УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.07.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000204 від 28.04.2021 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Дагестан РФ, росіянина, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, не маючого місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 16.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 28.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, знаючи психологію людей, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом вчинення корисливих умисних злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, приблизно у 2020 році, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 створив злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою громадян України та Молдови, яка функціонувала до липня 2021 року.
Суть діяльності злочинної організації полягала у створенні та забезпеченні діяльності на території міста Одеси угрупування - «кулл-центру», члени якого за допомогою SIP телефонії зв`язувались з потерпілими, вводили їх в оману, представляючись співробітниками банківської установи, входили в довіру та під оманливим приводом схиляли останніх до перерахування власних коштів на банківські рахунки, які належать невстановленим учасникам злочинної організації.
Метою злочинної організації ОСОБА_8 було незаконне збагачення за рахунок коштів, отриманих шляхом обману та зловживання довірою від потерпілих.
Взявши на себе функцію загального керівництва злочинною організацією, ОСОБА_8 , з метою керівництва її структурними підрозділами та напрямками, координації злочинної діяльності інших учасників злочинного угрупування, залучив до участі у ньому в якості співорганізаторів довірених осіб із свого найближчого оточення ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які надали свою згоду на організацію та координацію злочинів, пов`язаних з шахрайством.
Залучивши вказаних осіб до вчинення злочинів у складі злочинної організації, ОСОБА_8 розробив злочинний план, визначивши окремі структурні підрозділи злочинної організації та розподілив ролі та напрямки діяльності із зайняття шахрайством, при цьому доручивши вказаним особам, виконувати функції (співорганізаторів) керівників окремих напрямків діяльності злочинної організації, самостійно планувати та контролювати вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів відповідно до напрямів діяльності підконтрольного їм напрямку.
Так, ОСОБА_10 , як найбільш наближеній до ОСОБА_8 особі, останній делегував виконання функції свого «заступника» та здійснення загального контролю за злочинною діяльністю організації.
В свою чергу ОСОБА_10 підпорядковувався ОСОБА_9 , якому ОСОБА_8 доручив виконання функцій «директора кулл-центру».
Функціями «головного бухгалтера кулл-центру» ОСОБА_8 наділив ОСОБА_6 , який звітував ОСОБА_10 щодо обліку грошових коштів, отриманих від протиправної діяльності злочинної організації, та підпорядковувався ОСОБА_9 ..
Згодом, ОСОБА_8 , спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час підібрано приміщення для «кулл-центру» під номером АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_11 , який не був обізнаний щодо протиправної діяльності злочинної організації.
У вказаному приміщенні за вказівкою ОСОБА_8 було створено та обладнано окремі структурні підрозділи злочинної організації «служба безпеки», «адміністрація», а також «відділ холодників», «відділ клоузерів» та «кредитний відділ», які мали окремі приміщення, з необхідними меблями, комп`ютерним та технічним обладнанням, з доступом до мережі Інтернет,на якому встановлено необхідні для здійснення злочинного умислу комп`ютерні програми та SIP-телефонія.
Також, ОСОБА_8 визначив конкретні завдання організації, співорганізаторів, детально розподіливши їх обов`язки та діючи спільно з співорганізаторами, разом розробили схему здійснення заволодіння чужим майном шляхом шахрайства.
Кожний «відділ кулл-центру» мав свої функції, штат працівників, свого «адміністратора», інструкції щодо введення потерпілих в оману та навчальний матеріал, який, з метою конспірації, члени злочинного угрупування називали «спіч», «адміністратори» кожного відділу окремо звітували про його діяльність «головному адміністратору», грошові кошти, отримані від введених в оману потерпілих, розподілялись ОСОБА_8 в залежності від функції учасника злочинної організації та отриманого прибутку.
Згідно визначеної функції «служба безпеки» здійснювала пропускний режим у приміщення «кулл-центру», пропускаючи тільки учасників злочинного угрупування, контролювала появу біля адреси знаходження «кулл-центру» сторонніх осіб, чим забезпечувала безперешкодну злочинну діяльність угрупування. «Начальник служби безпеки» підпорядковувався та звітував «директору кулл-центру».
В чіткий ієрархії злочинного угрупування «адміністрація кулл-центру» ділилась на «головного адміністратора» та підпорядкованих йому «адміністратора відділу холодників», «адміністратора відділу клоузерів» та «адміністратора кредитного відділу».
Так, «головному адміністратору» підпорядковані три «адміністратори відділів» та «робітники відділів», в його функції входило здійснення контролю за роботою «відділів кулл-центру», проведення загальних зборів учасників злочинного угрупування, висвітлення недоліків в злочинній діяльності кожного «робітника відділів», покладення штрафів за порушення правил внутрішньої дисципліни та розпорядку злочинної організації, проведення загальних навчань «робітників відділів» з визначенням лінії поведінки у нестандартній ситуації при вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину.
В свою чергу, в функції «адміністраторів відділів» входило здійснення контролю за «робітниками свого відділу», навчання останніх відповідної побудови розмови з потерпілих та введення їх в оману, з метою заволодіння їх коштами, заміна своєї ланки в схемі вчинення шахрайства при виникненні нестандартної ситуації.
Згідно єдиного злочинного плану, з метою складання у потерпілого хибного враження про те, що він дійсно спілкується з робітниками банківської установи, безпосередні учасники вчинення шахрайства ділились на ланки - «холодників», «клоузерів» та «кредитний відділ».
Так, члени злочинного угрупування, які входили до «відділу холодників», дзвонили потерпілим, заздалегідь отримавши від співорганізаторів злочинної організації перелік номерів мобільних телефонів з даними їх власників, за допомогою SIP-телефонії, представляючись робітниками банківської установи, вводили останніх у оману та в ході розмови повинні були розташувати потерпілого до себе, приспати пильність, переконати в тому, що потерпілий дійсно розмовляє з робітником банку та отримати від нього номер його банківської картки. Після цього, розмову з потерпілим продовжував член злочинного угрупування, який входив до «відділу клоузерів».
Продовжуючи розмову з потерпілим, «клоузер» повинен був переконати потерпілого, що за його даними надійшла заява до банківської установи на отримання позики, яка погоджена та грошові кошти переведені на резервний банківський рахунок, тобто знаходяться між кредитором та отримувачем. Далі, розмову з потерпілим продовжував член злочинного угрупування, який входив до «кредитного відділу».
З метою досягнення єдиного злочинного результату, член злочинного угрупування, який входив до «кредитного відділу» запевняв потерпілого в необхідності отримання ним позики - для того, щоб позику на його ім`я не отримали сторонні особи, йому необхідно подати аналогічну заяву (до справжньої банківської установи) та самому отримати позикові кошти, після чого перерахувати їх на особистий рахунок банківської установи, тобто повернути позику.
Отримавши згоду від потерпілого, розмову з ним продовжував «клоузер», який повідомляв номер банківського рахунку, на який необхідно перерахувати грошові кошти.
Таким чином, введений в оману потерпілий за допомогою інтернет-банкінгу звертається до банківської установи з заявою на отримання «швидкої» позики та отримує грошові кошти на свій банківський рахунок, після чого перераховує їх на банківський рахунок, який належить невстановленому учаснику злочинної організації.
У разі відмови потерпілого в отриманні позики, завданням «клоузера» є отримання даних cvv (cvc) коду його банківської картки та іншої особистої інформації, що дає можливість через інтернет-банкінг, пояснюючи потерпілому, що йде списання грошових коштів за банківські послуги, перерахувати гроші, які знаходяться на банківському рахунку потерпілого, на оплату послуг, у тому числі за послуги міжнародним медіасервісом «Megogo», користуванням мережею Інтернет, тощо.
Так, з метою незаконної організації діяльності «кулл-центру», члени злочинної організації облаштували три зали приміщення, в яких були обладнані як робочі місця «холодників», «клоузерів», «робітників кредитного відділу», так і робочі місця співорганізаторів злочинного угрупування. Придбавши комп`ютерну техніку та супутнє обладнання,члени злочинної організації інсталювали спеціальне програмне забезпечення, необхідне для здійснення злочинного умислу та підключили SIP-телефонію. Водночас, обладнали у кожному залі комп`ютерну мережу з доступом комп`ютерів усіх «відділів кулл-центру» до одного сервера таким чином, щоб з головного серверу за допомогою цієї мережі, здійснювався доступ до кожного комп`ютеру, на якому розміщено програмне забезпечення.
