Провадження № 1-кп/243/39/2021
Справа № 243/9727/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2021 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження внесене до ЄДРДР за № 0001705 від 15 серпня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калач, Алапаївського району Свердловської області, громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , який має повну середню освіту, отримував дохід від тимчасових цивільно правових угод за виконання вантажних робіт, є вдівцем, утриманців не має, інвалідом не є, судимий:
31 жовтня 2007 року за вироком Краматорського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 70, ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі. Покарання відбув повністю, звільнений 18 листопада 2011 року;
15 квітня 2013 року за вироком Краматорського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , який має середню спеціальну освіту, отримував дохід від тимчасових цивільно правових угод за виконання вантажних робіт, є розлученим, утриманців не має, інвалідом не є, судимий:
06 вересня 2018 року за вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст. 124 КК України до покарання у виді 240(двісті сорока) годин громадських робіт;
11 липня 2019 року за вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст. 71, 72 ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 4(чотирьох) місяців 4(чотирьох) днів арешту,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,
захисник ОСОБА_15 ,
обвинувачений ОСОБА_11 ,
захисник ОСОБА_16 ,
обвинувачений ОСОБА_10 ,
потерпілий ОСОБА_17 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 разом із своїм знайомим ОСОБА_11 , 14 серпня 2018 року, приблизно о 23 год. 30 хв., перебували біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де сиділи за столом та вживали спиртні напої. Через деякий час, за спільною домовленістю із ними, потерпілий ОСОБА_17 та його знайомий ОСОБА_18 , які перебували за сусіднім столом, пересіли за стіл, де сиділи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. Після чого всі четверо продовжили вживали спиртні напої. 15 серпня 2018 року, приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , залишившись лише із потерпілим ОСОБА_17 , реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, запросили ОСОБА_17 за магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований по АДРЕСА_5 , нібито на розмову, на що останній погодився. Перебуваючи з правого тильного боку магазину, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою, групою осіб, з корисливих мотивів, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, а ОСОБА_10 повторно, подавивши волю потерпілого ОСОБА_17 до опору, вчинили дії спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, а саме: ОСОБА_10 наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_17 , від чого останній втратив рівновагу, впав на землю, а ОСОБА_11 в цей час наніс ще декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. тим самим застосували до нього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього. Після чого, ОСОБА_10 зірвав з плеча потерпілого чоловічу сумку чорного кольору «IWEILU» вартістю 349 грн. 27 коп., і вони із ОСОБА_11 стали відходити від потерпілого. Відійшовши від потерпілого на декілька метрів, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почули звук дзвінка мобільного телефону ОСОБА_17 , у цей час у них виник протиправний умисел на його заволодіння, з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, доводячи свій протиправний умисел до кінця, та не реагуючи супротив потерпілого ОСОБА_17 , вихватив з руки потерпілого його мобільний телефон марки «Neffos X-1», модель: ТР904А імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 в корпусі сірого кольору, вартістю 2611 грн. 47 коп.
Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 місце скоєння кримінального правопорушення залишили, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Умисними протиправними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_17 заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 2960 грн. 74 коп.

Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна(грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна(грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Судом були досліджені такі докази на підтвердження встановлених судом обставин.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 провину у вчиненому спочатку визнав у повному обсязі, однак на час надання показань, провину не визнав у повному обсязі та повідомив, що всі показання на досудовому слідстві та під час слідчого експерименту він надавав під психологічним тиском, оскільки просидів біля 5-ти годин у наручниках у відділу поліції, а вісім правоохоронців здійснювало на нього тиск. На слідчому експерименті показував так, як казали працівники поліції, бо самостійно нічого показати не міг, тому що нічого протиправного не вчиняв. В судовому засіданні показав, що в серпні 2018 року, він разом із ОСОБА_11 поїхали до його матері в с. Привілля, щоб допомогти зібрати урожай картоплі. Після робочого дня, за пропозицією ОСОБА_11 , вони пішли до місцевого магазину, де сіли за стіл, який стояв поряд із магазином, та стали вживати спиртні напої, приблизно вжили біля 150 грамів горілки на кожного. Через деякий час до них підійшов потерпілий ОСОБА_17 .. В ході спілкування він йому повідомив, що святкує свій день народження. Він так сказав, лише для того, щоб ОСОБА_17 з приятелем випили з ними. Після чого ОСОБА_17 із своїм другом присіли за стіл, за яким сидів він та ОСОБА_11 , і вони продовжили вживати спиртні напої та спілкуватися. Вже було біля часу ночі, коли приятель ОСОБА_17 повідомив, що вже йде додому. ОСОБА_17 став прохати його залишитися, сказав, що повинні прийти його подруги, однак його друг не захотів залишатися, і вони вдвох пішли додому, а сумка і телефон залишилися лежати на столі. Він із ОСОБА_11 залишилися сидіти за столом. Через деякий час появилися дві дівчини, які, як з`ясувалося були знайомими ОСОБА_17 .. Він мав намір вранці повернути забуті ОСОБА_17 речі, тому залишився чекати його, а ОСОБА_11 пішов додому. Потім, коли вилучали сумку, то сумка ОСОБА_17 залишилася із ним, а забрали його особисту сумку. Він нічого протиправного не вчиняв, просить визнати невинним та відпустити.
Обвинувачений ОСОБА_11 провину у вчиненому не визнав та пояснив, що 14 серпня 2018 року, він поїхав до своєї матері в с. Привілля, щоб допомогти зібрати їй урожай картоплі. Разом із ним поїхав ОСОБА_10 .. Після робочого дня, вони пішли до місцевого магазину, де сіли за стіл, який стояв поряд із магазином, та стали вживати спиртні напої. Через деякий час до них підійшов потерпілий ОСОБА_17 , який із своїм другом присіли за стіл, за яким сидів він та ОСОБА_10 , і вони продовжили вживати спиртні напої та спілкуватися. Особисто він не спілкувався, оскільки почав дрімати, а тому лише чув голоси, зокрема, чув як ОСОБА_10 щось голосно казав, потім чув, як начебто він з ОСОБА_17 встали та кудись пішли. Потім прокинувся, то побачив на столі сумку та телефон, стояла ОСОБА_19 , чогось розмахувала руками, тоді він став та пішов, при цьому ні телефон, ні сумку він не брав. Під час слідчого експеримента, проведеного з ним, він так і показав, де він сидів. Слідчий на досудовому слідстві повідомляв йому, що відеоспостереження в магазині велося, але погано видно, хто і що робить. Він нічого протиправного не вчиняв. Вважає, що справу проти нього сфальсифіковано, відеоспостереження, яке б підтвердило його показання зі справи зникло. З огляду на викладене, просить визнати його невинним та відпустити.
Потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що в серпні 2018 року він приїхав до своєї бабусі у с. Привіллля Слов`янського району, Донецької області, точну дату приїзду не пам`ятає. В 11 годин вечора він вийшов поспілкуватися з друзями до місцевого магазину. Біля магазину, бокам від входу, стоять два столи. За одним столом сидів він із своїми друзями, за другим обоє підсудних. Вони запросили його із його приятелем ОСОБА_20 присісти за їх столик, на що вони погодилися. Після чого вони продовжили всі разом спілкуватися та вживати спиртні напої. Вказавши на обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілий пояснив, що цей чоловік назвався ОСОБА_21 . Вказавши на ОСОБА_11 , потерпілий повідомив, що наскільки пам`ятає, він назвався ОСОБА_22 , але це не точно. Вони спілкувалися приблизно до часу ночі наступного дня. Потім ОСОБА_20 пішов додому, вліво від магазину, якщо стояти обличчям до магазина, а він залишився, тому що чекав дзвінка від знайомої. Не дочекавшись дзвінка, він повідомив, що також піде додому. Після чого, ОСОБА_10 покликав його за кут магазина для розмови, на що потерпілий погодився. ОСОБА_10 пішов перший, а він за ним. Коли він зайшов за магазин, ОСОБА_10 зненацька повернувся та наніс йому удар в око зліва, після чого він впав на землю, та коли падав, то побачив, що підійшов ОСОБА_11 и вони із ОСОБА_10 стали наносити йому удари ногами по спині. При цьому він лежав на правому боці, звернувся клубком і прикрив голову, з тим, щоб уникнути отримання більших тілесних ушкоджень. Він не бачив обличчя тих, хто наносив йому удари, однак характер та частота ударів, які він відчував, були такими, що їх не міг наносити один чоловік. Після чого ОСОБА_10 зняв з нього сумку, незважаючи на те, що він висловлював свої заперечення. Коли він відчув, що побиття зупинилося, він став підніматися та побачив, як обвинувачені віддаляються від нього. Незважаючи на погане освітлення, він бачив свою сумку в руках у ОСОБА_10 , тому що на останньому була одягнена сорочка з темно світлим малюнком по типу шахів, що було видно навіть при слабкому світлі від ліхтаря. В цей момент у нього задзвонив телефон. Почувши звук телефона, чоловіки зупинилися, після чого ОСОБА_11 повернувся назад та з силою вихопив телефон з його руки. При цьому, він запам`ятав ОСОБА_11 в обличчя. Він нічого не казав ОСОБА_11 , тому що боявся за своє здоров`я. Коли чоловіки пішли, він піднявся та також пішов додому, де вранці зателефонував до поліції та повідомив про те, що трапилося. Працівники поліції приїхали швидко після дзвінка, і вони разом з ними пішли до місця вчинення правопорушення. Коли він там з ними знаходився, то до них підійшов ОСОБА_23 та спитав його, що трапилося. Він йому розповів, на що ОСОБА_23 повідомив, що щойно біля іншого магазину він бачив чоловіка із сумкою ОСОБА_17 на плечі. Поліцейські пішли на місце куди вказав ОСОБА_23 і там знайшли ОСОБА_10 з його сумкою. Щодо того, чи був при ньому телефон, то він не пам`ятає цієї обставини. Точно пам`ятає, що повернули речі в різні дні. На теперішній час він ними продовжує користуватися. Магазин був оснащений відеокамерою, яка висіла на правому куті магазину. Від стола, за яким вони сиділи, до місця, де на нього був зроблений напад, відстань становить приблизно 10-15 метрів, столик не видно. Ліхтар на магазині закріплений з правого боку від входу, світла дає мало, світло падає на стіл справа та на ганок магазину. Зліва від магазину паркан, тому туди повернути неможливо. Він дійсно був у стані алкогольного сп`яніння, але не настільки, щоб не розуміти, що відбувається, а також на ногах тримався. Йому відомо про те, що його знайомі дзвонили на його телефон, і хтось з тих, хто його забрав, спілкувався з ними, також потім вони їх бачили. На сьогодні речі йому повернуті, позов пред`являти не бажає, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що влітку 2018 року, після 10 години вечора, більш точних даних щодо часу, дати та місяця не пам`ятає, він разом із ОСОБА_17 перебували разом біля магазину в с. Привілля Слов`янського району Донецької області, де вживали спиртні напої. На двох з ОСОБА_17 вони вжили біля 0,5 літра горілки, а потім ОСОБА_17 сів за стіл, за яким сиділи підсудні. Він до них приєднався, і всі продовжили вживати спиртні напої разом. Горілки для продовження вжиття придбавав ОСОБА_17 за власні кошти. Незважаючи на те, що вони вжили доволі багато горілки, він та ОСОБА_17 вели себе адекватно, на ногах трималися, мова нормальна. При ньому ОСОБА_17 не падав, не вдарявся. У ОСОБА_17 був при собі телефон та сумка чорного кольору, шкіряна, розміром приблизно 5Х5 дюймів, яку він не знімав та постійно носив через плече. Під час спілкування ніяких сварок між ним та ОСОБА_17 та між ними та підсудними не було. Вони разом спілкувалися біля 2-х годин. Через деякий час він та ОСОБА_17 разом пішли додому. Коли вони уходили, то біля магазину залишалися лише двоє підсудних, які продовжували сидіти за столом. Вони пройшли з ОСОБА_17 хвилини 2-4, а потім розійшлися, тому що їм було не по дорозі. Він був впевнений, що ОСОБА_17 пішов додому. Про те, що ОСОБА_17 пограбували та побили, він дізнався вранці, коли приїхали працівники поліції. Приблизно в цей же час він бачив ОСОБА_17 , у того було підбито око, він йому повідомив, що підсудні його побили. ОСОБА_24 він знає, оскільки остання є його сусідкою. Він в той вечір не спілкувався по телефону ні з ОСОБА_24 , ні з ОСОБА_19 , про зустріч з ними не домовлявся, допускає, що міг домовлятися ОСОБА_17 , але йому про це нічого невідомо. Дійсно, вранці після подій, він в телефоні бачив, що є пропущенні дзвінки, але не дивився, хто йому телефонував.
Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показала, що події відбулися в серпні 2018 року, дати вона не пам`ятає. Вона працювала на той час в магазині, де побачила ОСОБА_17 і ОСОБА_20 та почула їх розмову про те, що вони домовлялися провести дозвілля ввечері разом. Пізно ввечері того ж дня, вона перебувала разом із ОСОБА_19 вдома, де спілкувалися. У них закінчилися цигарки, але вони не хотіли йти в магазин, тому спочатку вирішили подзвонити ОСОБА_20 , попросити, щоб він їм їх придбав, але він не відповів. Тоді вони стали дзвонити ОСОБА_17 , але відповів якійсь незнайомий чоловік, який повідомив, що володілець телефона зараз підійде. Почали вони телефонувати після 12 години ночі. Тоді вони пішли до магазина. Цей магазин єдиний в селі, який працює цілодобово. Йшли вони до нього хвилин 10-15. Біля магазина сиділи обвинувачені та про щось розмовляли, голос одного з них показався їй знайомим. Ліхтар на магазині освітлював ганок та частину місцевості перед магазином, тому вона змогла роздивитися їх обличчя та запам`ятати. Вона через віконце придбала цигарки, після чого ще раз зателефонувала ОСОБА_17 , та, коли пішов гудок, побачила, що один з цих чоловіків їй відповідає по телефону. ОСОБА_19 запитала у чоловіків, звідки у них телефон ОСОБА_17 , та сказала, що зараз викличе поліцію. Чоловіки при цьому продовжували сидіти за столом, на столі лежала барсетка, за зовнішніми ознаками вона впізнала в ній барсетку ОСОБА_17 .. Після чого, чоловіки встали зі столу та швидко пішли геть, забравши із собою барсетку та телефон. Вона пам`ятає, що один був з телефоном, а другий взяв барсетку, але не пам`ятає, хто з чим пішов. Вони із ОСОБА_19 ще раз набрали номер телефона ОСОБА_17 , але ніхто вже не відповідав, після чого ОСОБА_19 пригадала, що у неї є номер телефона дяді ОСОБА_17 , вони тоді йому зателефонували та дізналися, що ОСОБА_17 приблизно 1-1, 5 години знаходиться вдома.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що вона не пам`ятає коли саме відбулися події. Пізно ввечері того ж дня, вона перебувала разом із ОСОБА_24 вдома, де спілкувалися. Потім ОСОБА_24 зателефонувала ОСОБА_17 , але відповів якійсь незнайомий чоловік. Тоді вони пішли до магазина. Біля магазина сиділи обвинувачені та про щось розмовляли. Ліхтар на магазині освітлював ганок та частину місцевості перед магазином, тому вона змогла роздивитися їх обличчя і, навіть одного з них впізнала, оскільки він певний час проживав на сусідній вулиці. Вона цього чоловіка знає лише в обличчя. ОСОБА_19 запитала у чоловіків звідки у них телефон ОСОБА_17 , де сам ОСОБА_17 , та сказала, що зараз викличе поліцію. Після чого, чоловіки встали зі столу та втекли разом з речами ОСОБА_17 .. Вона пригадала, що у неї є номер телефона дяді ОСОБА_17 , вони тоді йому зателефонували та дізналися, що ОСОБА_17 приблизно 1-1, 5 години знаходиться вдома, побитий.
