Дата документу 18.02.2021
Справа № 334/4662/18
Провадження № 1-кп/334/154/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000764 від 02.03.2018 року за обвинувачення м

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має середню освіту, не одруженої, яка не має на утриманні малолітніх дітей, працюючій в`язальницею трикотажних виробів ПП Прем`єр Сокс, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої

-15.03.2002 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя, за ч.1 ст.185 КК України до 180 годин громадських робіт;

-22.10.2014 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, за ч.1 ст.185 КК України, до 2 років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-23.09.2019 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України звільнена від відбування покарання на два роки.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 19-00 години 01 березня 2018 року до 09-00 години 02 березня 2018 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, шляхом віджиму вікна, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 проникли до приміщення офісу ТОВ «Інкубатор», розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул..Зачиняєва 65-А, звідки таємно викрали металеві двері, вартістю 1000 гривень, після чого зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись вкраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ТОВ «Інкубатор» на вищевказану суму.

У судові засідання, які призначалися 30.03.2019, 28.05.2019, 24.07.2019, 05.12.2019 року обвинувачений ОСОБА_7 не з`являвся, судові повістки не отримував, причини неявки суду не повідомляв, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 05 грудня 2019 року, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 були виділені в окреме провадження та зупинено до розшуку обвинуваченого.

Відповідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 13.07.2019 року ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, підтвердила обставини, вказані в обвинувальному акті, а також спрямованості умислу та мети при вчиненні нею кримінального правопорушення. ОСОБА_4 пояснила суду обставини скоєння злочину, щиро розкаялася у скоєному та просила суд не призначати їй суворе покарання.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення повністю доведена.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст.185 КК України, як: таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.

Обставиною, яка, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченої, судом не встановлена.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), тому, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість, які згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, а також особу винної, яка раніше засуджена, на обліку в наркодиспансері чи психоневрологічному диспансері не перебуває, офіційно працює та має постійне джерело доходу.

Крім того, відповідно до вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2019 року ОСОБА_4 засуджена до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробувальним терміном два роки.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394,474, 475 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до нового покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2019 року та остаточно призначити ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки чотири місяці.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ст. ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 виконання обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Не виїжджати за мажі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1