ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/6390/19
Провадження № 1-кс/210/945/21

"27" квітня 2021 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 22 березня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного 03 червня 2019 року до ЄРДР за № 0000865 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадження судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного 03 червня 2019 року до ЄРДР за № 0000865 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана постанова містить лише відписки на норми цивільного права, слідчий не збирав докази по справі, не перевіряв їх та не надавав оцінку. Крім того, постанова не містить у собі переліку слідчих дій, посилань на конкретні обставини.
В судове засідання викликалися скаржник, його представник та прокурор, витребувано матеріали кримінального провадження №000865.
Адвокат ОСОБА_4 , який діє від імені та інтересів ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд скарги у його відсутність. Скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 під час судового розгляду заперечив з приводу скарги, значив, що слідчим винесена законна постанова та пояснив, що ОСОБА_3 надавала кошти під розписку Зінюхі та досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 повертала грошові кошти. У даному кримінальному провадженні не встановлено об`єктивної сторони складу злочину у вигляді шахрайства, тому провадження закрито.
Слідча ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення скарги, вважає постанову обґрунтованою та законною.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно з частиною 1 статті 304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Строк на оскарження постанови дотримано.
Слідчий суддя, вислухавши аргументи сторін, дослідивши письмові матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження №000865, приходить до наступних висновків
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.
Відповідно до п.3 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Обов`язок доказування згідно з вимогами ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, саме ж доказування, як визначено в ч.2 ст.91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, а й підстави його закриття.
Встановлено, що 03 червня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000865 за ч. 1 ст. 190 КК України.
Відомості про злочин внесені на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що 25 серпня 2012 року невстановлена особа по АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довіри ОСОБА_3 заволоділа грошовими коштами останньої та до теперішнього часу не повернула. Розмір збитків встановлюється.
Заявницю ОСОБА_3 слідчий визнає у якості потерпілої та проводить її допит (а.с.18,20 матеріали кп).
Потерпіла ОСОБА_8 у своїх показах вказала, що 12 грудня 2010 року, вона надала у борг ОСОБА_9 та ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США та 25.02.2011 надала останнім грошові кошти у борг у розмірі 2000 доларів США та 4000 гривень.
Також слідчим допитано у якості свідка ОСОБА_11 та відібрані пояснення у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Громадянин ОСОБА_13 показав, що дійсно брав у ОСОБА_3 борг під розписку та сплачував частково кошти, в подальшому ОСОБА_8 почала нараховувати відсотки і він переписав розписку, так як перерахували борг. Матеріали кримінального провадження містять відомості про часткове погашення зобов`язань ОСОБА_13 перед ОСОБА_3 (а.с.36-41)
На підставі вказаних відомостей слідчий прийшов до переконання, що в даному випадку відсутня об`єктивна сторона кримінального провадження передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та закрив своєю постановою від 26 вересня 2019 року кримінальне провадження 0000865 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, а й підстави його закриття.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада у справі № 210/6390/19 за результатом розгляду скарги ОСОБА_4 скасовано постанову слідчого від 26 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000865, оскільки слідчим не виконано усіх необхідних слідчих дій, направлених на встановлення доказів вчинення даного кримінального правопорушення, зокрема, не допитано як свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , на яких вказувала потерпіла, будь-які документи, на підтвердження виконання вказаних, чи інших слідчих (розшукових) дій, в матеріалах кримінального провадження, відсутні.
Отже, проведення досудового розслідування було предметом судового контролю слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, та вчиненим слідчим діям щодо дослідження обставин справи надана належна оцінка.
В подальшому органами досудового слідства допитано свідка ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 .
Постановою інспектора СД Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 02 жовтня 2020 року змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000865 з ч. 1 ст. 190 КК України на ч. 3 ст. 190 КК України.
Постановою слідчого від 22 березня 2021 року кримінальне провадження, № 0000865 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України закрито.
Слідчий у своїй постанові посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.11.2019 стягнуто з ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь кого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти в сумі 298950,00, з яких: 134550,00 грн. сума позики та 164400 грн. - відсотки за договором позики за договором позики від 18.06.2018 року, якій 12 грудня 2010 року, вона надала у борг ОСОБА_9 та ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США та 25.02.2011 надала останнім грошові кошти у борг у розмірі 2000 доларів США та 4000 гривень.
Крім того встановлено, що ОСОБА_3 27.09.2019 звернулась до Дзержинського суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про стягнення боргу з ОСОБА_13 у розмірі 28 000 доларів США (що складає 680 основного боргу) та 12 600 доларів США (відсотки) у цивільному процесуальному порядку. На даний час цивільна справа перебуває на розгляді суду.
