Житомирський апеляційний суд
Справа №290/516/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 02 серпня 2021 року,

встановила:

Ухвалою Романіського районного суду Житомирської області від 04 червня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 2 серпня 2021 року включно.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані всі свідки, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, ризики, існуванням яких було зумовлено застосування де обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати та на даний час не зменшились.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На його думку, ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведені, а продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього є невиправданим.

Крім того, зазначає, що визначений судом розмір застави є занадто великим для родини ОСОБА_6 , а тому застава не може бути внесена.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В провадженні Романівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 04 червня 2021 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, покарання за які передбачено у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 6 (шести) років.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні вказаних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не має постійного джерела доходів та місця роботи, не одружений, негативно характеризується за місцем проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше судимий та на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Ці обставини свідчать, що не зменшились та продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК, які були враховані при обранні ОСОБА_6 даного виду запобіжного заходу, а тому суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки альтернативного запобіжного заходу у виді застави не визначив, жодних визначених законом обґрунтувань для такого виключення не навів.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Колегія суддів дійшла висновку, що вказана ухвала суду постановлена з істотними порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому враховуючи вимоги ст. 407 КПК вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів покарання за які передбачено у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 6 (шести) років, а тому визначає розмір застави, в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 02 серпня 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 02 серпня 2021 року включно з визначенням розміру застави 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) грн., яка може бути внесена на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код отримувача (код за ЄДРПОУ):42261525, Банк отримувача: ДКСУ у м. Києві, Код банку отримувача (МФО):820172; Рахунок отримувача: UA 0085932).

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення застави у встановленому розмірі оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на депозитний рахунок, повинен бути наданий уповноваженій особі або установі, де обвинувачений утримуватиметься під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: