудового розслідування.

Усі вище перелічені обставини у своїй сукупності, на думку колегії суддів, свідчать що на даному етапі досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Водночас ті обставини, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного дані, на які покликалась захисник, заявляючи вимогу щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, вже були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора, та вони не є достатніми для застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

З огляду на викладене. колегія суддів приходить до переконання, що вказана ухвалу щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тму підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог захисника ОСОБА_6 на даний час не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 31 березня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3