Справа № 346/1736/20
Провадження № 1-кп/346/392/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/392/21, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23.12.2019 року за № 0001266, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 23.12.2019 року близько 09:30 год. він зайшов в приміщення Коломийського відділення банку № 92 АТ «Таскомбанк», що за адресою: м. Коломия, вул. Винниченка, 1 Б, Івано-Франківської області, та умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи особисті неприязні відносини, як малозначимий привід для вчинення хуліганських дій, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, під час роботи банківської установи, в присутності працівників та відвідувачів банку, почав нецензурно висловлюватися та погрожувати застосуванням фізичного насильства в адресу директора відділення банку, потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи намір заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, ОСОБА_7 , діючи з особливою зухвалістю, наніс потерпілому кулаками своїх рук декілька ударів в ділянку голови з лівої сторони та в ділянку вушної раковини. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 було тимчасово припинено нормальну діяльність Коломийського відділення банку №92 АТ «Таскомбанк».

Таким чином, ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що в нього з потерпілим ОСОБА_9 склалися неприязні відносини за місяць до конфлікту через ревнощі до дружини та скандали в сім`ї. Остання працювала у відділенні АТ «Таскомбанк», директором якого є потерпілий. Обвинувачений деякий час працював за кордоном та, повернувшись в Україну, взяв телефон своєї дружини і прочитав її переписку з директором банківського відділення, в якій останній їй писав чи вони гріються на роботі коньяком. З цієї причини між ними виникла сварка, оскільки це його обурило і розізлило. Згодом, через кілька днів, почув від дружини запах алкоголю, коли вона повернулася з роботи, тому вирішив зателефонувати до потерпілого і з`ясувати, чому вони на роботі вживають алкоголь. Однак, потерпілий вказане заперечив, а щодо переписки зазначив, що він як керівник має право писати все що хоче і вважає це жартом. Зі слів дружини йому відомо, що на робочому місці час від часу вживають алкоголь. В грудні 2019 року відбулося святкування новорічного корпоративу банківського відділення, на святкування якого, обвинувачений заперечував щоб йшла його дружина. Однак, остання зазначила, що її неправильно зрозуміють якщо її не буде на святкуванні. Наступного дня після корпоративу обвинувачений побачив в соціальній мережі фотографії зі святкування, де потерпілий був на фото разом з його дружиною. Тоді обвинувачений пішов до відділення банку, зайшов всередину і запитав у потерпілого, чому він викладає такі фото у соціальні мережі і хто йому надавав на це дозвіл. Після цього наніс йому декілька ударів в голову, а після того як він його обізвав "ідіотом", також обізвав його. Конфлікт тривав близько 5 хв., а далі сказав дружині, що вона там більше працювати не буде. До конфлікту спілкувався з потерпілим 1 раз по телефону та 1 раз писав «смс». Обвинувачений зазначив, що потерпілий негативно впливає на їхні з дружиною стосунки, оскільки вона подала на розлучення. Після конфлікту обвинуваченим приймалось декілька рішень, щоб помиритись з потерпілим, зокрема, до нього йшов його батько, телефонувала дружина та неодноразово телефонував і обвинувачений. Останній визнає себе винним у побитті потерпілого, а не в хуліганстві. Тому просить його виправдати. З цивільним позовом не згідний.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працює керівником одного з відділень АТ «Таскомбанк» (м.Івано-Франківськ). 23.12.2019 року о 09:35 год., перебуваючи на посаді керівника відділення АТ «Таскомбанк" (м.Коломия), він знаходився у відділенні банку. В цей час до відділення увірвався обвинувачений і з нецензурною лайкою накинувся на нього та наніс декілька ударів в голову. Клієнт, який перебував у той час у відділенні, відтягнув обвинуваченого від нього. Після цього обвинувачений почав кричати з нецензурною лайкою до своєї дружини, щоб вона забиралася додому, а потім втік з відділення, а вони викликали поліцію. Під час конфлікту у відділенні перебували, крім нього, ще три співробітниці і один клієнт. Внаслідок таких дій обвинуваченого відділення припинило роботу приблизно на цілий день. Потерпілий також зазначив, що в середині грудня 2019 року до нього зателефонував обвинувачений із запитаннями, чому його дружина розпиває алкоголь, курить, йде на корпоратив та, не встигши дати відповідь, дзвінок обірвався. Після святкування їхнього корпоративну було викладено фото в мережу Інтернет, де крім дружини обвинуваченого та потерпілого були й інші 2 особи. Просить покарати обвинуваченого за ч. 1 ст.296 КК України з призначенням покарання у виді 6 місяців арешту, оскільки обвинувачений не кається, а намагався його залякати, щоб він забрав заяву із поліції. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, а саме просить стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду (збитки) в розмірі 4 919,31 грн.,50 000 грн. моральної (немайнової) шкоди та 6 000 грн. витрат, сплачених адвокату.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що зранку 23.12.2019 року біля 09:00 год., перебуваючи на робочому місці у відділенні банку бачила, як у відділення миттєво (прямим наступом) зайшов обвинувачений, який як їй було відомо є чоловіком її співробітниці ОСОБА_11 , і почав бити потерпілого (керуючого відділенням), наносячи йому удари в голову, при цьому викрикуючи йому за фото з корпоративу та вживаючи нецензурну лексику. Клієнт, який перебував у відділенні, відтягнув обвинуваченого, який підійшов до дружини з криками, щоб вона збиралася додому до хворої дитини, а він її чекає на вулиці. Конфлікт тривав до 5 хв. Вказані фото свідок розмістила в соціальній мережі, на яких була вона, свідок ОСОБА_12 , потерпілий та дружина обвинуваченого ОСОБА_13 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що 23.12.2019 року близько 09:35 год. до відділення банку увірвався обвинувачений, напав на потерпілого (керуючого відділенням) чітко йшов на нього)), почав завдавати йому тілесні ушкодження по голові, висловлюючись нецензурними словами, погрожував керуючому зробити його інвалідом. Також кричав, що не дозволить виставляти фото з корпоративу.Припинити напад допоміг клієнт банку. Обвинувачений, розвернувшись підійшов до столу дружини, почав її ображати та сказав, що чекає її на вулиці. Напередодні у них відбувався корпоратив і ОСОБА_14 виклала з нього фото в соціальну мережу, що на думку свідка, не сподобалось обвинуваченому. Зі слів дружини обвинуваченого свідку відомо, що обвинувачений перед тим писав «смс» потерпілому.