З метою полегшення керівництва і координації діяльності злочинної організації та швидкого доведення вказівок організаторів до учасників злочинного угрупування, створили дві групи в месенджері «Telegram», єдині для всіх учасників злочинної організації, доступ до одної з яких знаходився на робочому комп`ютері, доступ до іншої здійснювався за допомогою мобільних телефонів.
До першої групи в месенджері «Telegram» від співорганізаторів злочинної організації надходили перелік з особистими даними потерпілих, номерами мобільних телефонів і місцем мешкання останніх та номер банківського рахунку невстановленого учасника злочинної організації, на який потерпілий, введений в оману, перераховував власні грошові кошти.
За допомогою другої групи в месенджері «Telegram» організатори злочинного угрупування контролювали та координували час прибуття та відбуття з приміщення учасників злочинної організації та інші питання, пов`язані з загальною діяльністю «кулл-центру».
Далі, для забезпечення функціонування організованого ними «кулл-центру», співорганізатори злочинного угрупування підшукали інших учасників злочинної організації, які виконували функції «адміністрації», «служби безпеки», «холодників», «клоузерів», «робітників кредитного відділу» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, яким роз`яснили їх ролі у злочинній діяльності угрупування та мету злочинної організації незаконне збагачення за рахунок коштів, отриманих шляхом обману та зловживання довірою від потерпілих, таким чином попередньо зорганізувавшись у стійке ієрархічне об`єднання для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації.
З метою унеможливлювання ідентифікації особи та в подальшому викриття правоохоронними органами, співорганізатори злочинної організації назвались іншим учасникам злочинного угрупування вимишленими іменами, а саме: ОСОБА_9 - «Джабраіл», ОСОБА_10 - « ОСОБА_19 », ОСОБА_6 « ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ».
У відповідності із розробленим планом злочинної діяльності, функції та завдання кожного члена організації були розподілені наступним чином: ОСОБА_6 (прізвисько « ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ») як співорганізатор виконував керівничу роль «головного бухгалтера кулл-центру», контролював та вів облік надходження грошових коштів, отриманих від протиправної діяльності злочинної організації та витрат, необхідних для функціонування злочинної організації, про що звітував ОСОБА_10 , передавав учасникам злочинної організації номери банківських рахунків, на які потерпілі, будучи введені в оману, перераховували грошові кошти, приймав участь в розподілі між учасниками злочинної організації доходів, отриманих злочинним шляхом.
Крім того, у вказаній злочинній організації ОСОБА_8 було встановлено чітку ієрархію між усіма учасниками злочинної організації, а саме «холодники», «клоузери» та «кредитний відділ» підпорядковувалися своїм адміністраторам, у тому числі ОСОБА_15 , проходили у них навчання та зверталися для вирішення нагальних питань, пов`язаних з протиправною діяльності злочинної організації. В свою чергу адміністратори відділів, у тому числі ОСОБА_15 , підпорядковувались «головному адміністратору» ОСОБА_12 , звітували про злочинну діяльність кожного члена свого відділу. «Директору кулл-центру» були підпорядковані «головний адміністратор» ОСОБА_12 , «адміністратори відділів», у тому числі ОСОБА_15 , «холодники», у тому числі ОСОБА_16 , «клоузери», у тому числі ОСОБА_14 , «кредитний відділ», у тому числі ОСОБА_17 , «начальник служби безпеки» ОСОБА_13 , «служба безпеки» ОСОБА_18 ,які виконували його вказівки та дотримувались встановленої правил та чіткої дисципліни. В свою чергу співорганізатори злочинного угрупування «директор» ОСОБА_9 та «головний бухгалтер кулл-центру» ОСОБА_6 підпорядковувалися та звітували ОСОБА_10 , найбільш наближеній до ОСОБА_8 особі, якій останній делегував функції свого «заступника». Усім учасникам злочинної організації повідомлялось, що керівником злочинної організації є ОСОБА_8 , який приймає остаточні рішення, стосовно «працевлаштування», «звільнення», «виплати заробітної платні», фінансування діяльності окремих підрозділів злочинної організації та її керування в цілому. Співорганізатори ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 звітували та підпорядковувалися безпосередньо підпорядковувалися та звітували ОСОБА_8 , який здійснював загальне керування як шляхом особистого спілкуванням з кожним із керівників окремого напрямку чи структурного підрозділу, забезпеченням останніх «робочим місцем», так і проведенням загальних зборів між керівниками, з метою організації роботи «кулл-центру» та надання вказівок, які у подальшому доводилися керівниками іншим учасникам злочинної організації.
Злочинна організація характеризувалася попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення особливо тяжких злочинів та забезпечення діяльності окремих структурних підрозділів, стабільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, тривалістю постійної злочинної діяльності, домовленістю і готовністю до постійного вчинення злочинів кожним із учасників групи, отриманням матеріальних благ від такої діяльності на постійній основі та чітко розмежованої та встановленої ієрархії.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, учасники очолюваної і керованої ОСОБА_8 , злочинної організації, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи у період з 2020 року по липень 2021 року на території м. Одеси, підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, приблизно в 2020 році, більш точний час не встановлено, організатори злочинної організації, діяльність якої направлена на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у приміщенні під номером АДРЕСА_2 , забезпечили членів зазначеної злочинної організації, яка діяла у м. Одесі під керівництвом ОСОБА_8 , необхідними меблями, комп`ютерним та технічним обладнанням, з доступом до мережі Інтернет,на якому встановлено необхідні для здійснення злочинного умислу комп`ютерні програми та SIP-телефонія.
Далі, на виконання злочинного плану, 24.06.2021 до групи в месенджері «Telegram», єдиної для всіх учасників злочинної організації, доступ до якої знаходився на робочих комп`ютерах «кулл-центру», від організаторів злочинного угрупування надійшов перелік з номерами мобільних телефонів, місцем мешкання та особистими даними осіб потенційних потерпілих, серед яких знаходились відомості щодо ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Діючи узгоджено, згідно єдиного плану та розподілу ролей в схемі скоєння шахрайства злочинної організації ОСОБА_8 , з метою досягнення єдиного злочинного результату заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, учасники злочинного угрупування ОСОБА_14 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи, отримавши зазначений перелік, вибрали у якості предмету свого злочинного посягання майно ОСОБА_23 ..
Після чого, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, виконуючий функції «холодника», за допомогою SIP-телефонії здійснив виклик на номер мобільного телефону ОСОБА_23 ..
В ході телефонної розмови, з метою досягнення єдиного злочинного результату, направленого на заволодіння майном ОСОБА_23 шляхом шахрайства, учасники злочинного угрупування ОСОБА_14 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи, представились ОСОБА_23 співробітниками банківської установи «Сбербанк Росії», чим ввели останнього в оману.
Далі, з метою складання у потерпілого хибного враження про те, що він дійсно спілкується з робітниками банківської установи, почергово приймали участь у розмові з потерпілим, у якості «спеціаліста фінансового відділу», «начальника відділу фінансової групи фінансового відділу» та «спеціаліста відділу кредитування».
В ході розмови з потерпілим, учасники злочинного угрупування ОСОБА_14 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи, здійснювали на ОСОБА_23 психологічний вплив, який виразився в систематичному чергуванні та повторенні одних й тих самих питань (щодо передачі номеру банківської картки та її ПІН-коду, паролю та логіну для входу до інтернет-банкінгу стороннім особам, вимоги підтвердження заяви на отримання позики), повідомлення інформації (щодо погодження банківською установою заяви на отримання позики та переказу грошових коштів з його банківського рахунку на ім`я сторонніх осіб), загроз (щодо блокування його банківського рахунку, виникнення кредитного боргу у сумі 200 000 рублів РФ, списання банківською установою грошових коштів, які знаходяться на його банківському рахунку). При цьому, у залежності від відповіді та настрою потерпілого, маніпулювали його діями, вимагаючи надати номер та cvv (cvc) код його банківської карти, вказати строк її дії та подати заяву на отримання кредиту в особистому кабінеті клієнта банківської установи.
