УХВАЛА
Іменем України

28.07.2021 Справа №607/13291/21 Провадження № 1-кс/607/4376/2021

м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001036 від 26.07.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, розлученого, без зареєстрованого та визначеного місця проживання, непрацюючого, раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

28.07.2021 слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001036 від 26.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Слідчий зазначає, що 24.07.2021 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , перебуваючи у напівзруйнованій будівлі на АДРЕСА_2 , використовуючи Т-подібну дерев`яну ортопедичну палицю із прорезиненою рукояткою, яку ОСОБА_7 використовував для полегшення пересування, умисно наніс численні удари по тілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми грудей та живота з чисельними переломами ребер та ушкодженнями внутрішніх органів, в подальшому від отриманих травм ОСОБА_7 помер на місці події.

28.07.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.07.2021 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у напівзруйнованій будівлі на АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої із ОСОБА_7 . Під час цього на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 24.07.2021 приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи у напівзруйнованій будівлі на АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , маючи на меті спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , відібрав у останнього Т-подібну дерев`яну ортопедичну палицю із прорезиненою рукояткою, яку ОСОБА_7 використовував для полегшення пересування. В подальшому, утримуючи палицю обома руками за вільний нижній кінець, ОСОБА_4 умисно наніс нею не менше п`яти ударів в різні частини ділянок грудної клітки та живота ОСОБА_7 , після чого, відкинувши на землю вказану палицю, та, продовжуючи свої злочинні дії, умисно наніс декілька ударів кулаками обох рук в різні частини ділянок грудної клітки та живота останньому, в результаті чого ОСОБА_7 спричинено поєднану травму грудей та живота з чисельними переломами ребер та ушкодженнями внутрішніх органів, які згідно з п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та від отримання яких ОСОБА_7 через нетривалий проміжок часу помер на місці події.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0001036 від 26.07.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора. Додатково зазначив, що підозра є необґрунтованою, а ризики не є доведеними. Вказав, що дійсно ОСОБА_4 наносив удари потерпілому, однак коли підозрюваний залишив місце події, ОСОБА_7 був ще живий та помер на наступний день зранку. Відтак достеменно невідомо, чи не наносив потерпілому ще хтось удари. Вважає, що причина смерті, яка вказана у свідоцтві про смерть, а саме переломи ребер та пошкодження внутрішніх органів не могла настати від нанесення ударів дерев`яною палицею. Вказав, що підозрюваний не переховується та має постійне місце проживання на АДРЕСА_1 , де проживає його матір, та хоча він там і не зареєстрований, але може перебувати за цією адресою під домашнім арештом.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника. Вказав, що у нього на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, кошти якій періодично дає його мати, а також, що на даний час проживає у свого друга за адресою: АДРЕСА_4 .

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001036 від 26.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
28.07.2021 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду трупа від 25.07.2021; протокол огляду місця події від 26.07.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 26.07.2021; протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 27.07.2021; лікарське свідоцтво про смерть № 0632 від 26.07.2021.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Так, в обґрунтування застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оц інюванні ризиків переховування. Також підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного місця проживання, а його соціальні зв`язки не є міцними, що в сукупності дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відтак слідчий суддя вважає, що даний ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.
Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_4 особисто знайомий зі свідком ОСОБА_10 , а тому можливість впливу на цього свідка з метою зміни ним своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань є досить ймовірною.

Ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що останній у 2021 році притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного, його схильність до вчинення протиправних діянь та можливість вчинити нове кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, внаслідок якого загинула людина.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Посилання сторони захисту щодо можливості застосування цілодобового домашнього арешту спростовуються відсутністю у ОСОБА_4 постійного місця проживання. Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, недостатності доказів та відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки останній розлучений, а посилання на те, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, не підтверджено будь-якими належними доказами. При цьому, враховуючи відсутність у ОСОБА_4 постійного місця роботи, стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували надання останнім матеріальної допомоги своїй дитині. Також слідчий суддя зважає на те, що з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 не зареєстрований за місцем проживання матері, а посилання на те, що він проживає у друга, також не доведено жодними доказами. Крім цього, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 перебуває в залежності від алкогольних напоїв, раніше судимий, а також стороною захисту не надано належних та допустимих доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО, та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Крім того, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене із застосуванням до ОСОБА_7 насильства шляхом завдання останньому ударів дерев`яною палицею, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001036 від 26.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту негайно в залі суду.
Встановити строк дії ухвали до 25.09.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1