СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1998/21
пр. № 1-кп/759/726/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 02.11.2020 року за № 0004202 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, українця, громадянина України, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, працюючого в інтернет магазині консультантом, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

учасники кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий, він же цивільний позивач ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , захисник потерпілих, цивільного позивача ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті та підтримане прокурором під час судового розгляду, такого змісту:
30.10.2020 року, приблизно о 02 годині 25 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи загальнонебезпечним способом, шляхом підпалу, умисно знищив чуже майно, а саме: тимчасове приміщення, яке розташоване на території будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , завдавши останньому матеріального збитку на загальну суму 1 067 750 грн. 00 коп., зокрема, вчинив діяння загальнонебезпечним способом, шляхом підпалу, спричинивши тяжкі наслідки ОСОБА_6 , який на момент підпалу перебував у приміщенні на підставі тимчасового проживання.

Так, 30.10.2020 року, у невстановлений для досудового розслідування час, ОСОБА_3 виявив намір вчинити протиправні дії загальнонебезпечного характеру, а саме знищити тимчасове приміщення, яке розташоване на території будинку АДРЕСА_3 , шляхом підпалу, в якому проживав його знайомий ОСОБА_6 , оскільки між останніми неодноразово виникали словесні конфлікти на грунті тривалої особистої неприязні.

Тож, ОСОБА_3 , з метою виконання злочинного умислу, направленого на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, 30.10.2020 року, у нічний час доби, у невстановленому для досудового розслідування місці, придбавши легкозаймисту речовину горючої дії, рушив до тимчасового приміщення, яке розташоване на території будинку АДРЕСА_3 , де, здійснивши вхід на територію та усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, загальнонебезпечний спосіб та настання тяжких наслідків, зокрема те, що внаслідок його дій може постраждати ОСОБА_6 , який на той час перебував в приміщенні, за допомогою легкозаймистої речовини, здійснив підпал тимчасового приміщення, яке розташоване на території будинку АДРЕСА_3 , шляхом відкриття вогню разом із придбаною заздалегідь легкозаймистою речовиною.

Після чого, пересвідчившись, що приміщення загорілось, швидко направився в невідомому напрямку, з метою уникнення кримінальної відповідальності, завдавши своїми діями ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1 067 750 грн. 00 коп. та спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді слідів від опіків на спинці носу в нижній третині з розповсюдженням на кінчик носа, на зовнішній поверхні правої ушної раковини, в правій привушній ділянці.

ОСОБА_3 обвинувачується в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого загальнонебезпечним способом, шляхом підпалу, із спричиненням тяжких наслідків, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Позиція сторони захисту.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України не визнав, взяв захист на себе, і показав наступне.

Станом на жовтень 2020 року він проживав в домоволодінні АДРЕСА_4 , яке належить на праві власності його дружині; домоволодіння АДРЕСА_3 є сусіднім і належить на праві власності потерпілому ОСОБА_5

29.10.2020 року, приблизно о 15-й годині, перебуваючи у себе вдома, він почув дзвінок на вхідних воротах. Коли він підійшов до вхідних воріт, побачив потерпілого ОСОБА_6 , який проживав в домоволодінні ОСОБА_5 , допомагав останньому в будівництві. ОСОБА_6 попросив ОСОБА_3 зателефонувати ОСОБА_5 тому що йому було зле. Після приїзду та вирішення питань зі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 попросив його наглядати за ОСОБА_6 , що він і робив до пізньої ночі, заглядаючи на територію домоволодіння АДРЕСА_5 через паркан та переглядаючи в додатку на своєму мобільному телефоні зображення з камер відеоспостереження, якими обладнаний кооператив.

30.10.2020 року, о 3 год. 30 хв., переглянувши зображення з відеокамер і нікого не побачивши, він ліг спати, приїзду пожежних та поліції не бачив і не чув, про пожежу на ділянці потерпілого ОСОБА_5 дізнався 30.10.2020 року від сусіда, після 11-ї години ранку. Близько 15-ї години цього дня ОСОБА_5 попросив його полагодити паркан, який був частково зруйнований пожежею та звільнити територію від сміття. Встановивши три панелі паркану, близько 21-22 години він пішов спати; весь день 31.10.2020 року він лагодив паркан.

01.11.2020 року, о 19-й годині, обвинувачений продовжував роботи на ділянці АДРЕСА_3 , в цей час приїхав ОСОБА_5 і повідомив, що зараз приїде поліція, після чого він пішов до себе додому, в домоволодіння АДРЕСА_6 , займався власними справами. Близько 20-ї години він вирішив піти за цукром, при виході з двору був затриманий співробітниками правоохоронних органів, і потім постійно перебував біля поліцейського автомобіля, до свого домоволодіння його не пустили, незважаючи на проведення в цей час обшуку будинку і території.

Наявність залишків паливно-мастильних матеріалів на своїх чорних штанах обвинувачений пояснив тим, що в поліцейському автомобілі його посадили на брудну ганчірку; при цьому, звернув увагу, що на червоних штанах, які були під чорними, слідів паливно-мастильних матеріалів не знайдено.

Після ночі в камері, будучи тривалий час в кайданках, після кількагодинного допиту, він підписав всі документи, які надали йому співробітники поліції, до злочину відношення не має на відеозаписі від 30.10.2020 року камер відеоспостереження не він.

Позиції учасників судового провадження:
Допитаний в судовому засіданні потерпілий, цивільний позивач ОСОБА_5 показав, що є власником ділянки АДРЕСА_3 , яка є сусідньою з ділянкою АДРЕСА_4 , де проживав обвинувачений ОСОБА_3 . Безпосереднім свідком кримінального правопорушення він не був, про подію дізнався 30.10.2020 року, близько 7-ї години ранку йому зателефонували з поліції. Прибувши на свою ділянку, він побачив, що згоріла його тимчасова будівля, пошкоджений паркан, обгорілі речі розкидані по території. ОСОБА_6 , який проживає за цією адресою, був у шоці, в обгорілій фуфайці, нічого про пожежу пояснити не зміг.

01.11.2020 року, в неділю, він у додатку на своєму мобільному телефоні переглядав записи з камер відеоспостереження, встановлених в кооперативі, побачив відео за 30.10.2020 року, де вночі, людина, схожа на його сусіда ОСОБА_3 , підходить і заглядає на територію його домоволодіння, потім, відкривши ворота, заходить на ділянку АДРЕСА_4 , де проживав ОСОБА_3 , проводить там кілька хвилин, виходить через ці ж ворота, проходить повз паркану ділянки № НОМЕР_1 , запалює якийсь предмет, кидає через огорожу на тимчасову будівлю, внаслідок чого зайнялася пожежа, через хвилину з палаючого будинку вискочила людина. Далі людина, схожа на сусіда, відкривши ворота, пройшла на ділянку № НОМЕР_2 , звідки спостерігала за подією.

Порадившись з дружиною, потерпілий ОСОБА_5 зателефонував своєму знайомому дільничному, який працює в райвідділі поліції на пр. Перемоги, і за порадою останнього, викликав наряд поліції за телефоном 102, прибув до кооперативу, де на своїй ділянці зустрів ОСОБА_3 , який проводив ремонтні роботи. В цей же день, після приїзду поліції, він надав співробітнику поліції накопичувач інформації камер відеоспостереження з записом подій, за згодою власника накопичувача ОСОБА_8 . При затриманні ОСОБА_3 він не був присутнім, але коли був обшук в будинку та на ділянці АДРЕСА_4 , він зайшов, бачив, що співробітники поліції щось вилучали, самого ОСОБА_3 при цьому не було.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 29.10.2020 року, під вечір, підійшов до ділянки АДРЕСА_4 , побачив ОСОБА_3 , попросив зателефонувати ОСОБА_5 , обвинувачений щось бризнув йому в обличчя, після чого йому стало зле. Виникнення пожежі він не пам`ятає, більш-менш отямився вночі, в основному будинку, коли вже приїхали пожежні та поліцейські, яким він повідомив телефон ОСОБА_5 . Через день на зупинці громадського транспорту йому стало погано, швидка медична допомога відвезла його до лікарні, де він перебував кілька тижнів.

Позиція сторони обвинувачення.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України сторона обвинувачення подала докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду і містилися у протоколах огляду місця події, протоколі пред`явлення особи для впізнання, висновках експертів, записами з камер відеоспостереження, встановлених у садовому кооперативі. Прокурор вважав сукупність досліджених доказів достатньою для того, щоб критично оцінити захисну версію обвинуваченого та довести винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного злочину.