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показала, що події відбулися влітку 2018 року, більш точно вона не пам`ятає. Вона працювала в цілодобовому магазині в с. Привілля Слов`янського району Донецької області. В цьому магазині вона пропрацювала п`ять років. Магазин закривається о 10 год. 00 хв. вечора, вікна закриваються повністю, після чого товар відпускають через віконце. Над дверми висить ліхтар, який освітлює територію перед магазином. По бокам дверей два вікна, під кожним з яких стоїть стіл. На магазині закріплена відеокамера, наскільки їй відомо відеоспостереження велося, але чи працювала камера в той день їй невідомо. Чи розмовляла вона з господаркою магазина про відеоспостереження, вона не пам`ятає. Вона відпрацювала в нічну зміну, нічого не бачила та не чула. Вранці, після закінчення зміни, приїхала поліція.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що все життя проживає у с. Привілля Слов`янського району Донецької області, приблизно два роки назад, влітку, більш точного часу він не пам`ятає, він приблизно о 07 год. 30 хв. йшов в магазин «Магістраль» за хлібом, як звичайно він це робить, де побачив чоловіка, зовнішність його на сьогодні він не пам`ятає, у чоловіка на плечі побачив сумку, яка ідентична сумці, яку він бачив раніше у потерпілого ОСОБА_17 .. Цей чоловік спитав у нього як пройти до автобусної зупинки. Більше ніхто нікому ніяких питань не задавав. Він пам`ятає лише те, що зовні склалося враження, що цей чоловік був в стані алкогольного сп`яніння. Зважаючи на те, що події відбулися доволі давно, він не може пригадати все достеменно, але підтверджує пояснення потерпілого, щодо того, що після придбання хлібу в магазині, він повертався додому, та проходячи повз другого магазину він побачив ОСОБА_17 з працівниками поліції, він спитав у нього, що трапилося, на що останній повідомив, що його пограбували та нанесли тілесні ушкодження. На що він повідомив, що щойно біля іншого магазину він бачив чоловіка із сумкою ОСОБА_17 на плечі. Може ствердити, що його ніхто під час ведення досудового слідства не допитував, в продемонстрованому йому протоколі допиту не його підпис.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показала, що вона працювала керуючою магазином в с. Привілля Слов`янського району Донецької області. 14 серпня 2018 року, біля 08 год. 00 хв., вона приїхала до магазину, де вже знаходився потерпілий та працівники поліції, які повідомили про те, що біля магазину сталося пограбування. Потерпілий сказав, що у нього вкрали телефон. Дійсно магазин був оснащений відеокамерами, одна була закріплена на стовбурі, друга на правому боці фасаду магазину, третя позаду магазина. В цей день вона особисто дивилася разом з поліцейським ОСОБА_27 відеозаписи на камерах, але запису на них не було. Камери, встановлені на магазині, вже при їх встановлені не були новими, не були поставлені на обслуговування, і часто відключалися самі по собі. Причини, чому вони працювали погано, вона не знає, бувало таке, що вони просто вимикалися із-за перепаду напруги. Може ствердно сказати, що при перегляді камер, відеозапис періоду вчинення правопорушення не зберігся, тому що камери не працювали. Запис на відеокамерах перервався приблизно в обідній час 14 серпня 2018 року, на моменті, як відвідувачка похилого віку заходить в магазин, потім він перестав здійснюватися. Відеозапис ніхто не вилучав.
Свідок ОСОБА_28 показала, що вона є власником магазину «Продукти», на момент вчинення правопорушення біля її магазину, вона не проживала в Україні, потім приїхала, провела перевірку роботи магазину, виявила, що камери на магазині не працюють, 31 грудня 2018 року повністю їх замінила, тоді ж дізналась про те, що біля магазина було пограбування, старі камери та записи на них не збереглися. Наскільки вона пам`ятає, то ОСОБА_25 їй повідомила, що начебто після подій біля магазину, працівники поліції бачили якійсь відеозаписи, але більшого вона не знає. Камери дійсно були не нові, направлені були на вхід до магазину, запис зберігався три місяці, потім на нього писався новий запис. Фірма, яка встановлювала нові відеокамери, старі забрала із собою.
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показала, що вона проходила повз магазина в с. Привілля Слов`янського району Донецької області, де працівники поліції її запросили бути понятою при слідчому експерименті. Вона всіх деталей не пам`ятає. Були присутні слідчий, понята друга працівниця цього магазину, біля якого проходив слідчий експеримент, статист. Також там був присутній ОСОБА_27 , але участі в слідчому експерименті він не приймав, просто стояв в стороні. Вона постійно була присутня при слідчому експерименті, може ствердно сказати, що обвинувачений сам все показував, як наносив тілесні ушкодження, де все відбувалося. Слідчий навідні питання підозрюваному не задавав, а лише пропонував йому показати де і куди наносив удари потерпілому, що він забрав у нього. З протоколом про проведення слідчого експеримента вона була ознайомлена, його підписала. Щодо слідчого експеримента з іншим обвинуваченим, то його вона взагалі не пам`ятає, але підпис в протоколі її, значить питань до нього у неї не виникло.
Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показала, що вона на момент проведення слідчого експеримента працювала у магазині, біля якого проводився слідчий експеримент, її запросили на слідчий експеримент бути понятою. Дійсно вона відлучалася під час проведення слідчого експеримента в магазин для обслуговування клієнтів, але не може стверджувати що слідчий експеримент продовжувався без її участі, просто пройшло багато часу, і вона не пам`ятає всі деталі проведення слідчого експеримента. Чи проводився слідчий експеримент з іншим підозрюваним також не пам`ятає. Може ствердити, що на двох протоколах слідчого експеримента її підписи, значить, що питань до їх проведення у неї не виникало. Щодо камер та відеозаписів, вона пам`ятає, що вони вилучалися, але що з ними відбулося далі їй невідомо.
Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показав, що влітку 2018 року його запросив ОСОБА_27 бути статистом при проведенні слідчого експеримента, на що він погодився. Після чого він був доставлений до магазина в с. Привілля Слов`янського району Донецької області. Там вже був слідчий, двоє понятих, двоє підозрюваних. Коли почався слідчий експеримент, то він проводився з одним обвинуваченим та понятими, а ОСОБА_27 та інший обвинувачений стояли на достатньо далекій відстані, в стороні. Він не знає, чи все вони могли бачити та чути, тому що спеціально за ними не спостерігав. Під час слідчого експеримента ОСОБА_10 все показував на ньому сам, добровільно. Слідчий лише питав у нього, щоб він показував де все відбулося, як відбулося, навідних питань не задавав. Наскільки він пам`ятає, то ОСОБА_10 завів всіх за кут магазину, де продемонстрував на ньому як наніс удар ОСОБА_17 , потім як вони із іншим обвинуваченим наносили тілесні ушкодження потерпілому, після чого показав, як він зняв сумку з потерпілого. Все це він демонстрував в присутності двох понятих. З протоколом він був ознайомлений, його підписав, зауважень не було.
Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні показав, що він працює слідчим у Слов`янському відділі поліції та проводив досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню. Після допиту підозрюваного ОСОБА_10 був проведений слідчий експеримент, до участі в якому були залучені двоє понятих та статист. Підозрюваний провину визнав та погодився показати при яких обставинах він із ОСОБА_11 здійнили грабіж. Слідчий експеримент був розпочатий в с. Привілля, тому що саме там були залучені поняті. Проводилося три слідчих експеримента з кожним з учасників окремо. Для цього було вжито заходів, щоб вони не могли спостерігати за проведенням слідчого експеримента з іншим учасником. ОСОБА_27 був залучений ним до ведення слідства в порядку ст. 40 КПК України, на підставі цього ОСОБА_27 проводив допити свідків та інших учасників по справі.
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що він приймав участь у справі за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за дорученням слідчого, як оперуповноважений, в порядку ст. 40 КПК України. Свідка ОСОБА_23 він допитав відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо відеозапису, то він стверджує, що він переглядав відеозаписи того дня, записи періоду вчинення кримінального правопорушення не збереглися, тому вилучати не було що.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_33 повідомив, що експертизу під час досудового слідства проведено відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_11 було оглянуто, досліджено його стан та описано у висновку. На той час було встановлено, що на момент вчинення інкримінуємого йому порушення, він перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, з його слів. Встановлено, що дійсно ОСОБА_11 отримав черепно-мозкову травму в 2008 році, однак наслідків, які б вплинули на його психічний стан та призвели б до психічного захворювання не настало. Дійсно у ОСОБА_11 могли спостерігатися епінапади, однак вони пов`язані із зловживанням спиртними напоями. Психопатична поведінка притаманна ОСОБА_11 лише у зв`язку із специфікою його характера, яка ускладнилася отриманою ЧМТ, і особливо зловживанням спиртними напоями, однак це не є захворюванням психічного стану особи. Особа, яка страждає на психопатію, може бути дратівливою, емоційно нестійкою, нестриманою у своїй поведінці, при вживанні спиртних напоїв таки риси характеру загострюються, що може призвести до злочинної поведінки. Саме тому, у висновку було зазначено, що він за своїм психічним станом є соціально небезпечним, але така особливість характеру не є підставою для визнання особи неосудною, або обмежено осудною. Епінапади притаманні особам, які зловживають спиртними напоями, у разі припинення вживання алкоголю вони проходять. Астено - невротичний синдром хоч і відноситься до психічних розладів, але не відносяться до психічних захворювань, які б тягнули за собою встановлення стану неосудності, або обмеженої осудності. У разі необхідності встановлення психічного стану особи спостереження в умовах стаціонару звичайно нададуть відповіді на всі питання.
