Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/595/20
Провадження № 1-кп/332/26/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши в рамках підготовчого судового засідання в залі суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України клопотання прокурора про об`єднання кримінальних проваджень та продовження запобіжного заходу,суд

ВСТАНОВИВ:
12.03.2020 до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 вказане кримінальне провадження передано до провадження судді ОСОБА_1 .
Крім того, 22.02.2021 до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки даний строк спливає 27.03.2021, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що враховувались під час обрання запобіжного заходу не зникли.
Крім того, прокурор ОСОБА_4 просив вирішити питання про тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_6 в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до винесення рішення в даному кримінальному провадженні, оскільки останній наразі утримується там відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2020, яким йому призначене покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 05.10.2020.
Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали за можливе об`єднати дане кримінальне провадження та кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, в одне кримінальне провадження.
Інші учасники кримінального провадження не заперечували щодо об`єднання кримінальних проваджень.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_9 щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та про тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_6 в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до винесення рішення в даному кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_7 не заперечував щодо об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження. Заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що клопотання не відповідає вимогам ст. 194 КПК України, не своєчасно вручено учасникам судового процесу, без додатків, якими обґрунтовуються доводи клопотання. Проте захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 не вимагали додаткового часу для ознайомлення зі змістом клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 не заперечували щодо об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи думку учасників кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК Україниматеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.Враховуючи, що по двом кримінальним провадженням обвинувачуються одні й ті ж особи, судове провадження по даним справам фактично не проводилося та, враховуючи положення ст. 334 КПК України, суд вважає за необхідне об`єднати два кримінальних провадження в одне, що буде сприяти більш повному та об`єктивному розгляду даних кримінальних проваджень та міра покарання буде визначатися обвинуваченим за сукупністю кримінальних правопорушень.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У п.п. 61, 62 рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 у справі «Смирнов проти Росії» наголошено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу ОСОБА_5 , його вік, відсутність офіційного працевлаштування, тяжкість інкримінованого злочину та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, небезпеку його переховування від правосуддя, відсутність міцних соціальних зв`язків.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , на думку суду дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , обвинувачення у вчиненні умисного тяжкого злочину, відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у Рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», суд вважає, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

За таких обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 . Перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Разом з цим, при обрані обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, з урахуванням особи обвинуваченого та конкретних обставин інкримінованого кримінального правопорушення, одночасно вважає за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 181 600 грн., оскільки на переконання суду внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Щодо доводів захисника про неможливість продовження під час проведення підготовчого судового засідання запобіжного заходу, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки в підготовчому судовому засіданні 03.12.2020 року вже було обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що дає підстави суду для продовження раніше обраного запобіжного заходу.
Окрім того, у зв`язку із набранням законної сили вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2020 відносно ОСОБА_6 , якимйому призначене покарання у вигляді 5 років і 1 місяця позбавлення волі, суд вважає за необхідне вирішити питання про залишення обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора до розгляду даного кримінального провадження Заводським районним судом м. Запоріжжя.
Пунктом 12 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_6 у слідчому ізоляторі до закінчення розгляду Заводським районним судом м. Запоріжжя кримінального провадження за його обвинуваченням.
Відповідно до викладеного та керуючись ст.ст. 178, 199, 217, 314-316, 334, 372, 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Кримінальне провадження № 332/595/20(№ 1-кп/332/26/21) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України об`єднати в одне провадження з матеріалами кримінального провадження № 332/3236/20 (№ 1-кп/332/123/21) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.Об`єднаному кримінальному провадженню присвоїти № 332/595/20(№ 1-кп/332/26/21).

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17.05.2021 включно з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 грн., що може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.
Після внесення застави і звільнення з-під варти, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду, за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в України.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до закінчення розгляду Заводським районним судом м. Запоріжжя кримінального провадження за його обвинуваченням за ч.ч. 3, 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Запорізькій слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення лише в частині продовження запобіжного заходу та тимчасового залишення обвинуваченого в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1