Оцінка поданих сторонами доказів судом.
Відповідно до акту про пожежу від 30.10.2020 року, о 04 год. 21 хв. 30.10.2020 року до пожежно-рятувальних підрозділів надійшло від невідомої особи повідомлення про пожежу за адресою: АДРЕСА_2 . Факт знищення пожежею тимчасової будівлі на території даного домоволодіння підтверджується також протоколом огляду місця події від 01.11.2020 року зі схемою (а.с. 47-49) та ілюстрованою таблицею до протоколу огляду місця події (а.с. 69-79), протоколом огляду місця події від 22.01.2021 року (а.с. 63-64), протоколом огляду місця події від 02.11.2020 року (а.с. 65-68), за відомостями в яких на ділянці АДРЕСА_3 виявлено обгорілі предмети, в тому числі сейф, сміття тощо. Наведене спростовує позицію обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що стороною обвинувачення не доведено факт пожежі та виїзду пожежно-рятувального підрозділу вночі 30.10.2020 року.

Основним доказом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, яке полягало в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого загальнонебезпечним способом, шляхом підпалу, із спричиненням тяжких наслідків, сторона обвинувачення вважала відеозапис камер відеоспостереження, встановлених в бік ділянки № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 та ділянки № НОМЕР_2 , на якій проживав обвинувачений ОСОБА_3 . Зазначені відеозаписи були досліджені в судовому засіданні; відповідно до записів чоловік, 30.10.2020 року, о 02 год. 25 хв., вийшовши з ділянки АДРЕСА_4 , запалив предмет з легкозаймистою речовиною всередині, перекинув через паркан домоволодіння АДРЕСА_3 , в результаті чого речовина потрапила на тимчасову будівлю і виникла пожежа; через хвилину-дві з палаючої будівлі вискочила людина. Також, судом було досліджено протокол огляду предмета від 26.01.2021 року, а саме диску для лазерних систем зчитування з відеозаписами.

Відповідно до матеріалів кримінальної справи, зокрема протоколу огляду місця події ( АДРЕСА_2 ) від 01.11.2020 року, (а.с. 47-48), заяви ОСОБА_5 від 01.11.2020 року (а.с. 83), електронний носій з даним відеозаписом був добровільно наданий потерпілим ОСОБА_5 слідчому Ю. Семек 01.11.2020 року. Наведене підтвердив потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні.

Разом з цим, відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення було внесено наступного дня 02.11.2020 року, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.с. 151).

Згідно ч. 3 ст. 214 КПК України, здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, передбачену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до ЄРДР може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Судом встановлено, що огляд місця події території по АДРЕСА_2 , було проведено через два дні після вчинення підпалу і закінчено 01.11.2020 року, о 19 год. 30 хв., що вказує на відсутність такої обов`язкової ознаки законного огляду до внесення відомостей до ЄРДР, як невідкладність.

В постанові від 07.08.2019 року, в справі № 607/14707/17, Верховний Суд зазначив наступне: відповідно до ч. 2 ст. 56 КПК України потерпілий наділений правом під час досудового розслідування подавати докази на підтвердження своєї заяви. Виходячи зі змісту даної норми, потерпілий також вправі подавати докази, однак лише в рамках кримінального провадження під час досудового розслідування.

За вимогами ст. 3 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, відповідно до протоколу огляду предмета від 26.01.2021 року (а.с. 85-90), слідчим було проведено огляд предмету диску для лазерних систем зчитування, з відеозаписами; об`єктом огляду став компакт-диск для лазерних систем зчитування, формату DVD-R, об`ємом 4,7 GB 120 min, марки VIDEX. При завантаженні диску до лазерної системи зчитування системного блоку персонального комп`ютера та його відкриття встановлено, що на диску наявна системна папка «29.10.2020», при відкритті якої наявні відеофайли

- 0633;

- 1706. Дані файли є фрагментами відеозапису камер відеоспостереження, встановлених за адресою: АДРЕСА_2 . При активуванні та детальному перегляді фрагментів було встановлено події 30.10.2020 року з 02 год. 18 хв. по 02 год. 26 хв.; обставини були зафіксовані в ілюстраціях з відповідними роз`ясненнями. Після перегляду відеофайлів компакт-диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R поміщено в паперовий конверт, який заклеєно та опечатано відбитком печатки «Для пакетів № 1» Святошинського УП ГУНП України в м. Києві.