Так, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, виконуючий функції «холодника» представившись ОСОБА_23 «спеціалістом фінансового відділу» банківської установи «Сбербанк Росії» повідомив, що до банківської установи надійшов запит щодо неодноразового переказу грошових коштів з банківської картки ОСОБА_23 на ім`я « ОСОБА_24 », запросив підтвердження переказу, банківська операція по переказу грошових коштів призупинена, зазначений запит розглядається як несанкціоноване списання особистих коштів, у зв`язку з чим банківські рахунки ОСОБА_23 та отримувача переказу блокуються, для підтвердження що він є клієнтом банківської установи, він повинен пройти систему ідентифікації особи, яка полягає в передачі реквізитів особистої банківської картки та балансового залишку грошових коштів на банківському рахунку, який обслуговує ця картка.
Будучи введений в оману, ОСОБА_23 передав невстановленому досудовим розслідуванням учаснику злочинної організації зазначені відомості, після чого, згідно єдиного плану злочинного угрупування, розмову з ним продовжив учасник злочинної організації ОСОБА_14 , який згідно відведеної йому ролі, виконував функції «клоузера».
В ході розмови учасник злочинної організації ОСОБА_14 , представившись ОСОБА_23 «керівником відділу фінансової групи фінансового відділу» банківської установи «Сбербанк Росії», запевнив потерпілого, що від його імені надійшла заява до банківської установи на отримання позики, яка погоджена, грошові кошти переведені на резервний банківський рахунок, тобто знаходяться між кредитором і отримувачем.
Далі, під хибними приводами, а саме для безкоштовного підключення двофазного захисту банківської картки, зловживаючи довірою ОСОБА_23 , дізнався від нього наявну кількість банківських карт, їх цільове призначення, суму грошових коштів на банківському рахунку, який обслуговує наявна банківська карта, строк дії та її cvv (cvc) код.
Після чого, в розмову з потерпілим вступив невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинного угрупування, який виконував функції «кредитного відділу», який представився ОСОБА_23 «спеціалістом відділу кредитування» банківської установи «Сбербанк Росії», тазапевняв останнього в необхідності отримання ним позики - для того, щоб позику на його ім`я не отримали сторонні особи, йому необхідно подати аналогічну заяву (до справжньої банківської установи) та самому отримати позикові кошти, після чого перерахувати їх на особистий рахунок банківської установи, тобто повернути позику та уникнути боргових зобов`язань.
Отримавши від потерпілого відмову в поданні заяви на отримання позики через Інтернет-банкінг, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації переключив розмову з ОСОБА_23 на «клоузера» ОСОБА_14 , який згідно відведеної йому ролі, не перериваючи розмову з потерпілим, діючи умисно, з корисливих намірів, направлених на досягнення єдиної мети злочинної організації, використовуючи відомості, отримані шляхом обману та зловживання довірою потерпілого, за допомогою відповідних програм, встановлених на комп`ютерному обладнанні, через Інтернет-банкінг увійшов до особистого кабінету клієнта банківської установи - ОСОБА_23 , та під приводом списання грошових коштів за банківські послуги, здійснив незаконну операцію по переказу грошових коштів з особистого банківського рахунку потерпілого на оплату послуг міжнародного медіасервісу «Megogo», заволодівши таким чином грошовими коштами потерпілого ОСОБА_23 в розмірі 5000 російських рублів, що в еквіваленті на національну валюту на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 24.06.2021 за даними Національного банку України становить 1879,8 гривень.
Крім того, приблизно у 2020 році, більш точний час не встановлено, організатори злочинної організації, діяльність якої направлена на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у приміщенні під номером АДРЕСА_2 , забезпечили членів зазначеної злочинної організації, яка діяла у м. Одесі під керівництвом ОСОБА_8 , необхідними меблями, комп`ютерним та технічним обладнанням, з доступом до мережі Інтернет,на якому встановлено необхідні для здійснення злочинного умислу комп`ютерні програми та SIP-телефонія.
