Справа№ 640/59/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
потерпілої - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду міста Харкова в залі судового засідання кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2017 року за № 0001314 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого трактористом на ПАТ «Харківська бісквітна фабрика», одружений, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1
з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16.10.2017 року, приблизно о 12:40 год., ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , на якому рухався по автодорозі Київ Харків - Довжанський зі сторони Бєлгородського шосе в напрямку вул. Леся Сердюка зі швидкістю близько 100 км/год. Під час руху по вказаний автодорозі, в районі 496 км +900 м. ОСОБА_7 , діючи необережно, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг передбачити, проявив неуважність, не вжив своєчасно заходи для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки, чим грубо порушив вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: - п.12.3 «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об*єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно руху автомобілів.

Внаслідок даної дорожньо транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у лікарні та згідно висновку судово - медичної експертизи №383-Ат/17 від 04.12.2017 причиною смерті останнього явилася важка сукупна травма з забіями внутрішніх органів, переломами кісток скелета та її ускладнення - гостра легенево-серцева недостатність. Відповідно до висновків автотехнічних експертиз №№ 1116/1117 /17 від 07.12.2017, №1118/17 від 11.12.20I7, 1119/17 від 11.12.2017, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав частково та пояснив, що він 16.10.2017 року, о 12:40 год. керував автомобілем «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Київ Харків - Довжанський зі сторони Бєлгородського шосе в напрямку вул. Леся Сердюка зі швидкістю близько 100 км/год., після спуску. Потім він побачив пішохода, коли той вийшов на дорогу за 60 м. Коли той побіг по дорозі перебігати, він почав гальмувати, однак пішохід побіг назад, потім вперед та потім знов по дорозі і він не встиг зупинитися, сталося ДТП, внаслідок якої був наїзд на пішохода ОСОБА_10 . В подальшому, під час судового розгляду, обвинувачений визнав, що винен в тому, що сталося, розкаюється, просить вибачення у доньки померлого.

Незважаючи на часткове визнання своєї провини обвинуваченим, суд, дослідивши показання останнього, вислухавши показання потерпілої та свідків, і дослідивши інші докази у справі, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю і підтверджується наступними доказами.

- Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила в судовому засіданні, що померлий ОСОБА_10 це її батько, який 16.10.2017 року вийшов з дому та не повернувся. Потім, їй стало відомо, що батька збив автомобіль, яким керував обвинувачений, батька забрали в лікарню, де той від отриманих ушкоджень помер. Претензій до обвинуваченого не має, просить вирішити питання щодо покарання на розсуд суду.

Провина обвинуваченого у скоєному також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що була присутня, коли сталася дана подія 16 жовтня 2017 року. З потерпілим вона разом їхала в автобусі. Вони вийшли з автобуса біля кладовища і потерпілий побіг через дорогу. Автомобіль, яким керував Шамрай гальмував, але зіткнення все таки відбулося і він збив потерпілого, якого потім забрала швидка. Там не було ні пішохідного переходу, ні знаків для пішоходів, це поворот на 17 кладовище на Окружній дорозі.

Свідок ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що події відбулися восени 2017 року. Він їхав з відрядження по Окружній дорозі, нагору підіймався і побачив автобус, який зупинився на зупинці напроти 17 кладовища, це було вдень. Побачив чоловіка, який вийшов з автобуса і пішов через дорогу. Він почав йому сигналити, тому що побачив машину, яка їхала. Той обернувся, глянув і пішов далі, а потім, коли він вже побачив цю машину і пішов то вправо, то вліво і не зрозумів куди йому бігти і внаслідок цього і стався удар, зіткнення пішохода з автомобілем, який їхав.

Провина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні, достовірність яких не викликає у суду сумнівів, а саме:

-Даними про реєстрацію кримінального провадження за №0001314 17.10.2017 року за ч.2 ст. 286 КК України по подіях 16.10.2017 року. (а.с. 128).
-Даними, викладеними в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею від 16.10.2017 року щодо місця ДТП, обставин ДТП, дорожнього покриття, освітленості, розташування автомобіля, слідів гальмування, зафіксованих пошкоджень транспортного засобу, плям на обочині. (а.с. 129-134).

-Протоколом огляду та затримання автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 16.10.2017 року та розпискою про передачу даного автомобіля ОСОБА_7 , постановою про визнання речовим доказом (а.с. 135-136,139).

-Рапортом чергового Київського ВП ГУНП з реєстрацією 16.10.2017 року про факт ДТП (а.с. 137)

-Довідкою Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги від 21.10.2017 року, згідно якої ОСОБА_10 поступив на лікування 16.10.2017 о 13-20 год. після збиття автомобілем на окружній дорозі з діагнозами: ЗЧМТ, ушиб, рвані рани височної області, ЗЧМТ, перелои ребер, разрив моченого пузиря, перелом бедра, перелом голови, рвана рана лівої голені, травматичний шок. (а.с. 138).

-Даними в протоколах проведення слідчого експерименту від 20.11.2017 року за участі свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_7 (а.с. 140-149).

-Даними у висновку експерта №383-Ат/2017 від 04.12.2017, що дослідженням трупа ОСОБА_10 встановлено, що у зв`язку з подією 16.10.17г у ОСОБА_10 мала місце важка сукупна травма у вигляді таких ушкоджень: травма голови: крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в скронево- тім`яно-потиличній області справа, субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку; забиті рани у виличній області справа, у області підборіддя, садно обличчя справа; закрита травма грудної клітини: переломи 4,5,6 ребер справа ззаду без порушення цілісності плеври, забій правої легені; закрита травма живота і кісток тазу: забій передньої черевної стінки, травматичний розрив сечового міхура, зачеревна гематома справа, крововиливи в приниркову клітковину, закриті переломи лівої лонної, клубової і сідничої кісток, переломи бічних мас крижів справа; відкритий перелом правої стегнової кістки в середній третині із зсувом, закритий вивих правої плечової кістки, забиті рани у області правого ліктьового суглоба, лівої гомілки; синці і садна верхніх і нижніх кінцівок. Причиною смерті ОСОБА_10 явилася вказана вище важка сукупна травма з забіями внутрішніх органів, переломами кісток скелета та її ускладнення - гостра легенева серцева недостатність. Перераховані ушкодження утворилися прижиттєво, від дії тупих твердих предметів із значною силою, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразились і могли бути утворитися в умовах дорожньо-транспортної події, при обставинах і в строк вказаних в постанов - наїзді автомобіля на пішохода. По ступеню тяжкості травма гр. ОСОБА_10 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п.4.8. Правил «судово-медичного визначення ступеня тілесних ушкоджень»). Мається причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями, встановленими у Моргну6ова і дорожньо-транспортною подією від 16.10.17р. При госпіталізації в ХМКЛШНМД ім. Мещанінова, при дослідженні крові ОСОБА_14 газохроматографічним методом, етиловий спирт не знайдений. (а.с. 150-152).

-Даними у висновках експерта №№1002/17 від 30.11.2017, 1118/17 від 11.12.2017, 1119/17 від 11.12.2017, 1116/1117/17 від 07.12.2017, де вказано, що на момент огляду та до ДТП рульове керування та ходова частина автомобіля «ВАЗ-2103» р.н. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на їх вихідні параметри. Згідно свідчень свідка ОСОБА_13 : в даній дорожній обстановці водій автомобілю «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобілю «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної події. Згідно свідчень свідка ОСОБА_12 : у даній дорожній обстановці водій автомобілю «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобілю «ВАЗ 2103» НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України. В діях водія автомобіля «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 Шамрая вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної події. За показаннями водія Шамрай: Мінімальна швидкість руху автомобіля «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 . виходячи з довжини слідів гальмування, зафіксованих на схемі до протоколу огляду місця ДТП, становить 99.6 км/год. У даній дорожній обстановці водій автомобілю «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.6 (п Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобілю «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної події. (а.с. 154-172).

Оцінюючи у сукупності всі зібрані та досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, встановленим, що своїми діями, які виразились у порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.

До суду не надані докази про обставини, які б могли спростувати наявність причинного зв*язку між діями водія ОСОБА_7 та подією, що відбулася і наслідками у вигляді смерті потерпілого..

Провина обвинуваченого доказана повністю дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що свідчить про доведеність його провини у даному правопорушенні за ч.2 ст. 286 КК України.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (смерть потерпілого); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Досліджуючи матеріали справи, обставини ДТП та докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту та потерпілим суд зазначає, що водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 12.3 ПДР України, оскільки побачивши пішохода на проізжій частині, з його слів за 60 м., повинен був негайно прийняти заходи до зменшення швидкості, аж до повної зупинки автомобіля, не допустивши зіткнення з пішоходом.

При цьому, суд враховує, що порушення вимог ПДР України (п.12.3) обвинуваченим згідно висновків експерта, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з ДТП, яка сталася та наслідками, і у обвинуваченого не було перешкод для виконання зазначеного. Дані висновки суду обвинуваченим не спростовані та суд вважає їх обґрунтованими і доведеними.

В судовому засіданні не оспорюється ніким з учасників, в тому числі і обвинуваченим, наявність у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень від ДТП ІНФОРМАЦІЯ_4 , від яких той помер.

Таким чином, дослідивши всі докази у їх сукупності та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку про провину обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та відсутність даних про обставини, які б могли спростувати наявність причинного зв*язку між діями водія ОСОБА_7 та подією, що відбулася і наявністю смерті потерпілого ОСОБА_10 від ДТП.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом*якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, його поведінку під час ДТП та під час розгляду справи, поведінку пішохода під час подій, відсутність судимостей, матеріальний та сімейний стан, його вік та стаж керування транспортним засобом.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 , 1960 р.н. станом на теперішній час є пенсіонером, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, під час ДТП був тверезий, характеризується позитивно, одружений, працює трактористом на ПАТ «Харківська бісквітна фабрика», зареєстрований та проживає в Харківській області.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, конкретні обставини, за яких вчинений злочин, особу винного, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність, що пом*якшують, відношення потерпілого та її думка щодо покарання, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції, встановленої ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при постановленні вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

При вирішенні питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого даного додаткового виду покарання, виходячи з обставин ДТП, даних про вік обвинуваченого і те, що він вчинив правопорушення проти безпеки руху, з тяжкими наслідками, та суд, вирішуючи дане питання зазначає, що до суду не було представлено обґрунтованих даних про неможливість обвинуваченого обходитись без транспортного засобу та необхідність керування транспортними засобами в подальшому.

Однак, з врахуванням вищенаведених висновків, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_7 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки. При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався, з даного приводу клопотань заявлено не було.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Цивільний позов потерпілою заявлено не було, претензій до обвинуваченого потерпіла немає.

Суд також вважає за необхідне керуючись ст.ст. 118, 122, 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз у загальному розмірі 4251,41 грн.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

Ухвалив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.2 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази по справі (автомобіль), переданий власнику на зберігання залишити у його користуванні та власності.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 4251,41 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1