Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9783/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинувачуваного: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,

встановила:

19 травня 2021 року ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира було продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком на 35 діб, а саме до 22 червня 2021 року.

Своє рішення суд обґрунтував тяжкістю та характером злочину, даними про особу обвинуваченого та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Вважає, ухвалу суду необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінально-процесуального закону та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що в порушення вимог КПК, прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою не було вручено обвинуваченому.

Звертає увагу суду на те, що досудове розслідування кримінального провадження завершено, всі необхідні речі вилучені та перебувають у слідчого. Будь-якого впливу з боку обвинуваченого на потерпілого, свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні не зафіксовано.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 вже другий рік поспіль знаходиться під вартою. Підготовче судове засідання проведене 12.11.2019 р. З 26.12.2019 р. триває судовий розгляд кримінального провадження, під час якого навіть не було встановлено порядку дослідження доказів, а лише розглядаються клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 . Тривалий час судовий розгляд справи відкладається у зв`язку з неявкою потерпілого, який належним чином повідомлявся та на якого судом двічі було накладено грошове стягнення.

Крім того, вважає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 , має постійне місце проживання, проживає разом з цивільною дружиною, має на утриманні неповнолітню доньку, має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом III групи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

ОСОБА_7 перебуваючи в СІЗО отримав травму та має серйозне захворювання «Відкритий фрагментарний перелом діафізу правої великогомілкової кістки та шийки малогомілкової кістки зі зміщенням» у зв`язку з чим з 10.04.2021 р. по 16.04.2021р. перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка». Виписаний під амбулаторний нагляд травматолога. Перебуваючи в СІЗО він неодноразово звертався за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням самопочуття, кваліфіковано надати яку в умовах СІЗО не можливо.

Звертає увагу суду, що на момент подання апеляційного скарги ОСОБА_7 не оглянутий лікарем, його стан здоров`я погіршується та будь-якого лікування він не отримує.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачуваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що на даний час ризики, які були підставою для обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали та не зменшились, будь - яких відомостей про те, що обвинувачений не може утримуватись під вартою в умовах СІЗО, в матеріалах справи відсутні. Крім того відсутні будь-які дані для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Вимогами ст.ст. 176, 178, 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, який застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Однак, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою щодо обвинувачуваного ОСОБА_7 не були дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , з огляду лише на один епізод вчинення грабежу тривалий час перебуває на розгляді в суді. ОСОБА_7 перебуває під вартою з 30.10.2019 року.

На переконання колегія суддів продовживши обвинувачуваному ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, судом належно не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що в ухвалі суду про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою містяться посилання, фактично, на ті самі обставини, які слугували підставами для застосування запобіжного заходу, тобто без належного доведення підстав продовження щодо нього виняткового запобіжного заходу та без врахування зменшення ризиків з плином часу.

Разом з тим, висновок суду про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, належно не аргументований, оскільки суд обмежився лише посиланням на те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню визначених ризиків.

Апеляційний суд вважає, що тривалість досудового розслідування, судового розгляду за відсутності відомостей щодо явного зловживання своїми процесуальними правами сторін кримінального провадження, не може перекладатися на обвинувачуваного шляхом обмеження права на свободу, а наявність обґрунтованої підозри і при цьому очікуване покарання не слід ототожнювати із застосуванням запобіжного заходу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, має бути розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (справи «Нечипорук-Йокало проти України», «Ткачов проти України», «Доронін проти України», «Харченко проти України»).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини (справа Справа «Величко проти України») суд прийшов до висновку, що у цій справі мало місце порушення статті 3 та статті 13 Конвенції у зв`язку з тим, що органи державної влади не виконали належним чином своє позитивне зобов`язання забезпечити відповідну медичну допомогу заявнику під час тримання під вартою у період з 25 червня 2011 року до 16 травня 2012 року.

ОСОБА_7 під час перебування в умовах СІЗО отримав травму та має захворювання «Відкритий фрагментарний перелом діафізу правої великогомілкової кістки та шийки малогомілкової кістки зі зміщенням» у зв`язку з чим з 10.04.2021 р. по 16.04.2021р. перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка», де йому було встановлено засоби зовнішньої фіксації (Апарат Ілізарова). Виписаний під амбулаторний нагляд травматолога.

Враховуючи тривале застосування до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, отримання ним травми в СІЗО, в результаті якої йому проведено операційне втручання, встановлено засоби фіксації, призначено амбулаторне лікування та нагляд лікаря травматолога, він ходить за допомогою милиць з дозованим навантаженням, апеляційний суд вважає, що на даний час відсутні підстави для висновку проте, що лише тримання його під вартою зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та приходить до переконання про можливість застосувати до нього більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Обрати стосовно обвинувачуваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_7 залишати запропоноване ним місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово строком до 22 червня 2021 р. (включно).

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- прибувати по першому виклику до суду у визначений ним час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- зобов`язати носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання до Житомирського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Житомирській області.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: