Провадження № 1-кс/522/1342/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси Дерус А.В., розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області Губського О.В. про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 16.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно навесні 2019 року (більш точні дата та час не встановлені) громадяни Держави Ізраїль ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), Газмаві (Балата) Салама (Gazmawi ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та інші невстановлені особи вступили у злочинну змову направлену на контрабанду з Перу до України наркотичного засобу кокаїн в особливо великих розмірах.

На виконання злочинного умислу, з метою прикриття дійсних намірів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у квітні 2019 року прибули до України, а саме у м. Нікополь Дніпропетровської області по вул. Лапинська, 186, де зареєстрували ТОВ «НК ТРЕЙД ЛТД.ЮА», з метою подальшої поставки на вказане підприємство наркотичного засобу під виглядом товару дозволеного у вільному обігу.

31 серпня 2020 року з Перу до Одеського морського торговельного порту у контейнері DFSU 3055654, на морському судні Nordsummer прибув електричний верстат для вальцювання Rexon W11-6X 2500, який після митного оформлення 11.09.2020 доставлено до заздалегідь орендованого складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де залишено на зберігання без відкриття схованок.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 24.10.2020 ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ОСОБА_9 ( ОСОБА_11 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) та ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) прибули до вищезазначеного складського приміщення і усвідомлюючи незаконність своїх дій розпочали вилучення незаконного вкладення, шляхом розрізання металевих частин верстату.

В ході огляду місця події проведеного 24.10.2020, у складському приміщенні №2 (м. Одеса, Балтська дорога, 15) виявлено та вилучено 114 округлих брикетів з надписами «МАМ» із білою порошкоподібною речовиною, яка згідно експрес-тесту містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, загальною вагою брутто 122,188 кг.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до висновку, що у задоволенні останнього необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підляки спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачене, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 132 КПК України встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Також, варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, особі у якої проведено обшук не повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КПК України, а слідчим у клопотанні не доведені підстави вважати, що вищевказані предмети та речі, можуть бути приховані, втрачені, або настануть інші негативні наслідки, які будуть перешкоджати повному та об`єктивному досудовому розслідуванню.

Крім того, надані слідчим матеріали, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, адже вони не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту.

Слідчий суддя вважає, що під час звернення з клопотанням, слідчий не довів необхідність такого ступеня втручання у право власності, а саме клопотання є взагалі необґрунтованим та невмотивованим.

Вважаю, що висновок слідчого про наявність правових підстав для накладення арешту не підтверджується.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області Губського О.В. про арешт майна на предмети та речі, які були вилучені в ході обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває в користуванні у ОСОБА_16 , а саме на грошові кошти на загальну суму 80000 гривень (113 купюр номіналом по 500 гривень, 22 купюри номіналом по 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, 19 купюр номіналом по 1000 гривень) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: А.В. Дерус

17.02.2021