Судом також досліджені такі письмові докази:
Згідно з витягом з ЄРДР за № 0001705, 15 серпня 2018 року внесені відомості про вчинення злочину за кваліфікацією ч. 2 ст. 186 КК України;
Згідно з заявою потерпілого ОСОБА_17 від 15 серпня 2018 року, останній звернувся до Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області з проханням прийняти міри до двох незнайомих йому осіб, які приблизно о 01 год. 30 хв. 15 серпня 2018 року біля магазину «Продукти», вчинили йому тілесні ушкодження, після чого відкрито заволоділи його сумкою, телефоном марки «Neffos X-1», імей 1: НОМЕР_3 , імей 2: НОМЕР_2 в корпусі сірого кольору.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 15 серпня 2018 року з наданими фототаблицями, було оглянуто відкриту ділянку місцевості розташовану біля магазину «Продукти» який знаходиться за адресою: Донецька область, Слов`янський район, с. Привілля, вул. Мічуріна, 22. В ході огляду було зафіксовано місце скоєння кримінального правопорушення.
Згідно з протоколом огляду місця події від 15 серпня 2018 року з наданими фото таблицями, ОСОБА_10 за письмовою заявою, добровільно, було надано до огляду мобільний телефон «Neffos X-1», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 в корпусі сірого кольору та сумку чоловічу чорного кольору.
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 17 серпня 2018 року із фототаблицями, ОСОБА_17 впізнав свій мобільний телефон «Neffos X-1», імей 1: НОМЕР_3 , імей 2: НОМЕР_2 в корпусі сірого кольору та сумку чоловічу чорного кольору.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_20 на фотознімку за № 2 впізнав особу ОСОБА_10 , з яким 15 серпня 2018 року він вживав алкогольні напої біля магазину «Продукти» розташованого за адресою: вул. Мічуріна, 22, в с. Привілля, Слов`янського району, Донецької області.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_20 на фотознімку за № 4 впізнав особу ОСОБА_11 , з яким 15 серпня 2018 року він вживав алкогольні напої біля магазину «Продукти» розташованого за адресою: вул. Мічуріна, 22, в с. Привілля, Слов`янського району, Донецької області.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2018 року, потерпілий ОСОБА_17 на фотознімку за № 3 впізнав особу ОСОБА_10 , з яким в ніч з 14 серпня 2018 року на 15 серпня 2018 року разом із ОСОБА_20 він вживав алкогольні напої біля магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Мічуріна, 22, в с. Привілля, Слов`янського району, Донецької області,та який спричинив йому тілесні ушкодження та викрав його майно.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2018 року, потерпілий ОСОБА_17 на фотознімку за № 1 впізнав особу ОСОБА_11 , з яким в ніч з 14 серпня 2018 року на 15 серпня 2018 року разом із ОСОБА_20 він вживав алкогольні напої біля магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Мічуріна, 22, в с. Привілля, Слов`янського району, Донецької області, та який спричинив йому тілесні ушкодження та викрав його майно.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_19 на фотознімку за № 1 впізнала особу ОСОБА_11 , якого бачила біля входу до магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , разом із чоловіком у якого був телефон ОСОБА_17 ..
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_19 на фотознімку за № 2 впізнала особу ОСОБА_10 , якого бачила біля входу до магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , з телефоном ОСОБА_17 ..
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_24 на фотознімку за № 4 впізнала особу ОСОБА_10 , якого бачила з телефоном ОСОБА_17 в руках біля входу до магазину розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_24 , на фотознімку за № 2 впізнала особу ОСОБА_11 , якого бачила разом із чоловіком, в руках у якого був телефон ОСОБА_17 , біля входу до магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ,.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_25 на фотознімку за № 3 впізнала особу ОСОБА_11 , який в ніч з 14 серпня 2018 року на 15 серпня 2018 року вживав алкогольні напої з іншою особою біля магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Мічуріна, 22, в с. Привілля, Слов`янського району, Донецької області.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_25 на фотознімку за № 1 впізнала особу ОСОБА_10 , який в ніч з 14 серпня 2018 року на 15 серпня 2018 року вживав алкогольні напої з іншою особою біля магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Мічуріна, 22, в с. Привілля, Слов`янського району, Донецької області.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 серпня 2018 року, свідок ОСОБА_23 на фотознімку за № 2 впізнав особу ОСОБА_10 , який розповів, що вчинив з іншою особою злочин відносно особи на ім`я « ОСОБА_34 » у нічний час 15 серпня 2018 року біля магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Мічуріна, 22, в с. Привілля, Слов`янського району, Донецької області.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25 серпня 2018 року із доданими фототаблицями, проведеного разом із потерпілим ОСОБА_17 , останній вказав місце, обставини скоєного кримінального правопорушення, а також за допомогою статиста вказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень та вказав як саме відкрито заволоділи його майном, за яким продемонстрував, що ОСОБА_10 наніс йому правою рукою удар в обличчя, біля ока зліва, показав як двоє нападників стали наносити йому удари ногами по спині. При цьому він лежав на правому боці, звернувся клубком і прикрив голову. Показав як у нього один забрав сумку, а другий телефон.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 18 вересня 2018 року, з наданими фото таблицями, за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , останній вказав на місце скоєння кримінального правопорушення, а саме місце розташоване поблизу магазину «Продукти», який знаходиться по АДРЕСА_5 , та де він проводив своє дозвілля разом із ОСОБА_11 , і де до них приєдналися ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , місце за магазином, де за допомогою статиста він вказав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , крім того за допомогою статиста вказав як він та ОСОБА_11 завдали ударів ОСОБА_17 , який знаходився у положенні лежачі на землі. Після чого ОСОБА_10 , за допомогою статиста вказав, як він зняв з шиї ОСОБА_17 сумку та забрав її собі. Крім того ОСОБА_10 за допомогою статиста вказав, як ОСОБА_11 з кармана ОСОБА_35 витягнув мобільний телефон.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 18 вересня 2018 року, з наданими фото таблицями, за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , останній вказав на місце скоєння кримінального правопорушення, а саме: місце розташоване поблизу магазину «Продукти», який знаходиться по вул. Мічуріна, 22, с. Привілля, Слов`янського району, Донецької області, де він проводив своє дозвілля разом із ОСОБА_10 , і де до них приєдналися ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , ОСОБА_11 вказав, що він продовжував весь час сидіти за столом та телефон ні у кого не забирав, тілесних ушкоджень нікому не наносив, а весь час дрімав.
Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 244 від 27 серпня 2018 року, проведеної щодо встановлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 , виявлений при судово медичній експертизі синець повік лівого ока у останнього утворився від ударної дії тупих предметів, у період з 14 серпня 2018 року на 15 серпня 2018 року, та відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Не виключається можливість спричинення, виявлених у ОСОБА_17 тілесних ушкоджень при обставинах, на які він вказав під час проведення допиту за його участю. Відповідно до висновку експерта, в протоколі допиту потерпілого зазначено, особа, яка назвала себе ОСОБА_21 наніс йому удар кулаком правої руки в область лівого ока, після чого він упав на землю. Олексій наніс удари по плечах, а чоловік на ім`я ОСОБА_36 наніс біля п`яти ударів в область спини».
Відповідно до представлених потерпілим документів, мобільний телефон «Neffos X-1», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 був придбаний 14 квітня 2018 року за 2799 грн. 00 коп.;
Судом оглянуті в судовому засіданні мобільний телефон «Neffos X-1», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 та чоловічу сумку чорного кольору «IWEILU», представлені в судове засідання потерпілим.
Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3628 від 30 серпня 2018 року, залишкова вартість майна, що належить ОСОБА_17 на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 15 серпня 2018 року становить:
мобільний телефон «Neffos X-1», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 2611 грн. 47 коп.;
чоловіча сумка чорного кольору «IWEILU» - 349 грн. 27 коп..
Загальна залишкова вартість майна, що належить ОСОБА_17 на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 15 серпня 2018 року становить 2960 грн. 74 коп..
Згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03 вересня 2018 року, мобільний телефон «Neffos X-1», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 в корпусі сірого кольору, всередині якого знаходилася сім карта оператора Водафон № НОМЕР_4 , а також чоловічу сумку чорного кольору «IWEILU» визнано речовими доказами, та повернуто потерпілому ОСОБА_17 під розписку на зберігання.
Відповідно до постанови від 01 грудня 2020 року, провадження у кримінальному провадженні згідно із ЄДРДР № 0001458 від 10 липня 2020 року, яке відкрите у зв`язку із повідомленням ОСОБА_10 про ведення відносно нього недозволених методів слідства, на підставі ухвали суду, закрито за відсутністю складу та події кримінального правопорушення.
Суд, заслухавши показання обвинувачених, свідків, експерта, дослідивши надані письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується пред`явлене ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до такого висновку.