Однак, як вбачається з протоколу огляду місця події від 01.11.2020 року, накопичувач інформації, який був виданий ОСОБА_5 , в порушення ч. 5 ст. 237 КПК України, не був опечатаний із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. Також, диск з відеозаписами камер відеоспостереження, наданий потерпілим у кримінальному провадженні, був переданий суду стороною обвинувачення в конверті без будь-яких печаток, а сам компакт-диск формату CD-R, об`ємом 700 MB, 80 min, марки Verbatim (а.с. 84), тобто до матеріалів справи долучено інший компакт-диск, ніж оглянутий слідчим 26.01.2021 року.

В судовому засіданні був допитаний як свідок ОСОБА_8 власник камер відеоспостереження, встановлених біля ділянок АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 . За його показаннями, 01.11.2020 року йому зателефонував сусід по дачі ОСОБА_5 , попросив приїхати, зняти накопичувач інформації камер відеоспостереження, на що ОСОБА_8 погодився, передавши накопичувач ОСОБА_5 . При цьому, свідок показав, що на накопичувачі зберігається інформація за кілька днів.

Відеофайли з записами, наданими суду, були тривалістю близько 15 хвилин, а матеріали кримінального провадження не місять інформації про монтаж відео. За постановою Верховного Суду від 31.10.2019 року в справі № 404/700/17, копія відеофонограми, яка не дозволяє встановити технологічні властивості (ознаки монтажу, порушення безперервності запису, стирання, обрізання тощо), є недопустимим доказом.

Отже, відеозапис камер спостереження, який був отриманий органом досудового розслідування з порушеннями норм КПК України, записаний на компакт-диску невідомого походження, а також протокол огляду предмета (компакт-диску) від 26.01.2021 року, слід визнати недопустимими доказами, на які в силу ч. 1, ч. 2 ст. 86 КПК України не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Також, суд визнає недостовірною інформацію ілюстрованої таблиці до протоколу огляду місця події від 01.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , а саме фотознімки, де ОСОБА_3 зафіксований як особа на місці події (а.с. 79), оскільки сам потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що під час проведення огляду його домоволодіння, ОСОБА_3 присутнім не був; на одному з фотознімків обвинувачений сфотографований біля автомобіля, а сам протокол огляду місця події не містить відомостей щодо наявності транспортних засобів безпосередньо на території ділянки № НОМЕР_1 .

Судом також встановлено, що огляд місця події від 01.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_7 було проведено з порушеннями ч. 2 ст. 237, 233, ч. 2 ст. 234 КПК України. Так, відповідно до протоколу огляду (а.с. 80-82), ілюстрованої таблиці до нього (а.с. 51-62), відеозапису на СД-диску (а.с. 50), огляд було проведено в будинку та на території домоволодіння, без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду, в тому числі в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України. Проведення огляду всередині приміщень та території ділянки АДРЕСА_6 було підтверджено як самим обвинуваченим, так і потерпілим ОСОБА_5 . При цьому, суд вважає достовірними показання обвинуваченого ОСОБА_3 про відсутність згоди на проникнення працівниками поліції до житла та іншого володіння його як володільця, оскільки «хрестики» в графах протоколу огляду, де має міститись підпис про згоду на проникнення, не свідчить про таку згоду.

Так, протокол огляду ділянки АДРЕСА_4 , був отриманий з істотним порушенням вимог КПК України в частині необхідності попереднього дозволу суду, а тому сам протокол огляду з додатками, як і зазначені в ньому дані, суд визнає недопустимими доказами, в силу п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, констатуючи також неправомірність вилучення джинсової куртки, мобільного телефону, двох банок з рідиною невідомого походження.

Будь-які інші докази, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_3 до пожежі, що сталась на ділянці АДРЕСА_3 , в матеріалах справи відсутні.

Так, - згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.11.2020 року (а.с. 93-94), ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 , однак зазначене впізнання не пов`язується з вчиненням злочину обвинуваченим;

- відповідно до висновку експерта від 15.01.2021 року № СЕ-19/111-20/55299-МРВ, на наданих на дослідження штанах чорного кольору виявлено сліди нафтопродуктів; на наданих на дослідження скляній пляшці коричневого кольору, парі черевик чорного кольору, кепці чорного кольору, футболці червоного кольору, штанах червоного кольору, кофті сірого кольору, сорочці синього кольору, рукавичці чорного кольору, рукавичці синього кольору, парі шнурків чорного кольору слідів нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів не виявлено;

- відповідно до висновку експерта від 26.01.2021 року № СЕ-19/111-20/55078-ПТ, встановити місце знаходження осередку пожежі в тимчасовому приміщенні, яке розташоване на території будинку АДРЕСА_8 не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю достатніх вихідних даних.

Згідно висновку експерта від 26.01.2021 року № 042-1934-2020 (судово-медична експертиза ОСОБА_6 ), характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від дії невідомої (хімічної) речовини, за давністю можуть відповідати терміну та обставинам, вказаним опосвідуваним та в постанові, тобто 29.10.2020 року, та не супроводжувались небезпечними для життя явищами. Крім того, суд звертає увагу, що в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_5 (а.с. 152), витягу з ЄРДР (а.с. 151), акту про пожежу від 30.10.2020 року (а.с. 46), тобто найперших документах, складених після події, немає жодної інформації про травмованих або постраждалих людей внаслідок пожежі. Отже, причинно-наслідкового зв`язку між пожежею та тілесними ушкодженнями, заподіяними потерпілому ОСОБА_6 , не встановлено.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого безспірного підтвердження у судовому засіданні для того, щоб вважати поза розумним сумнівом доведеним те, що ним вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та виконання процесуальних обов`язків.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказане встановлено і в ст. 17 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів обвинувачення, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, вважає, що за результатами даного судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується за вказаних в обвинувальному акті обставин, а саме, що він 30.10.2020 року приблизно о 02 год. 25 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи загальнонебезпечним способом, шляхом підпалу, умисно знищив чуже майно, а саме: тимчасове приміщення, яке розташоване на території будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , завдавши останньому матеріального збитку на загальну суму 1 067 750 грн. 00 коп., зокрема, вчинив діяння загальнонебезпечним способом, шляхом підпалу, спричинивши тяжкі наслідки ОСОБА_6 , який на момент підпалу перебував у приміщенні на підставі тимчасового проживання, а тому за цим обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, належить виправдати та ухвалити щодо нього виправдувальний вирок з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

З урахуванням наведеного, заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на суму 1067750,00 грн., та моральної - на суму 213550,00 грн. (а.с. 19-21), керуючись правилами ч. 3 ст. 129 КПК України, суд залишає без розгляду.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів:

- судово-пожежна експертиза від 26.01.2021 року в розмірі 3595 грн. 90 коп.;

- судова експертиза матеріалів, речовин та виробів від 16.01.2021 року в розмірі 2615 грн. 20 коп.;

- судова медична експертиза від 26.01.2021 року в розмірі 1619 грн. 10 коп. віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 124, 129, 368, 370, 371, п. 2 ч. 1 ст. 373, 374-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням оскільки не доведено, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на суму 1067750,00 грн., та моральної - на суму 213550,00 грн. - залишити без розгляду.

Судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз на загальну суму 7830 грн. 20 коп. - віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- предмети одягу, які поміщені в спецпакети EXPO 464207, EXPO 464206, EXPO 464207, які зберігаються в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 1666) повернути ОСОБА_3 за належністю;

- мобільний телефон та лабораторний посуд, вилучені 01.11.2020 року, які отримав на зберігання слідчий Святошинського ГУ НП Бондарчук (квитанція № 1470) повернути ОСОБА_3 за належністю;

- мобільний телефон та лабораторний посуд, вилучені 01.11.2020 року, які отримав на зберігання слідчий Святошинського ГУ НП ОСОБА_10 (квитанція № 1469) повернути ОСОБА_3 за належністю;

- CD-диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, обраний відносно ОСОБА_3 залишити в силі. Після набрання вироком законної сили повернути заставу в розмірі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень заставодавцю ОСОБА_11 (№ квитанції 0.0..1 від 15.12.2020 року).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1