ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1609/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/765/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні спільного клопотання комісії при ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Велика Лепетиха Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 липня 2013 року за ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання комісії при ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходив із того, що засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Він є суспільно-небезпечним з урахуванням характеризуючих його даних, тяжкості та обставин злочину за який він засуджений, а також значної частини невідбутого строку призначеного покарання.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Стверджує, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За власним бажанням з січня 2014 року по вересень 2015 року засуджений працював заготівельником в дільниці майстерень. На даний час у зв`язку з досягненням пенсійного віку не працевлаштований, однак добровільно та без оплати праці приймає активну участь в господарських роботах навчального центру при установі.
Зазначає, що ОСОБА_8 завжди приймає участь в роботах по благоустрою відділення та прилеглої території. Адміністрацією установи засуджений 18 разів заохочувався в тому числі за виконання покладених обов`язків і додержання правил поведінки та жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Відшкодував добровільно судові витрати, незважаючи на те, що виконавчий лист до установи не надходив.
ОСОБА_8 характеризується позитивно, щиро розкаюється у скоєному злочині.
Вважає, що матеріали особової справи повністю підтверджують, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог адвоката.
Засуджений ОСОБА_8 завчасно, під особистий підпис повідомлений про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв чи клопотання про особисту участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, на адресу суду не подавав.
В апеляційній скарзі захисника не міститься прохання про особисту участь засудженого під час апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 липня 2013 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 16 лютого 2016 року у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення період з 15 лютого 2013 року по 15 травня 2013 року та з 19 липня 2013 року по 24 жовтня 2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення як два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обраховано з 19 липня 2013 року, кінець строку 14 квітня 2024 року.
На день звернення до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 відбув частини призначеного покарання.
Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_8 видно, що останній відбуває покарання в ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» з 03 грудня 2013 року. За цей період зарекомендував себе позитивно. Порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Протягом 2014-2015 років працював заготівельником в дільниці майстерень. Завжди приймає участь у роботах по благоустрою відділення та прилеглої території.
За період відбування покарання до засудженого 18 разів застосовувались заходи заохочення. Стягнення не накладалися.
У червні 2020 року установою виконання покарань ОСОБА_8 відмовлено у зверненні до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням як такому, що не став на шлях виправлення та досягненням пенсійного віку.
Вбачається, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності.
Нівелюючи гуманне ставлення зі сторони держави, пов`язане із застосуванням відносно нього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, ОСОБА_8 в період іспитового строку за попереднім вироком продовжував вчиняти злочини, що свідчить про відсутність у нього дійсного наміру та бажання виправитися і готовності до правомірного способу життя, та вказує на підвищену суспільну небезпечність особи засудженого та його схильність до скоєння кримінально-караних діянь.
Зазначені відомості були підставно враховано судом першої інстанції, оскільки дані, що характеризують ступінь тяжкості злочину та його суспільну небезпечність, за скоєння якого засуджений відбуває покарання, наряду з іншими обставинами, що характеризують особу засудженого, підлягають обов`язковому врахуванню під час вирішення судом питання про умовно-дострокове звільнення.
Матеріали кримінального провадження не містять інформації на підтвердження факту працевлаштування ОСОБА_8 протягом усього строку відбування покарання.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, відомості про тяжкість і суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Посилання апелянта на відбуття засудженим визначеної законом частини строку покарання, призначеного вироком суду, як на підставу для умовно-дострокового звільнення є неприйнятними.
Факт відбуття певної частини строку призначеного покарання не є безумовною підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Умовно- дострокове звільнення засудженого застосовується лише у разі доведення його виправлення, тобто досягнення мети покарання, як на тому вірно наголошує суд першої інстанції.
Дотримання умов режиму відбування покарання є мірою необхідної поведінки, обов`язком особи, засудженої до відбування покарання у виді позбавлення волі.
Наявність заохочень у засудженого, відбуття ним визначеної частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання, досягнення засудженим на теперішній час пенсійного віку та отримання різних видів професій підчас відбуття покарання не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину, його суспільною небезпечністю та репутацією особи засудженого в цілому за весь час відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання.
Факт звернення адміністрації установи виконання покарання до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого не є безумовною (визначальною) підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційних скарг, як засудженого так і захисника, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4