В судовому засіданні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 свою провину в інкримінованому їм злочині не визнали, наполягали на тому, що вони грабіж не вчиняли, докази зібрані по справі є такими, що об`єктивно не підтверджують їх вину та зібрані в порушення вимог чинного законодавства, обвинувачення грунтується на припущеннях

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні стверджував, що він із ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та його другом сиділи випивали, потім ОСОБА_17 та його друг пішли додому, а потерпілий забувся свої речі на столі, за яким вони всі разом сиділи. Він мав намір їх вернути, і не зрозумів, чому його звинуватили у грабежі.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні стверджував, що він із ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та його другом сиділи випивали, потім він задрімав і не слідкував за подіями далі, він чув, що ОСОБА_10 з ОСОБА_17 кудись відходили але він продовжував сидіти за столом та дрімав, очнувся він тоді, коли почув та побачив, як ОСОБА_19 кричить та активно жестикулює, на столі лежить сумка та телефон, він просто піднявся та пішов додому.

Суд погоджується із показаннями обвинувачених лише в тій їх частині, де вони вказують, що вони дійсно перебували в ніч з 14 на 15 серпня 2018 року біля магазину, «Продукти», який знаходиться по АДРЕСА_5 , де вживали спиртні напої разом із потерпілим ОСОБА_17 та його приятелем ОСОБА_20 , який пізніше пішов з місця вчинення злочину. Разом з тим, суд не погоджується із доводами обвинувачених щодо мотивів їх невинності у вчиненому правопорушенні, і розцінює їх як обраний спосіб захисту, оскільки такі їх доводи не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються зібраними по справі доказами.

Так потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні під присягою показав, що тілесні ушкодження йому наносили обвинувачені, описав механізм нанесення тілесних ушкоджень та хто як діяв, і яку річ кожен з них забрав.

Суд не може прийняти до уваги доводи сторони захисту в тій їх частині, що потерпілий ОСОБА_17 був стані алкогольного сп`яніння, а тому його показання не можуть бути прийняті до уваги, у зв`язку з тим, що він не міг контролювати свої дії в повній мірі, виходячи з таких міркувань.

