УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000250 від 25.03.2021, р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000250 від 25.03.2021, р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.186 КК України,
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 25.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.186 КК України.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимий: - 09.09.2010 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст.121 КК України до 5-ти років позбавлення волі, 03.07.2014 згідно ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області звільнений з Ізяславської виправної колонії №51 Хмельницької області на підставі ЗУ «Про амністію»; 10.11.2017 слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, 14.06.2019 слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, повторно вчинив ряд кримінальних правопорушень.
Так, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, маючи на меті особисте збагачення шляхом незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами у кількості не менше трьох осіб, обравши для цього вимагання грошових коштів від мешканців м. Києва, як спосіб власного збагачення.
З цією метою, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи спільно та узгоджено між собою, розробили злочинний план, відомий всім учасникам злочинної діяльності, відповідно до якого з числа мешканців міста Києва підшукували осіб, з яких в подальшому мали намір незаконно отримувати грошові кошти, шляхом їх вимагання під надуманим мотивом.
Так, з метою реалізації цього злочинного плану, ними було підшукано мешканців міста Києва, раніше їм не знайомого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яких визначили як осіб, щодо яких будуть вчинятись злочинні дії.
28.05.2021 р. за адресою: м. Київ, проспект Лісний 22, автомобіль «Volkswagen Touareg» під керуванням ОСОБА_6 , в якому незаконно утримувалась потерпіла ОСОБА_11 , був зупинений співробітниками поліції, а ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були затримані.
28.05.2021 р., за адресою: АДРЕСА_1 , під час особистого обшуку, у порядку ст. 208 КПК України, виявлено та вилучено майно затриманого ОСОБА_5 : грошові кошти в сумі 337 гривень; одна гумова рукавиця.
28.05.2021 р., постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано як речові докази вказані речовини, предмети та речі в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами.
29.05.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальных правопорушень передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст.186 КК України.
З метою забезпечення збереження речових доказів, здобуття доказів у кримінальному провадженні, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття рішення за результатами досудового розслідування, слідчий звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином. Від слідчого ОСОБА_12 на адресу суду надійшла заява, в якій він клопотання підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити із підстав у ньому зазначених.
Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся завчасно та належним чином.

При цьому, неприбуття вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Вивчивши клопотання та матеріали, надані на його обґрунтування, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 25.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України.
28.05.2021 р., за адресою: АДРЕСА_1 , під час особистого обшуку, у порядку ст. 208 КПК України, виявлено та вилучено майно затриманого ОСОБА_5 : грошові кошти в сумі 337 гривень; одна гумова рукавиця.
28.05.2021 р., постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано як речові докази вказані речовини, предмети та речі в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами.
29.05.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальных правопорушень передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.186 КК України.
Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).
Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження, та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вказане майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, проведення необхідних процесуальних дій, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 337 гривень; одну гумову рукавицю.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя