Номер провадження: 11-кп/813/1779/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09.07.2021 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -
установив
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.07.2021 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 08.09.2021 року із визначенням розміру застави, що складає 91760 грн.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у справі наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підстав для обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою немає.
Вимоги апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду а постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:
-суд взагалі не приділив жодної уваги клопотанню захисника;
-ризики, на які послався в своєму клопотанні прокурор відсутні та не доведені;
-судом не враховано, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, зокрема дружину та дитину, має незадовільний стан здоров`я, потребує хірургічного втручання, що в умовах слідчого ізолятору неможливе.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Прокурор та обвинувачений, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, а тому, за згодою учасників судового провадження, розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 проводиться без участі обвинуваченого та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який змінив вимоги апеляційної скарги та просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
ЄСПЛ підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали дотримався, врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції і дійшов вірного висновку про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, що відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Крім того, апеляційний суд вважає, що прокурором стосовно ОСОБА_7 доведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором існування ризику того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, який обумовлений тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, не з`являвся на виклики до суду в зв`язку з чим був оголошений в розшук, що не спростовано стороною захисту, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.
Що стосується, доводів захисника що судом першої інстанції визначено непомірний розмір застави для обвинуваченого, апеляційний суд зазначає наступне.
Суд першої інстанції, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені судом в судовому засіданні.
На даному етапі лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Одночасно, застосувавши обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, суддя з урахуванням обставин злочину, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, відповідно до вимог ч.4,5 ст.182 КПК України, визначив заставу у розмірі40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 91760 гривень. З таким висновком апеляційний суд погоджується, оскільки ОСОБА_7 визначений розмір застави, у межах ст.182 КПК України та навіть не в максимальному розмірі передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.
Крім того, відповідно до листа, який надійшов на адресу апеляційного суду з Суворовського районного суду м. Одеси, обвинувачений ОСОБА_7 звільнений з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» під заставу та вибув до місця проживання, що також свідчить про те що визначений розмір застави не є непомірним для обвинуваченого.
В апеляційній скарзі захисник наполягав, що суд не врахував особу обвинуваченого, зокрема того, що він має міцні соціальні зв`язки, родину. Однак данні фактори, не спростовують висновків суду першої інстанції про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, апеляційний суд погоджується з прийнятим висновком районного суду щодо неможливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який здатен забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано стан здоров`я обвинуваченого, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, судом дана обставина врахована, крім того, стороною захисту не було надано відповідних підтверджуючих документів щодо необхідності проведення хірургічного втручання.
В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій часині необґрунтованими.

Відповідно до п.1.ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09.07.2021 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4