Справа № 466/3205/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/580/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
16 червня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року,
встановив:
даною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 від 02 червня 2021 року про відвід судді ОСОБА_4 у розгляді кримінального провадження №0004073 від 12 листопада 2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
На вищезазначене рішення судді, потерпілий ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року та через повторний авторозподіл, призначити розгляд його заяви про відвід судді ОСОБА_4 в іншому складі суду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілого, приходжу до висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.
Так, в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року (справа №494/6/18) зазначено, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Виключенням з цього правила є ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Крім цього, параграфом 6 глави 3 КПК України визначені підстави для відводу слідчого судді, судді та порядок вирішення питання про відвід і приписами норм закону, які містяться в цьому параграфі, не передбачено можливості оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід.
Відтак, ухвала судді Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року про відмову в задоволенні заяви потерпілого про відвід судді окремому оскарженню не підлягає.
Згідно ч.4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
За таких обставин, у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ч.4 ст. 399 КПК України,
постановив:
відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року.
Копію ухвали надіслати потерпілому ОСОБА_3 разом із апеляційною скаргою.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_2