Потерпілий ОСОБА_17 впродовж всього розгляду справи свої показання не змінював, і такі показання потерпілого підтверджуються:

показаннями свідка ОСОБА_20 , відповідно до яких, вони розсталися з ОСОБА_17 в ночі 15 серпня 2018 року, біля магазину залишалися лише обвинувачені, ОСОБА_17 при ньому не падав, видимих тілесних ушкоджень на ньому не було, а наступного дня він бачив у нього під оком синець та інші ушкодження на обличчі;

показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_19 , які ствердили, що бачили речі потерпілого у обвинувачених, які відразу втекли після повідомлення ОСОБА_19 про те, що вона викличе поліцію, а також про те, що після цього вони зателефонували до дяді ОСОБА_17 та дізналися, що ОСОБА_17 вже вдома, але його пограбували та відняли телефон та сумку двоє чоловіків;

показаннями свідка ОСОБА_23 , який ствердив, що у обвинуваченого ОСОБА_10 він бачив речі потерпілого, і що ОСОБА_10 розпитував його дорогу на автобус.

Крім підтвердження показань потерпілого ОСОБА_17 досліджені в судовому засіданні показання вищенаведених свідків спростовують доводи обвинувачених, за якими тілесних ушкоджень вони потерпілому не наносили, а речі потерпілий просто забув на столі та ОСОБА_10 мав намір їх повернути.

Суд приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні вказаних свідків, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, узгоджуються між собою, з показаннями потерпілого, при цьому суд зазначає, що кожен із свідків в судовому засіданні ствердив, що за спливом часу не пам`ятає всіх деталей, а тому відтворює загальні риси події, які закарбувалися у пам`яті.

У суду немає підстав сумніватися у показаннях наведених свідків, оскільки вони дані під присягою, безпосередньо в судовому засіданні, будь-яких неприязних відношень із обвинуваченими, які могли вплинути на об`єктивність свідчень, судом не встановлено.

Крім наведеного, показання свідків підтверджуються протоколами впізнання за фотознімками, які суд вважає допустимими доказами, оскільки вони вчинені відповідно до норм чинного КПК України.

Щодо показань свідка ОСОБА_23 , то суд, незважаючи на його твердження про те, що він не був допитаний під час досудового слідства, вважає його показання допустимим доказом, оскільки вони отримані судом безпосередньо в судовому засіданні, під присягою та підтверджуються протоколом впізнання особи за фотокартками, де він в присутності понятих вказав на ОСОБА_10 , як на особу, яка пограбувала ОСОБА_17 , показаннями потерпілого ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що саме за вказівкою свідка ОСОБА_23 був виявлений ОСОБА_10 з речами потерпілого, протоколом огляду речей, виданих ОСОБА_10 за добровільною заявою.

Суд приймає до уваги протокол слідчого експеримента, проведений із потерпілим ОСОБА_17 , оскільки він проведений відповідно до вимог чинного КПК України, узгоджується із показаннями потерпілого в судовому засіданні та висновком експерта № 244 від 27 серпня 2018 року, за яким встановлено характер та локалізація тілесних ушкоджень ОСОБА_17 ..

Щодо протоколу слідчого експерименту, проведеного із обвинуваченим ОСОБА_11 , то суд приймає до уваги вказаний протокол та вважає його допустимим доказом, однак зазначає, що слідчий експеримент проведений на підставі показань обвинуваченого, які не підтверджуються вищевказаними дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_17 , який в судовому засіданні прямо вказав, що саме ОСОБА_11 наносив йому удари та забрав у нього телефон, проведеним з потерпілим слідчим експериментом.

Вирішуючи питання про допустимість слідчого експеримента, проведеного із обвинуваченим ОСОБА_10 , суд виходить з таких встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.

Так обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні стверджував, що пояснення та демонстрацію міста вчинення правопорушення, локалізацію та механізм нанесених тілесних ушкоджень під час проведення слідчого експеримента разом з ним, він вказував після впливу на нього працівників поліції, внаслідок чого він себе обмовив.

З метою перевірки доводів ОСОБА_10 , судом безпосередньо в судовому засіданні допитані поняті ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , і статист ОСОБА_31 , які приймали участь в слідчому експерименті, та в судовому засіданні ствердили, що ОСОБА_10 сам все показував, як наносив тілесні ушкодження, що робив ОСОБА_11 , де все відбувалося, слідчий навідні питання підозрюваному не задавав, а лише пропонував йому показати де і куди наносив удари потерпілому, що у нього забрав.

У суду немає підстав сумніватися у показаннях вказаних свідків, оскільки вони дані під присягою, попереджені про кримінальну відповідальність, допитані безпосередньо в судовому засіданні.

Щодо показань свідка ОСОБА_37 , то суд, зважаючи, що він є працівником органу досудового розслідування, який приймав безпосередню участь у вказаній справі, оцінює їх з точки зору підтвердження показаннями понятих ОСОБА_29 та ОСОБА_38 , і статиста ОСОБА_39 ..

І зважаючи на узгодженість показань свідка ОСОБА_37 з показаннями свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_38 і ОСОБА_40 , суд приймає їх до уваги, як такі що відповідають дійсності.

Суд зазначає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про ведення недозволених методів слідства по відношенню до нього були перевірені судом. Так, в матеріалах справи мається постанова від 01 грудня 2020 року, за якою провадження у кримінальному провадженні згідно із ЄДРДР № 0001458 від 10 липня 2020 року, відкрите у зв`язку із повідомленням ОСОБА_10 про ведення відносно нього недозволених методів слідства, - закрито за відсутністю складу та події кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту, що ОСОБА_10 вказував на обставини вчинення правопорушення під час проведення слідчого експерименту під впливом оперуповноваженого ОСОБА_27 ..

Суд також не погоджується із аргументами сторони захисту в тій їх частині, що слідчий експериент проведений з порушеннями вимог для проведення цієї слідчої дії, оскільки розпочатий безпосередньо в с. Привілля Слов`янського району, у зв`язку з тим, що вимоги ст. 240 КПК України, якою вони регламентуються не містять прямих вказівок, що слідчий експеримент повинен розпочинатися з місця допита обвинуваченого.

Судом також не приймаються до уваги доводи сторони захисту в тій їх частині, що в протоколі слідчого експерименту не зафіксовані всі учасники слідчого експерименту, зокрема оперуповноважений ОСОБА_27 , оскільки такі аргументи сторони захисту спростовуються показаннями свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_38 , ОСОБА_40 , ОСОБА_37 , які в судовому засіданні ствердили, що ОСОБА_27 участі в слідчому експерименті не приймав, а лише стояв на достатньо далекій відстані.

Суд зазначає, що показання ОСОБА_10 під час проведення слідчого експеримента підтверджуються показаннями потерпілого, протоколами пред`явлення фотознімків для впізнання, протоколом огляду предметів, які добровільно пред`явив ОСОБА_10 , показаннями свідка ОСОБА_23 , висновком експерта № 244 від 27 серпня 2018 року, за яким встановлено характер та локалізація тілесних ушкоджень ОСОБА_17 ..

З огляду на викладене, суд приймає до уваги протокол слідчого експеримента, проведений із ОСОБА_10 , як достовірний та допустимий доказ, а доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника розцінює як спосіб захисту та вважає, що вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Судом перевірені доводи сторони захисту в тій їх частині, що під час досудового слідства були вилучені відеозаписи з камер спостереження, які розташовані на стіні магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , але потім зникли, що свідчить про неповноту слідства.