Крім того, ОСОБА_13 частково погашав борг перед ОСОБА_3 , в період з 2014 року по 2019 роки, що свідчить про відсутність в нього умислу на незаконне заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом. Крім того, з приводу отримання від ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_13 надавав їй відповідні розписки, що свідчить про виникнення цивільно-правових відносин між ними.
Отже мотивами закриття кримінального провадження зазначено, що в ситуації, яка склалась між гр. ОСОБА_3 , та гр. ОСОБА_13 вбачаються цивільно-правові відносини, так як в діях гр. ОСОБА_13 , на момент отримання грошових коштів у борг, був відсутній прямий умисел на незаконне заволодіння ними, тобто відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Таким чином, в ході досудового слідства встановлено відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а правовідносини, які склалися між громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , регулюється нормами Цивільного кодексу України у встановленому законодавством порядку.
Слідчий суддя перевіривши факти викладені у скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, шахрайством визначається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою
Статтею 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або у приховуванні відомостей про різноманітні обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого. До вказаних обставин відносяться й такі, що стосуються певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб.
Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання не виконувати.
Отже, обвинувачення особи у вчиненні шахрайства під час укладання договорів цивільно-правового характеру може мати місце при встановленні умислу особи на заволодіння майном у момент його отримання, а в іншому випадку мова йтиме про відсутність складу цього злочину та наявність цивільно-правових відносин між особами. Не виключені випадки, коли особа укладає той чи інший цивільно-правовий договір (кредитний, договір купівлі-продажу, оренди, комісії тощо), лише для того, щоб приховати справжній характер своїх дій, спрямованих на незаконне безоплатне заволодіння чужим майном. Як наслідок, має місце обман у намірах обман щодо тих цілей, на які планується використати майно, отримане на підставі цивільно-правового договору. Тобто наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за існування підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого ст. 190 КК України.
Крім того, згідно із практикою Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 березня 2021 року, справа ЄУН 127/11849/15-к, наявність між обвинуваченим та потерпілим певних цивільно-правових чи інших подібних правовідносин, які були закріплені у певному правочині, сама по собі не виключає можливості кваліфікації діяння особи як шахрайства за наявності усіх необхідних елементів складу цього злочину. В окремих випадках такі відносини цілком можуть бути частиною реалізації умислу особи на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.
Однак принциповим у цьому питанні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом, що особа, умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном або набуваючи права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема й беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не мала наміру їх виконувати, використовуючи певні правовідносини як спосіб реалізації умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. Висновок про це може бути зроблений, в тому числі й виходячи з сукупності фактичних дій такої особи.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правового делікту слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності.
Як встановлено слідчою суддею, особи, які брали у ОСОБА_3 кошти в борг, не тільки повертали кошти частково, а й сплачували відсотки за користування цими коштами. Крім того, розписки у подальшому були переписані.
Крім того, слідчим також надано правова оцінка обставинам справи, з приводу того, що у боржників не були відмови повертати одержані кошти.
Також встановлено, що за позовом заявниці ОСОБА_3 Дзержинським районним судом постановлено рішення, яким стягнуто заборгованість за наданими розписками.
Враховуючи вказані обставини слідчий суддя погоджується із висновками слідчого про те, що в такому випадку між сторонами існують цивільно-правові відносини і діяння не містить складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Крім того, слідчий суддя вважає, що проведення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні порушує принципи змагальності та рівності сторін в цивільній справі, оскільки ОСОБА_3 намагається таким чином збирати докази в цивільних правовідносинах шляхом проведення слідчих дій, про що свідчить в тому числі вимога про отримання інформації чи зареєстровані на гр. ОСОБА_24 будь-які транспортні засоби отримав інформацію у банку та укладав цивільно-правові угоди.
Слідчий суддя вважає, що оскільки після укладання розписок, особи, на які вказує заявниця повертали їй частково кошти, сплачували відсотки, тобто не ухилялись від виконання своїх обов"язків, відсутня суб"єктивна сторона складу злочину за статтею 190 КК України.
У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів.
Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, заявником і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій та яких саме.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що оскаржувана постанова слідчого від 22 березня 2021 року, у наведеній вище частині, тобто у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, а саме об`єктивної сторони передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, є достатньо вмотивованою та такою, що відповідає положенням закону.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 171, 223, 236, 303-308, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 22 березня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного 03 червня 2019 року до ЄРДР за № 0000865 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - відмовити .

Матеріали кримінального провадження, внесеного 03 червня 2019 року до ЄРДР за № 0000865 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 190 КК України повернути до Відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п"яти) днів з моменту її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1