Далі, на виконання злочинного плану, 01.07.2021 до групи в месенджері «Telegram», єдиної для всіх учасників злочинної організації, доступ до якої знаходився на робочих комп`ютерах «кулл-центру», від організаторів злочинного угрупування надійшов перелік з номерами мобільних телефонів, місцем мешкання та особистими даними осіб потенційних потерпілих, серед яких знаходились відомості щодо ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Діючи узгоджено, згідно єдиного плану та розподілу ролей в схемі скоєння шахрайства злочинної організації ОСОБА_8 , з метою досягнення єдиного злочинного результату заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, учасники злочинного угрупування ОСОБА_14 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, отримавши зазначений перелік, вибрали у якості предмету свого злочинного посягання майно ОСОБА_25 ..
Після чого, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, виконуючий функції «холодника», за допомогою SIP-телефонії здійснив виклик на номер мобільного телефону ОСОБА_25 ..
В ході телефонної розмови, з метою досягнення єдиного злочинного результату, направленого на заволодіння майном ОСОБА_25 шляхом шахрайства, учасники злочинного угрупування ОСОБА_14 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, представились ОСОБА_25 співробітниками банківської установи «Сбербанк Росії», чим ввели останнього в оману.
Далі, з метою складання у потерпілого хибного враження про те, що він дійсно спілкується з робітниками банківської установи, почергово приймали участь у розмові з потерпілим, у якості «спеціаліста фінансового відділу» та «керівника відділу фінансової групи центрального банку Російської Федерації».
В ході розмови з потерпілим, учасники злочинного угрупування ОСОБА_14 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, здійснювали на ОСОБА_25 психологічний вплив, який виразився в систематичному чергуванні та повторенні одних й тих самих питань (щодо передачі номеру банківської картки та її ПІН-коду, паролю та логіну для входу до інтернет-банкінгу стороннім особам, вимоги підтвердження заяви на отримання позики) та повідомлення інформації (щодо погодження банківською установою заяви на отримання позики та переказу грошових коштів з його банківського рахунку на ім`я сторонніх осіб). При цьому, у залежності від відповіді та настрою потерпілого, маніпулювали його діями, вимагаючи надати номер та cvv (cvc) код його банківської карти, вказати строк її дії та здійснити дії в особистому кабінеті клієнта банківської установи.
Так, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, виконуючий функції «холодника» представившись ОСОБА_25 «спеціалістом фінансового відділу» банківської установи «Сбербанк Росії» повідомив, що до банківської установи надійшов запит щодо неодноразового переказу грошових коштів з банківської картки ОСОБА_25 на ім`я « ОСОБА_24 », запросив підтвердження переказу, та для підтвердження що він є клієнтом банківської установи, він повинен пройти систему ідентифікації особи, яка полягає в передачі реквізитів особистої банківської картки та балансового залишку грошових коштів на банківському рахунку, який обслуговує ця картка.
Будучи введений в оману, ОСОБА_25 передав невстановленому досудовим розслідуванням учаснику злочинної організації зазначені відомості, після чого, згідно єдиного плану злочинного угрупування, розмову з ним продовжив учасник злочинної організації ОСОБА_14 , який згідно відведеної йому ролі, виконував функції «клоузера».
В ході розмови учасник злочинної організації ОСОБА_14 , представившись ОСОБА_25 «керівником відділу фінансової групи центрального банку Російської Федерації», запевнив потерпілого, що від його імені надійшла заява до банківської установи на отримання позики, яка погоджена та під хибними приводами, а саме для безкоштовного підключення двофазного захисту банківської картки, зловживаючи довірою ОСОБА_25 , дізнався від нього наявну кількість банківських карт, їх цільове призначення, суму грошових коштів на банківському рахунку, який обслуговує наявна банківська карта, строк дії та її cvv (cvc) код.
З метою доведення злочинного умислу до кінця, учасник злочинної ОСОБА_26 повідомив ОСОБА_25 , що його банківська картка поставлена на перевипуск, банк відкрив йому новий рахунок, на який необхідно перерахувати грошові кошти з особистого банківського рахунку.
У подальшому потерпілий ОСОБА_25 , будучи впевненим, що здійснює переказ грошових коштів між своїми банківськими рахунками, зі свого мобільного телефону через Інтернет-банкінг увійшов до особистого кабінету клієнта банківської установи та перерахував свої грошові кошти на банківський рахунок НОМЕР_1 , який реалізуючи спільний злочинний умисел злочинної організації надав йому учасник злочинної ОСОБА_26 , заволодівши таким чином грошовими коштами потерпілого ОСОБА_25 у розмірі 5000 російських рублів, що в еквіваленті на національну валюту на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 01.07.2021 за даними Національного банку України становить 1865,05 гривень.
Крім того, приблизно у 2020 році, більш точний час не встановлено, організатори злочинної організації, діяльність якої направлена на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у приміщенні під номером АДРЕСА_2 , забезпечили членів зазначеної злочинної організації, яка діяла у м. Одесі під керівництвом ОСОБА_8 , необхідними меблями, комп`ютерним та технічним обладнанням, з доступом до мережі Інтернет,на якому встановлено необхідні для здійснення злочинного умислу комп`ютерні програми та SIP-телефонія.
Далі, на виконання злочинного плану, 26.07.2021 до групи в месенджері «Telegram», єдиної для всіх учасників злочинної організації, доступ до якої знаходився на робочих комп`ютерах «кулл-центру», від організаторів злочинного угрупування надійшов перелік з номерами мобільних телефонів, місцем мешкання та особистими даними осіб потенційних потерпілих, серед яких знаходились відомості щодо ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Діючи узгоджено, згідно єдиного плану та розподілу ролей в схемі скоєння шахрайства злочинної організації ОСОБА_8 , з метою досягнення єдиного злочинного результату заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, учасники злочинного угрупування ОСОБА_15 та дві невстановлених досудовим розслідуванням особи, отримавши зазначений перелік, вибрали у якості предмету свого злочинного посягання майно ОСОБА_27 ..
Після чого, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, виконуючий функції «холодника», за допомогою SIP-телефонії здійснив виклик на номер мобільного телефону ОСОБА_27 ..
В ході телефонної розмови, з метою досягнення єдиного злочинного результату, направленого на заволодіння майном ОСОБА_27 шляхом шахрайства, учасники злочинного угрупування ОСОБА_15 та дві невстановлених досудовим розслідуванням особи, представились ОСОБА_27 співробітниками банківської установи «Сбербанк Росії», чим ввели останнього в оману.
Далі, з метою складання у потерпілого хибного враження про те, що він дійсно спілкується з робітниками банківської установи, почергово приймали участь у розмові з потерпілим, у якості «спеціаліста фінансового відділу», «начальника відділу фінансової групи фінансового відділу» та «спеціаліста відділу кредитування».
В ході розмови з потерпілим, учасники злочинного угрупування ОСОБА_15 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи, здійснювали на ОСОБА_27 психологічний вплив, який виразився в систематичному чергуванні та повторенні одних й тих самих питань (щодо передачі номеру банківської картки та її ПІН-коду, паролю та логіну для входу до інтернет-банкінгу стороннім особам, вимоги підтвердження заяви на отримання позики) та повідомлення інформації (щодо погодження банківською установою заяви на отримання позики та переказу грошових коштів з його банківського рахунку на ім`я сторонніх осіб). При цьому, у залежності від відповіді та настрою потерпілого, маніпулювали його діями, вимагаючи надати номер та cvv (cvc) код його банківської карти, вказати строк її дії та подати заяву на отримання кредиту в особистому кабінеті клієнта банківської установи.
Так, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, виконуючий функції «холодника» представившись ОСОБА_27 «спеціалістом фінансового відділу» банківської установи «Сбербанк Росії» повідомив, що до банківської установи надійшов запит щодо неодноразового переказу грошових коштів з банківської картки ОСОБА_27 на ім`я « ОСОБА_24 », запросив підтвердження переказу, та для підтвердження що він є клієнтом банківської установи, він повинен пройти систему ідентифікації особи, яка полягає в передачі реквізитів особистої банківської картки та балансового залишку грошових коштів на банківському рахунку, який обслуговує ця картка.
Будучи введений в оману, ОСОБА_27 передав невстановленому досудовим розслідуванням учаснику злочинної організації зазначені відомості, після чого, згідно єдиного плану злочинного угрупування, розмову з ним продовжив учасник злочинної організації ОСОБА_15 , який згідно відведеної йому ролі, виконував функції «клоузера».
