УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , зау частю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві подання інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про направлення звільненого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2019, установив :

12.12.2019 вироком Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки та відповідно до ст. 76 КК України покладено відповідні обов`язки.

Інспектор Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до суду з клопотанням, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого та направлення його для відбування покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2019, посилаючись на те, що останній порушив обов`язки покладенні на нього судом, а саме не з`явився до Дніпровського РВ з питань пробації на реєстрацію без поважних причин.

У судове засідання сторони будучи повідомленим про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак Суд, враховуючи положення ст.ст. 7, 22, 26, абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність та вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно доп. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Згідно ч. 1 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Згідно із ч. 4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

В цьому випадку установлено, що 18.02.2020 до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшло - розпорядження №1-кп/753/1921/19 від 07.02.2019 про виконання вироку Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2019 відносно ОСОБА_4 .
Відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2019, згідно ст. 76 КК України засудженому встановлено наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
13.03.2020 ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про відповідальність за систематичне скоєння адміністративних правопорушень, нових злочинів, засудженому роз`яснено правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, які передбачені ст.76 КК України.
Також була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме: 1-й та 3-й понеділок кожного місяця, яка була оголошена засудженому під підпис (арк. о/с № 35).
Проте, вже з 06.04.2020 по 18.05.2020 ОСОБА_4 не з`являвся на чергову реєстрацію.
Свою відсутність пояснив тим, що під час карантину були відсутні кошти на проїзд в таксі, а громадський транспорт - не працював.
Статтею 138 КПК передбачено, що поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.
Відповідно такі причини неявки, на переконання суду, ураховуючи запровадження в казаний період в державі карантину та введення в той час обмежень щодо руху транспорту, є дійсними та поважними, у розрізі норм ст. 138 КПК.
Надалі, 22.05.2020 засудженого письмово попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Разом з тим після відповідного попередження засуджений не прибув до заявника 06.07.2020, 20.07.2020, 03.08.2020, 17.08.2020, 07.09.2020 і так, а ж до 07.12.2020.
Свою відсутність цього разу засуджений пояснив відповідно до письмових пояснень направлених на адресу суду 054.04.2021 з підстав визначених п. 8 ) ч. 1 ст. 138 КПК, у т.ч. через травму ноги, зміною місця проживання, яке обумовлено необхідністю догляду за хворобою матір`ю похилого віку.

Відповідно, у розумінні ст. 166 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України, на цей час, відсутні передумови для висновку про умисне невиконання засудженою покладених на нього обов`язків із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», а не базуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, у світлі фактичних обставин провадження направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком не грунтується на дійсних обставинах справи, відповідно і задоволене бути не може.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 138, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України Суд постановив :

відмовити у задоволенні клопотання (подання).

Матеріали особової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09:00 год. 12.04.2021.

С у д д я Оксана БІРСА