Так на виконання ухвали суду, винесеної в порядку ст. 333 КПК України, досудовим слідством встановлені свідок ОСОБА_28 , що є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та свідок ОСОБА_26 керуюча магазином. Так ОСОБА_28 в судовому засіданні показала, що вона приїхала в село лише в грудні 2018 року, з`ясувала, що камери не працюють та замінила їх. Щодо її показань про те, що свідок ОСОБА_25 їй повідомила, що начебто після подій біля магазину, працівники поліції передивлялися якійсь відеозаписи, то слід звернути увагу, що вказані показання не підтверджують тієї обставини, що відеозаписи зафіксували дії потерпілого та обвинувачених, а лише підтверджують ту обставину, що під час проведення досудового слідства вони переглядалися. Пояснення свідка ОСОБА_28 підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 , яка показала, що вона особисто переглядала із працівником поліції відеозаписи, і в її присутності було встановлено, що відеокамери перестали працювати ще в обідній час 14 серпня 2018 року. Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні відносно камер та відеозаписів нічого не повідомила. Оцінюючи показання свідка ОСОБА_38 в тій частині, де вона стверджувала, що при ній проводилося вилучення відеозаписів, то суд ставиться до них критично, оскільки свідок не стверджував, що вона особисто підписувала протокол вилучення відеозаписів, отже зважаючи на показання свідка ОСОБА_26 , яка під присягою показала, що відеозаписи разом з нею переглядали працівники поліції, ОСОБА_30 могла об`єктивно помилятися щодо вилучення відеозаписів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що під час проведення досудового слідства перевірялася наявність відеозаписів з камер спостереження, однак у зв`язку з тим, що момент, коли правопорушення було вчинене на відеокамерах не зафіксовано, відповідно відеозаписи не вилучалися, отже доводи сторони захисту, що відеозаписи зникли зі справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Сукупний аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, прийнятих судом як допустимі, дозволяють дійти висновку про те, що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винності ОСОБА_10 по вказаному кримінальному правопорушенню знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, і його дії кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпеченим для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Сукупний аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, прийнятих судом як допустимі, дозволяють дійти висновку про те, що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винності ОСОБА_11 по вказаному кримінальному правопорушенню знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, і його дії кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпеченим для життя і здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_10 ..

Згідно із характеристикою від 23 серпня 2018 року, наданою за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , проживає без реєстрації. Скарг зі сторони сусідів не надходило.

Згідно із довідкою № 27 від 27 серпня 2018 року, виданою КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська, ОСОБА_10 на обліку у лікаря не перебуває.

Згідно з довідкою № 1625 виданою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська», ОСОБА_41 на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Відповідно до вимоги № 3460 від 20 серпня 2018 року, наданою Слов`янським ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_10 судимий:
31 жовтня 2007 року Краматорським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 70, ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі. Покарання відбув повністю, звільнений 18 листопада 2011 року;
15 квітня 2013 року Краматорським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до досудової доповіді, Слов`янським МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, зроблено висновок про те, що ОСОБА_10 має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та становить високий рівень небезпеки для суспільства.
Проблемні питання життєдіяльності особистості обвинуваченого:
Відсутність постійної офіційної роботи;
Вживання алкоголю, який має шкідливий вплив на спосіб життя обвинуваченого;
Кримінальні зв`язки, та нездатність протистояти тиску антисоціального оточення;
Не готовий змінити спосіб життя.
Виправлення ОСОБА_10 без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.

При цьому суд зазначає, що навіть при вирішенні питання про наявність обтяжуючих обставин, суд повинен керуватися нормами КПК України, за якими може змінювати межі обвинувачення лише в сторону покращення положення обвинуваченого. Так при формулюванні обвинувачення, прокурором зазначено, що вчиненню кримінального правопорушення передувало вжиття обвинуваченим спиртних напоїв, разом з тим, зважаючи на те, що в обвинувальному акті відсутнє посилання на наявність такої обтяжуючої обставини, як вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

Згідно із ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд приймає до уваги наступні обставини:

шкоду потерпілому відшкодовано з незалежних від обвинуваченого підстав;

при призначенні покарання потерпілий поклався на розсуд суду, сторона обвинувачення наполягала на призначенні міри покарання, пов`язаної з реальним позбавленням волі;

за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо;

злочин, вчинений обвинуваченим, віднесений законодавцем до тяжких;

обвинувачений отримує дохід від випадкових цивільно - правових угод;

вдівець;

раніше судимий;

Вирішуючи питання про призначення покарання, враховуючи викладені вище обставини щодо особи обвинуваченого, його способу життя, суд виходить з того, що обвинувачений є працездатним, раніше судимий за корисливі умисні злочини, при цьому між останнім звільненням до вчиненням правопорушення пройшов невеликий проміжок часу, зважаючи на серйозні складнощі у адаптації у суспільство, все ж такі будь-які спроби змінити спосіб життя не здійснює, у обвинуваченого відсутні відповідні плани на майбутнє та будь-яка мотивація до позитивних змін. За таких обставин, суд вважає неможливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_10 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_10 нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2019 року ОСОБА_10 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою ДУ Бахмутській установі виконання покарань (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України із застосуванням застави, який був неодноразово продовжений судом, та останній раз продовжений ухвалою суду від 12 січня 2021 року до 12 березня 2021 року.

Як роз`яснено у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, зазначено таке: «Законність тримання заявника під вартою з 15.10.2001 до 04.08.2003 п. 74 «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п. 1 ст. 5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі») № 28358/95, п. п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від08.04.2010)». У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд 15.10.2001 прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обгрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008). За таких обставин Суд вважає, що рішення районного суду від 15.10.2001 не забезпечило заявникові адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, а тому тримання заявника під вартою після 15.10.2001 також не відповідає п. 1 ст. 5 Конвенції».

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

При цьому, якщо питання про доцільність та обгрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд з метою забезпечення прав засудженого в разі неможливості завершення провадження в апеляційному порядку до спливу двомісячного строку з дня ухвалення вироку судом першої інстанції необхідно незалежно від наявних клопотань сторін кримінального провадження розглянути питання доцільності та обгрунтованості тримання під вартою. У такому випадку суд застосовує правила ст. 331 КПК до завершення розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.

Отже з врахуванням роз`яснень, викладених у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою», при вирішенні питання що належить вчинити із заходами кримінального провадження, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на думку суду слід залишити до набрання вироком законної сили.

Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_11 ..

Згідно із характеристикою від 23 серпня 2018 року, наданою за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 , проживає без реєстрації. Скарг зі сторони сусідів не надходило.

Згідно із довідкою № 183 від 27 серпня 2018 року, виданою КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська, ОСОБА_11 перебуває на обліку у лікаря психіатра з 11 грудня 2011 року з діагнозом: F60.3.

Згідно з довідкою № 1626 виданою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська», ОСОБА_11 перебуває на обліку у лікаря нарколога з 05 грудня 2012 року з діагнозом: Синдром залежності від вживання алкоголю.

Згідно із довідкою КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівки» від 20 вересня 2018 року, ОСОБА_11 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: Емоційно нестійкий розлад особистості.

Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 980 проведеної стосовно ОСОБА_11 , останній виявляє емоційно нестійкий розлад особистості на резидуально органічному фоні внаслідок ЧМТ в 2008 році. Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками, синдром залежності. В період часу, відповідних подіям інкримінованого правопорушення, ОСОБА_11 за психічним станом міг розуміти свої дії та керувати ними. У період часу, відповідний подіями інкримінованого правопорушення, ОСОБА_11 не знаходився в стані будь якого тимчасового розладу психічної діяльності. В даний час ОСОБА_11 за психічним станом може розуміти свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_11 не потребує. ОСОБА_11 за своїм психічним станом представляє соціальну небезпеку.

Судом дослідженні представлені медичні документи:
направлення на госпіталізацію у психіатричну лікарню м. Слов`янська від 09 серпня 2018 року, де за наполегливим клопотанням ОСОБА_11 , йому було видане вказане направлення. В направленні зазначений діагноз: емоційно нестійкий розлад особистості, декомпенсація;
Відповідно до виписки з історії хвороби № 61727, ОСОБА_11 перебував у клініці нейрохирургії ОТБ с 05 по 12 травня 2008 року. Із виписки видно, що після перенесеної травми патології не виявлено, змін немає. Із анамнеза видно, що хворий є наркоманом, перебуває на обліку у психіатра з приводу психостенії.
Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби № 980 від 05 листопада 2016 року, ОСОБА_11 перебував на лікуванні у зв`язку з нестійким розладом особистості.
Згідно із відповіддю на запит суду від 06 серпня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_11 перебуває на обліку у зв`язку із захворюванням не пов`язаним з психічним станом особи, але такими, що потребують уваги з боку лікарських закладів, звертався за медичною допомогою шість разів, з яких з 16 по 25 липня 2020 року перебував на лікуванні з діагнозом: астено невротичний синдром.
Відповідно до вимоги № 3475 від 22 серпня 2018 року, наданою Слов`янським ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 судимий:
06 вересня 2018 року Краматорським міським судом Донецької області за ст. 124 КК України до 240(двісті сорока) годин громадських робіт.
11 липня 2019 року Краматорським міським судом Донецької області за ст. 71, 72 ч. 2 ст. 389 КК України до 4(чотирьох) місяців 4(чотирьох) днів арешту.
Відповідно до досудової доповіді, Слов`янським МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, зроблено висновок про те, що ОСОБА_11 , має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та становить високий рівень небезпеки для суспільства.
Проблемні питання життєдіяльності особистості обвинуваченого:
Відсутність постійної офіційної роботи;
Вживання алкоголю, який має шкідливий вплив на спосіб життя обвинуваченого;
Кримінальні зв`язки, та нездатність протистояти тиску антисоціального оточення;
Перебуває на обліку у психіатра та нарколога
Виправлення ОСОБА_11 без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.

При цьому суд зазначає, що навіть при вирішенні питання про наявність обтяжуючих обставин, суд повинен керуватися нормами КПК України, за якими може змінювати межі обвинувачення лише в сторону покращення положення обвинуваченого. Так при формулюванні обвинувачення, прокурором зазначено, що вчиненню кримінального правопорушення передувало вжиття обвинуваченим спиртних напоїв, разом з тим, зважаючи на те, що в обвинувальному акті відсутнє посилання на наявність такої обтяжуючої обставини, як вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

Згідно із ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд приймає до уваги наступні обставини:

шкоду потерпілому відшкодовано з незалежних від обвинуваченого підстав;

при призначенні покарання потерпілий поклався на розсуд суду, сторона обвинувачення наполягала на призначенні реальної міри покарання;

за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо;

злочин, вчинений обвинуваченим, віднесений законодавцем до тяжких;

обвинувачений не працює, отримує дохід від випадкових цивільно - правових угод;

розлучений,

судимий;

Вирішуючи питання про призначення покарання, враховуючи викладені вище обставини щодо особи обвинуваченого, його способу життя, суд виходить з того, що обвинувачений є працездатним, зважаючи на серйозні складнощі у адаптації у суспільство, все ж такі будь-які спроби змінити спосіб життя не здійснює. За таких обставин, суд вважає неможливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Разом з тим, з огляду на представлену інформацію з установи покарань, суд зважає на стан здоров`я обвинуваченого, який хоч і не таким, за яким обвинувачений підлягає звільненню від покарання, але на думку суду значно впливає на визначення міри покарання. Суд також зазначає, що правопорушення, за якими він засуджений, не корисливі.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_11 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно із вироком Краматорського міського суду Донецької області від 11 липня 2019 року, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 06 вересня 2018 року, за ст. 71, 72 ч. 2 ст. 389 КК України визначено остаточне покарання у виді 4(чотирьох) місяців 4(чотирьох) днів арешту.

З урахуванням викладеного, суд визначає остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_11 за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_11 нових кримінальних правопорушень.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року ОСОБА_11 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою ДУ Бахмутській установі виконання покарань (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України із застосуванням застави, який був неодноразово продовжений судом, та останній раз продовжений ухвалою суду від 12 січня 2021 року до 12 березня 2021 року.

Як роз`яснено у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, зазначено таке: «Законність тримання заявника під вартою з 15.10.2001 до 04.08.2003 п. 74 «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п. 1 ст. 5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі») № 28358/95, п. п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від08.04.2010)». У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд 15.10.2001 прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обгрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008). За таких обставин Суд вважає, що рішення районного суду від 15.10.2001 не забезпечило заявникові адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, а тому тримання заявника під вартою після 15.10.2001 також не відповідає п. 1 ст. 5 Конвенції».

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

При цьому, якщо питання про доцільність та обгрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд з метою забезпечення прав засудженого в разі неможливості завершення провадження в апеляційному порядку до спливу двомісячного строку з дня ухвалення вироку судом першої інстанції необхідно незалежно від наявних клопотань сторін кримінального провадження розглянути питання доцільності та обгрунтованості тримання під вартою. У такому випадку суд застосовує правила ст. 331 КПК до завершення розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.

Отже з врахуванням роз`яснень, викладених у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою», при вирішенні питання що належить вчинити із заходами кримінального провадження, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на думку суду слід залишити до набрання вироку законної сили.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до норм ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.

Щодо розв`язання питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № 3628 від 20 серпня 2018 року, витрати становлять 1716 грн. 00 коп.;
Відповідно ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.
В ст. 243 КПК України зокрема зазначається, що сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи.
Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Аналіз зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.
За змістом ст. 122 КПК України, яка передбачає залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.
Відповідно ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинувачених слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі по 858 грн. 00 коп. з кожного.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_10 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з 15 лютого 2021 року.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_10 в строк відбування покарання зарахувати строк перебування під вартою у зв`язку із обранням запобіжного заходу з 04 березня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Визнати ОСОБА_11 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за вказаним вироком та вироком Краматорського міського суду Донецької області від 11 липня 2019 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_11 остаточно визначити покарання до відбуття 4(чотири) роки позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_11 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з 15 лютого 2021 року.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_11 в строк відбування покарання зарахувати строк перебування під вартою у зв`язку із обранням запобіжного заходу з 28 лютого 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави за проведення експертизи № 3628 від 21 серпня 2018 року по 858(вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 коп. з кожного.
Мобільний телефон «Neffos X-1», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , чоловіча сумка чорного кольору «IWEILU», які згідно із постановою від 03 вересня 2018 року, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні ЄДРДР за № 0001, та повернуті потерпілому під розписку на зберігання після вступу вироку в законну силу залишити потерпілому ОСОБА_17 за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складений у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1