справа № 514/1263/20
ВИРОК
Іменем України

07 квітня 2021 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000312, внесеному 30 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малоярославець Перший Болградського району Одеської області, болгарина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:
29 грудня 2019 року, приблизно о 19 год. 30 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 , керуючи належному йому на праві користування технічно справним транспортним засобом марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темний час доби, здійснюючи рух по мокрому відрізку дороги, по проїжджій частині вул.Шкільна с.Малоярославець Перший Тарутинського району Одеської області в порушення вимог п. 2.3.б, п. 12.1, п. 12.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, проявивши неуважність, не стежачи за дорожньою обстановкою з метою своєчасного реагування на її зміну, не вибравши безпечної швидкості руху, яка має бути такою, щоб мав змогу зупинити зазначений транспортний засіб у межах видимості дороги, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, не слідкуючи і не враховуючи дорожньої обстановки, у зв`язку з чим не впорався з керуванням транспортного засобу і допустив заніс зазначеного транспортного засобу, який в подальшому перекинувся, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: політравми; закритої травми грудної клітки; закритого перелому 9-10-11-12 правих ребер; закритого перелому правих поперекових відростків L1-L-4 зі зміщенням; уламкового перелому крила клубової кістки справа; тупої травми черева у вигляді розриву селезінки, розриву печінки, під капсульного розриву лівої нирки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 28 від 24 лютого 2020 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла письмова заява, в якій просив здійснити судовий розгляд на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у його відсутність. Претензій матеріального та морального характеру при розгляді обвинувального акту до обвинуваченого не має. З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати кримінальне провадження за відсутності потерпілого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено та з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.

Сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд вважає доведеною винність обвинуваченого і вищеописані дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Згідно роз`яснень, які викладені в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року судам роз`яснено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину і тяжкого наслідку. Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, вчиненого з необережності, в повнолітньому віці; не одружений; проживає разом з матір`ю, дідусем, бабусею; характеризується за місцем проживання позитивно; на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога Комунального підприємства «Тарутинська центральна районна лікарня» не знаходиться; вчинив необережний злочин в тверезому стані; раніше судимий, однак в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має, оскільки ухвалою Київського районного суду м.Одеса від 26 червня 2020 року звільнений від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку, призначеного вироком Малиновського районного суду м.Одеса від 22 травня 2017 року.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Крім того, судом враховано, що потерпілий ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках цього обвинувального акту не має претензій морального та матеріального характеру, про що заявив в своїй заяві зверненій до суду.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час судового засідання не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т. ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує позицію Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що викладена в п. 20, згідно якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан, правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, а також відомості про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, викладену у досудовій доповіді та рекомендації органу пробації,беручи до уваги особу обвинуваченого, що потерпілий ОСОБА_5 до обвинуваченого не має претензій матеріального та морального характеру, тяжкість вчиненого ним злочину, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням до нього дії ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

Беручи до уваги положення ст. 50 КК України, а саме те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також положення ст. 65 КК України відносно засад призначення покарання, згідно яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає за доцільне не призначати додаткове покарання пов`язане з позбавленням обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Суд також вважає, що в даному випадку вищезазначений вид покарання буде достатнім та таке покарання повністю досягне мети його застосування.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку з доведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину і проведенням по кримінальному провадженню експертних досліджень по встановленню його вини, суд, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України, прийшов до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, які проводили судові автотехнічні експертизи у наявному кримінальному провадженні на загальну суму 3355,17 грн.
Враховуючи, що на: транспортний засіб марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору; два змиви на марлевих тампонах з керма та важеля передач автомобіля; два змиви на марлевих тампонах з внутрішньої поверхні правих передніх дверцят автомобіля; зразок слини на ватних паличках; зразки крові, на які ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 02 січня 2020 року накладено арешт, суд, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, прийшов до висновку про скасування арешту на вищевказані речі.
Суд не вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
В силу ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3355 (три тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 17 копійок.

Скасувати арешт на: транспортний засіб марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору; два змиви на марлевих тампонах з керма та важеля передач автомобіля; два змиви на марлевих тампонах з внутрішньої поверхні правих передніх дверцят автомобіля; зразок слини на ватних паличках; зразки крові, накладений на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 02 січня 2020 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1