Номер провадження: 11-кп/813/1603/21
Номер справи місцевого суду: 515/2820/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_8 про роз`яснення ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року повернуто заяву засудженого ОСОБА_8 про роз`яснення ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2018 року.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що суддя Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_9 , який постановив ухвалу від 26 жовтня 2018 року, відповідно до Указу Президента України «Про тимчасове відрядження суддів» від 19 липня 2018 року № 211/2018, на підставі наказу Татарбунарського районного суду Одеської області № 47-ск/ос від 18 липня 2019 року, тимчасово переведений шляхом відрядження строком до одного року до Мар`їнського районного суду Донецької області та відрахований зі штату Татарбунарського районного суду Одеської області.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалою, якою призначити новий розгляд його заяви в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановленою з неповнотою судового розгляду, а висновку суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, ОСОБА_8 стверджує, що судовий розгляд проведено без секретаря судового засідання та без участі та без виклику учасників судового процесу, зокрема засудженого, його захисника та прокурора, чим суд першої інстанції проігнорував клопотання ОСОБА_8 щодо обов`язкової участі останнього при розгляді його заяви про роз`яснення судового рішення.

Крім того, апелянт вважає необґрунтованими мотиви суду першої інстанції про те, що утворити склад суду для розгляду його заяви неможливо.

Позиції учасників апеляційного провадження

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 та просили задовольнити її у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , просила залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь головуючого судді, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 просив проводити апеляційний розгляд за його участю.
Разом з тим, апеляційним судом виконано всі дії для забезпечення участі засудженого ОСОБА_8 під час апеляційному розгляду його скарги. Суддею-доповідачем була направлена вимога до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на доставку засудженого ОСОБА_8 в судове засідання Одеського апеляційного суду.
Проте, на адресу Одеського апеляційного суду надійшов лист начальника «ДУ Одеський слідчий ізолятор» від 17 червня 2021 року, відповідно до якого 12 червня 2021 року ОСОБА_8 був етапований з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для відбування покарання в ДУ «Замкова ВК (№58)» Хмельницької області.
Водночас, проведення апеляційного розгляду у режимі відеоконференції виявилось неможливим з технічних причин.
Також апеляційний суд враховує, що у період з 2020 року та на момент розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , останній звертався до Одеського апеляційного суду з 28 апеляційними скаргами та заявами про роз`яснення судових рішень та внесення описок в судові рішення. При цьому, кожного разу він наполягав на його етапуванні в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для безпосередньої участі в судових засіданнях.
Апеляційний суд переконаний, що вказані дії ОСОБА_8 мають характер зловживання його процесуальними правами з метою подальшого перебування у ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та ухилення від відбування покарання в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)».
Враховуючи викладене, з метою ефективного використання державних коштів, необхідних для переміщення засудженого з Хмельницької області до м. Одеси, та дотримання принципу розумності строків, враховуючи те, що для захисту інтересів засудженого ОСОБА_8 апеляційним судом була залучена захисник ОСОБА_10 , чим забезпечено виконання вимог ч.1 ст.52 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що розгляд апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 можливо провести за його відсутності.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1-4 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями ч.1 ст.380 КПК України встановлено, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Так, засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції з заявою про роз`яснення ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2018 року, головуючий суддя ОСОБА_9 .
Разом з цим, суддя ОСОБА_9 , відповідно до Указу Президента України «Про тимчасове відрядження суддів» від 19 липня 2018 року № 211/2018, на підставі наказу Татарбунарського районного суду Одеської області № 47-ск/ос від 18 липня 2019 року, тимчасово переведений шляхом відрядження строком до одного року до Мар`їнського районного суду Донецької області та відрахований зі штату Татарбунарського районного суду Одеської області.
Відтак, виконуючи вимоги ч.5 ст.9 КПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду судом першої інстанції заяви засудженого ОСОБА_8 , також враховує правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя.
При цьому, у низці рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка визнана Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (1998 рік) зазначено, що обмеження не буде сумісним з п.1 ст.6 Конвенції, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».
У рішенні у справі «Мельник проти України» (2006 рік) ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п.36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
За результатами ретельного дослідження матеріалів кримінального провадження та змісту оскарженої ухвали, апеляційний суд дійшов переконання про обґрунтованість висновків Татарбунарського районного суду Одеської області про те, що заяву ОСОБА_8 належить повернути останньому, оскільки рішення, яке апелянт просить роз`яснити, постановлено складом суду, який неможливо утворити.
Твердження засудженого про проведення судового розгляду в порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягли у проведені судового засідання без учасників сторін, є безпідставним, оскільки, за змістом оскарженої ухвали, оскаржене судове рішення було постановлене під час підготовчого провадження розгляду заяви ОСОБА_8 .
А за результатами перевірки судом першої інстанції було встановлено, що заява ОСОБА_8 не підлягає розгляду з вищезазначених підстав.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст.412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, оскаржену ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року без змін.

Керуючись статтями 370, 372, 376, 379, 404, 405, 407, 412, 418, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_8 про роз`яснення ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4