Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
01.07.21 1-в/384/13/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 в своєму клопотанні, адресованому Новоархангельському районному суду Кіровоградської області просив зняти судимість за вироком від 29.04.2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України та за вироком від 27.12.2005 року за ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Вважав, що сплинули строки давності за вказаними вироками і підлягає зняттю судимість.
Прокурор вважав, що слід відмовити в задоволенні клопотання в зв`язку з його необґрунтованістю.
Заслухавши у часників кримінального провадження дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.
Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Ч. 1 ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ст. 62 Конституції України вказує на те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Згідно ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України. Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості. Особи, які були реабілітовані, визнаються такими, що не мають судимості.
Ст. 89 КК України вказує, що такими, що не мають судимості, визнаються: 1) особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання; 2) жінки, засуджені відповідно до статті 79 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо після закінчення цього строку не буде прийняте рішення про направлення для відбування покарання, призначеного вироком суду. Якщо засуджена не була звільнена від додаткового покарання і його строк перевищує тривалість іспитового строку, то жінка визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання; 2-1) особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання; 4) особи, які відбули покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців або тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців чи достроково звільнені від цих покарань, а також військовослужбовці, які відбули покарання на гауптвахті замість арешту; 5) особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення; 6) особи, засуджені за вчинення злочину до обмеження волі, якщо вони протягом двох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення; 7) особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за нетяжкий злочин, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення; 8) особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення; 9) особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.
У ст. 91 КК України йдеться мова про те, що якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу. Порядок зняття судимості встановлюється Кримінальним процесуальним кодексом України.
У відповідності до ч. 1 ст. 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
З аналізу на наведених норм матеріального та процесуального права слідує, що кримінальним законодавством встановлено інститут припинення судимості, який виражається в погашення судимості або достроковому знятті судимості.
Кримінальна відповідальність включає в себе осуд особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від імені держави, а також як правило призначення покарання за вчинене і судимість. Судимістю можна вважати передбаченні законом правові наслідки засудження, які тривають певний період і визначають особливий правовий статус особи, яка має судимість.
Судимість в розумінні ст. 89 КК України має строковий характер, вона виникає з дня набрання законної сили обвинувальним вироком та встановлює підстави її припинення, такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення , так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.
Припинення судимості анулює всі кримінально правові та загально правові наслідки засудження особи та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала та вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання. Не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної судимості чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.
Для того, щоб судимість виявилася погашеною, є необхідним дотримання встановлених умов, які диференційовані з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, виду призначеного покарання застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Зокрема, щодо нашого випадку (виходячи із місту клопотання) при засудженні зі звільненням від відбування покарання (ст. 75 КК України) судимість погашається одразу ж після успішного спливу іспитового строку. Випробування вважається успішно подоланим, а судимість погашеною, якщо протягом встановленого судом строку, особою не вчинено нового злочину, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасоване з інших підстав передбачених (ч. 2 ст. 75, ч. 2 ст. 78 КК України).
Відповідно ст. 90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання. До строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку. Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового). Якщо невідбуту частину покарання було замінено більш м`яким покаранням, то строк погашення судимості обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання (основного та додаткового). Якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення.
Даною нормою матеріального права унормовано обчислення строків погашення судимості.
У ст. 89 КК України законодавець закріпив підстави достроково зняття судимості за умови, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, крім випадків встановлених законом. З огляду на це, законодавець передбачив можливість дострокового зняття судимості, що є не лише проявом гуманізму та індивідуального підходу до реалізації кримінальної відповідальності, а й сприяє прискоренню остаточного виправлення засудженого та попередженню рецидивів.
Оскільки судимість є наслідком відбування покарання за конкретний злочин, то й зняття судимості здійснюється стосовно кожного із них окремо. Тобто зняття однієї судимості не означає, що одночасно автоматично знімаються судимості і за всі інші злочини, якщо вони є в цієї особи.
Зняття судимості, на відміну від її погашення відбувається не автоматично. Особа вважається такою, що не має судимості, яка з неї знята, з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.
Наслідком зняття судимості, як і її погашення, є припинення дії всіх правових наслідків як кримінального-правового характеру так і загальноправових.
Як вбачається з вимоги про судимість копії вироків наявних в матеріалах справи ОСОБА_4 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушення зокрема:
- 22.02.1995 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 141 КК України до 2 двох позбавлення волі. Звільнений 30.12.1996 року по відбуттю строку покарання;
- 26.05.1999 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 196-1, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року), ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 08.01.2002 року по відбуттю строку покарання;
- 20.10.2003 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 155 КК України до одного року позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 27.03.2004 року по відбуттю строку покарання;
- 29.04.2005 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком три роки;
- 27.12.2005 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст. ст. 70, 71 до п`яти років двох місяців позбавлення волі. Здійснив втечу 19.09.2008 року;
- 20.10.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 193, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст.185 КК України на підставі ст. 71 КК України до трьох років восьми місяців позбавлення волі. Звільнений 24.05.2013 року по відбуттю строку покарання;
- 04.12.2014 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки;
- 12.06.2015 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до п`яти років позбавлення волі;
10.02.2021 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до чотирьох місяців арешту;
- 09.06.2021 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ст. ст. 152 ч. 1, 187 ч. 3 КК України на підставі ст. 70 ч. 1 КК України до семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України до семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (вирок на момент розгляду клопотання не набрав законної сили).

З огляду на наведенні судимості ОСОБА_4 , а також період за який він просить в заяві зняти судимість суд зауважує на наступне, що до заяви не додано жодних документів підтверджуючих виправлення обвинуваченого, засудження ним самим вчинених кримінальних правопорушень, його сумлінна поведінка, а навпаки з наявних вироків слідує, що через певний проміжок часу останній, маючи не зняту і не погашену у встановленому порядку судимість, вчиняв кримінальні правопорушення, що ніякому разі не може вказувати на його виправлення та перевиховання.
Так суд констатує, що обвинуваченому 27.12.2005 року було призначено реальну до відбуття міру покарання та частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2005 року і навіть після звільнення з виправної колонії обвинувачений протягом короткого строку вчинив нові умисні злочини, за які його було визнано винним та засуджено до реальної міри покарання.
Тобто посткримінальна поведінка засудженого взагалі не змінилась він продовжував і продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, не звертаючи на встановлені права та обов`язки в суспільстві, нехтуючи нормами моралі та етики.
В розумінні ч. 2 ст. 91 КК України зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення.
А тому, виходячи з даної норми, враховуючи те, що ОСОБА_4 після відбуття покарання вчинив нові умисні тяжкі злочини, то до нього в апріорі не може бути застосовано положення ч. 1 ст. 91 КК України.
Крім того, суд окремо звертає увагу на те, що посилання ОСОБА_4 на сплив строку давності за злочини за якими його засуджено є помилковим, оскільки норми матеріального права таких підстав не передбачають, крім випадку звільнення від кримінальної відповідальності ст. 49 КК України, разом з тим суд зауважує, що якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново.
За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 у зв`язку з його не обґрунтованістю.
На підставі наведеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 75, 78, 88, 89, 90, 91 КК України, ст. ст. 2, 7, 9, 10, 22, 26, 369, 370, 371, 372, 538 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості відмовити в повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же термін з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію ухвали негайно вручити прокурору та засудженому.
Іншим учасникам не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати поштою.
Повний текст ухвали виготовлений 06.07.2021 року.

Суддя: