Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/591/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000347за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Завітне Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє:
-15.09.2017 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строокм на 3 роки 1 місяць. На підставі ухвали Казанківського районного суду Миколївської області від 28.01.2020 року звільнений 05.02.2020 року умовно-достроково на 8 місяців 17 днів
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, застосувавши вимоги ст.75 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 неможливо призначити інше покарання, ніж позбавлення волі, оскільки з самого початку досудового слідства ОСОБА_7 повністю визнавав свою вину, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину та повною мірою усвідомив протиправність вчиненого ним кримінального правопорушення і зрозумів негативні наслідки від вчинених ним дій. Крім того, цивільний позов по справі не заявлений, і як вбачається з заяви потерпілого він залишив питання відносно покарання ОСОБА_7 на розсуд суду. Таким чином тяжких наслідків від вчиненого для потерпілого не настало.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 13.03.2021 року у вечірній час перебував в приміщенні недобудови по АДРЕСА_3 , де в цей час також знаходилися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які спільно розпивали алкогольні напої. У подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 повалив на підлогу ОСОБА_11 , після чого взяв до рук металеву трубу (стійку від пляжного зонту) та хаотично почав наносити численну кількість ударів по голові, корпусу тіла та кінцівкам останнього, в результаті чого спричинив ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми: забою головного мозку легкого ступеню, субарахноїдального крововиливу; перелому тім`яної та скроневої кісток зліва з переходом на основу черепу в ділянку середньої черепної ямки; гематом м`яких тканин обличчя; ран м`яких тканин голови: потиличної ділянки справа, тім`яної ділянки справа, тім`яної ділянки зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння; гематоми грудної клітини по передній поверхні, лівій лопатці; закритої тупої травми кінцівок: лівого плеча, обох кистей рук, множинні гематоми на гомілці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У подальшому ОСОБА_7 взяв під руки ОСОБА_11 , виніс та залишив останнього за межами недобудови, після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, в дебатах захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінальних проваджень передбачених КПК України.

Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України та доведеність його вини у вчиненому кримінальному правопорушенні в апеляційній скарзі ніким з учасників провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд вирок суду у цій частині не перевіряє.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст.121 ч.1 КК України як вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Що стосується тверджень апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого про надмірну суворість призначеного ОСОБА_7 покарання та необґрунтованість висновків суду в цій частині, то колегія суддів вважає їх також безпідставними.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як убачається із кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, враховував ступінь тяжкості злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким та індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого діяння виходячи з конкретних обставин його вчинення; критичне ставлення ОСОБА_7 до вчиненого; дані про особу винуватого, котрий раніше неодноразово судимий, не мав місце роботи, не одружений, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів. Обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, обставини, що обтяжують покарання рицедив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Зваживши вказані обставини та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, за відсутності альтернативного в законі, визначивши його розмір, наближений до мінімального, передбаченого санкцією ч.1 ст. 121 КК України, що достатньо обґрунтував у вироку.

Всі обставини, на які звертає увагу захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , були враховані судом першої інстанції при призначенні останньому покарання.

Стосовно ж доводів захисника про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд зазначає, що умовою такого звільнення на підставі ст.75 КК України є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.
Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.
У даному ж випадку, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та особу винного, який у вчинив тяжкий умисний злочин протягом незначного періоду, після звільнення з місць позбавлення волі, через відсутність роботи та сім`ї немає міцних соціальних зав`язків, вчинив злочин за наявності обставини, що обтяжує відповідальність, а саме в стані алкогольного сп`яніння, відсутність позитивних змін в особистості обвинуваченого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки, неможливо дійти висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
За наведених обставин доводи апеляційної скарги захисника в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України не ґрунтуються на законі.
Крім того, суд призначає покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч.2 ст.50 КК України).
Схожа правова позиція викладена у справі «Скоппола проти Італії № 2» від 17.09.2009 р., де Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому прийняте рішення щодо призначення покарання належно обґрунтоване вимогами національного законодавства та не суперечить і рішенням ЄСПЧ.
Враховуючи, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, колегія суддів, не встановивши підстав для його зміни або скасування, відмовляє в задоволенні поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2