Свідок ОСОБА_15 , дружина обвинуваченого, в судовому засіданні пояснила, що її чоловік, ОСОБА_7 , побачив її переписку у «Viber» з потерпілим як її керівником та відреагував негативно. Після святкування новорічного корпоративну дівчата розмістили в соціальній мережі фото з корпоративу, на що він також негативно відреагував і між ними знову розпочався конфлікт. 23.12.2019 року ОСОБА_7 прийшов у відділення банку, де наніс потерпілому тілесні ушкодження, оскільки приревнував її та з`ясовував з потерпілим про переписку, кричав про фото з корпоративу. Конфлікт припинив клієнт, який відтягнув ОСОБА_7 . Вказала, що їй відомо, що до конфлікту її чоловік телефонував потерпілому. На її думку до банку він прийшов через ревнощі. Після конфлікту він також в її присутності телефонував потерпілому, щоб примиритися, а такожвживав дій його батько.

Стороною обвинувачення суду надані та досліджені письмові докази, а саме:

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.12.2019 року потерпілого ОСОБА_5 , згідно з яким останній зазначив, що 23.12.2019 року 09:35 год. в приміщенні Коломийського відділення № 92 АТ «Таскомбанк» (м. Коломия, вул. Винниченка, 1Б) ОСОБА_7 безпричинно наніс йому кілька ударів руками по обличчю, чим спричинив тілесні ушкодження (а.п.81);

-протокол огляду місця події від 23.12.2019 року, згідно з якими огляд проводився в приміщенні Коломийського відділення № 92 АТ «Таскомбанк» (м. Коломия, вул. Винниченка, 1Б) за участю 2 понятих ( а.п.82, 83);

- висновок експерта від 24.12.2019 - 08.01.2020 року № 294, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою лівої вушної раковини з наявністю травматичного набряку та синців, синців лівої виличної та лівої завушної ділянок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів (від удару чи тиснення). Перебування ОСОБА_5 на лікуванні більше 6 діб не відповідає характеру отриманих тілесних ушкоджень (а.п. 85,86);

-відеозапис події на оптичному носії (флешносій, який долучений в судовому засіданні 24.11.2020 року), з якого вбачається, як ОСОБА_7 , заходячи у відділення банку, цілеспрямовано йде до потерпілого ОСОБА_5 та завдає останньому удари (а.п.96).

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого злочину та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_6 , погоджуючись з думкою прокурора щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України, а також враховуючи позицію потерпілого, просить призначити обвинуваченому покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Захисник обвинуваченого зазначає, що відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.296 КК України, хоча він визнав, що завдавав потерпілому тілесних ушкоджень, однак, суд не може виходити за межі обвинувачення, тому обвинувачений підлягає виправдуванню.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), не доведено в судовому засіданні стороною обвинувачення.
Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Кримінально каране діяння, яке кримінальним законом визначається, як хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Головною відмінністю хуліганських дій від злочинів проти особи є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх, як хуліганства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року в справі № 288/1158/16-к.
Проаналізувавши надані докази, а саме покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, які зазначили, що завдаючи тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачений висловлював своє невдоволення виставленими потерпілим у соціальних мережах фото із корпоративну із зображенням його дружини, яка також підтвердила його незадоволення щодо її переписки з потерпілим та зазначеними фото, письмові докази, досліджений відеозапис, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілого ОСОБА_5 , яка виникла через невдоволення ОСОБА_7 діями потерпілого, прагненням помститися йому через ревнощі до дружини, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 КК України.
Дії ОСОБА_7 зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, тобто за ч.1 ст.125 КК України.
Суд, діючи в межах повноважень щодо перекваліфікації злочину, які окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК України, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин, вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, суд зазначає формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним таким:

23.12.2019 року близько 09:30 год. ОСОБА_7 зайшов в приміщення Коломийського відділення банку № 92 АТ «Таскомбанк», що за адресою: м. Коломия, вул. Винниченка 1 Б, Івано-Франківської області, та умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, на грунті особистих неприязних відносин з мотивів ревнощів та помсти за дії потерпілого, наніс потерпілому кулаками своїх рук декілька ударів в ділянку голови з лівої сторони та в ділянку вушної раковини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забою лівої вушної раковини з наявністю травматичного набряку та синців, синців лівої виличної та лівої завушної ділянок, що згідно з висновком експерта від 08.01.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, діяння обвинуваченого відповідають ознакам складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Суд враховує особу винного, який не судимий (а.п. 89), на обліках в психіатричному та в наркологічному кабінетах не перебуває (а.п.90,91), має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст.125 КК України, а саме у виді штрафу, оскільки необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, на думку суду, буде саме такий вид покарання.

Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування майнової шкоди, а саме витрат на його лікування в розмірі 542 грн. та про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 6 000 грн.підлягає повному задоволенню, оскільки вони підтверджені належними і допустимими доказами, а саме відповідними квитанціями, чеками, актом виконаних робіт (а.п. 22-24).

Вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди суд вирішує з урахуванням глибини і тривалості його душевних страждань. Суд бере до уваги перенесені потерпілим фізичні страждання, нервові потрясіння, душевні переживання, а також необхідність прикладення зусиль для відновлення звичайних життєвих зв`язків, порушених протиправною поведінкою обвинуваченого. Тому з урахуванням засад розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає як 5 000 гривень, а заявлений потерпілим розмір такого відшкодування (50 000 грн.) є явно завищеним та не відповідає тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень та перенесених страждань.

Вимога потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого 4 377,31 грн. недоотриманих ним через перебування на лікарняному з 24.12.2019 року по 30.12.2019 року задоволенню не підлягає, оскільки потерпілим не доведено, що внаслідок дій обвинуваченого і перебування потерпілим на лікарняному, він недоотримав саме 4 377,31 грн. доходів. Крім того, суд враховує висновок експерта від 08.01.2020 року № 294, згідно з яким експерт дійшов висновку, що перебування ОСОБА_5 на лікуванні більше 6 діб не відповідає характеру отриманих тілесних ушкоджень.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100,129, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ - компакт-диск із відеозаписом з приміщення Коломийського відділення № 92 АТ «Таскомбанк» за 23.12.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , 542 (п`ятсот сорок дві) гривні відшкодування майнової шкоди (витрат на лікування), 5 000 (п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди та 6000 (шість тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1