В ході розмови учасник злочинної організації ОСОБА_15 , представившись ОСОБА_27 «керівником відділу фінансової групи центрального банку Російської Федерації», запевнив потерпілого, що від його імені надійшла заява до банківської установи на отримання позики, яка погоджена та під хибними приводами, а саме для безкоштовного підключення двофазного захисту банківської картки, зловживаючи довірою ОСОБА_27 , дізнався від нього наявну кількість банківських карт, їх цільове призначення, суму грошових коштів на банківському рахунку, який обслуговує наявна банківська карта, строк дії та її cvv (cvc) код.
Згодом, на мобільний телефон ОСОБА_27 надійшло повідомлення про те, що банківська картка, яка обслуговує його банківський кредитний рахунок заблокована банківською установою.
З метою доведення злочинного умислу до кінця, учасник злочинної ОСОБА_28 повідомив ОСОБА_27 , що запобігти заволодінню сторонніми особами його кредитними коштами необхідно негайно звернутися з заявою про отримання позики до банківської установи, отримати позику, зняти грошові кошти та перерахувати їх на резервний рахунок банківської установи «Сбербанк Росії».
Після чого, в розмову з потерпілим вступив невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, який виконував функції «кредитного відділу», запевнив потерпілого в необхідності отримання ним позики та контролював його поведінку, супроводжуючи у телефонному режимі до банківської установи.
У той же день, потерпілий ОСОБА_27 , будучи впевненим, що розмовляє з співробітниками банківської установи, виконуючи вказівки учасників злочинного угрупування, направився до відділу АТ «Альфа-банк», яке розташоване по вул. Тюляєвій, 36/3 у пос. Індустріальному, який входить до міського округум. Краснодар Російської Федерації, де отримав позику у розмірі 70 000 російських рублів та банківську картку, яка обслуговує кредитний банківський рахунок.
Отримавши від потерпілого відомості щодо номеру кредитної банківської карти, строку дії та її cvv (cvc) коду, учасник злочинної ОСОБА_28 , згідно відведеної ролі, діючи умисно, з корисливих намірів, направлених на досягнення єдиної мети злочинної організації, використовуючи відомості, отримані шляхом обману та зловживання довірою потерпілого, за допомогою відповідних програм, встановлених на комп`ютерному обладнанні, через Інтернет-банкінг увійшов до особистого кабінету клієнта банківської установи - ОСОБА_27 , та здійснив незаконну операцію по переказу грошових коштів з особистого банківського рахунку потерпілого через систему електронних платежів «Google Pay», заволодівши таким чином грошовими коштами потерпілого ОСОБА_27 в розмірі 70000 російських рублів, що в еквіваленті на національну валюту на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 26.07.2021 за даними Національного банку України становить 25734,8 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 за сукупністю злочинів підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України, за кваліфікуючими ознаками: створення, керівництво злочинною організацією;ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинені організованою групою злочинною організацією.
2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, оскільки підозра необґрунтована, ризики не існують та не підтверджені. Просила відмовити в задоволенні клопотання, та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, з підозрою не погодився.
3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також надані стороною захисту матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 28.07.2021 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.. 208 КПК України та 29.07.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками:
- створення, керівництво злочинною організацією;
- заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинені організованою групою злочинною організацією.
Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey), слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.
Слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.
4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Розглядаючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на наступне: підозрюваний не одружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, тобто немає офіційного джерела прибутку, немає місця реєстрації на території України.
Все вищевказане в сукупності свідчить про обґрунтованість ризику переховування.
Слідчий суддя зазначає, що на теперішній час слідством не вилучено всіх документів, доступ до яких має підозрюваний, а тому слідчий суддя приходить до переконання щодо існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Кримінальний процесуальнийкодекс України встановлює наступну процедуру отримання показань від свідків, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).
Таким чином, такий ризик як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Стосовно ризику незаконного впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), підозрюваний може незаконного впливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані, оскільки більшість з них, відповідно до матеріалів кримінального провадження, знайомі з підозрюваним, а тому слідчий суддя приходить до переконання про доведеність в судовому засіданні існування вказаного ризику.
4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт; 4) застава. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно положень п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, ступінь організації та суспільно-небезпечні наслідки, встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000204 від 28.04.2021 року задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 25.09.2021 року.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1