КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

15 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 3 лютого 2021 року,

за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0006132 від 31.08.2020 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Конотоп Сумської області, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 30 вересня 2004 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі, звільнився 06.09.2016 по відбуттю терміну покарання; 2) 28 грудня 2006 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнився 31.10.2009 по відбуттю терміну покарання; 3) 24 березня 2011 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 02.07.2014 по відбуттю терміну покарання; 4) 14.07.2015 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнився 16.01.2019 по відбуттю терміну покарання,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 3 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Визначено розмір застави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достатній для забезпечення виконання підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України у вигляді 20 (двадцять) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це орган, що здійснив виклик; не відлучатися із населеного пункту, за місцем реєстрації, проживання чи перебування без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати до Шевченківського УП ГУ П у м. Києві свій паспорт громадянина України, та інші паспорти, що дають можливість виїзду за кордон.

Визначено строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченим застави у розмірі, визначеному судом.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що існуючі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися та не змінилися, з урахуванням тяжкості злочину проти власності, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , розміру завданої шкоди, особи обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, при цьому раніше судимий, не працює, не одружений, що свідчить про відсутність в нього підтверджених міцних соціальних зв`язків. Суд врахував дані про обвинуваченого.

Суд вважає, що враховуючи дані про свідоме перешкоджання з боку обвинуваченого кримінальному провадженню, більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній решт, не зможуть запобігти вказаним в клопотанні ризикам та забезпечити належу процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року - скасувати, обрати більш м`який вид запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою в ДУ Слідчого ізолятора м. Києва.

Ухвалу слідчого судді вважає незаконною та не обґрунтованою.

Зазначає, що даний запобіжний захід є несправедливим в наслідок суворості, який не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, фактичним обставинам кримінального провадження, особливостям та характеру правопорушення, підозри та обвинувачення, невідповідність суми застави вчинення кримінального правопорушення, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, щодо правової кваліфікації зміни кримінального правопорушення.

Наголошує на тому, що головуючим суддею не було взято до уваги вимоги ст. 177 КПК України, а рішення про продовження тримання під вартою було продовжено лише на підставі ст. 178 КПК України, тобто були враховані лише ті обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу.

Зазначає, що ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків - не обґрунтований, так як потерпілий був допитаний під час досудового розслідування та з його боку відсутні претензії.

Зазначає, що з початку досудового розслідування і судового провадження й до теперішнього часу пройшло сім місяців, жодного факту, про те, що обвинувачений вдавався до погроз до потерпілого, тиску на учасників кримінального провадження, або іншого впливу не існує.

Не погоджується з зазначеним прокурором ризиком про можливість продовження злочинної діяльності обвинуваченим. Вказує, що дійсно в минулому вчиняв злочини, за які відбував покарання, і відповідно до КК України вважається таким, що має судимості. Своєю поведінкою після відбуття останнього покарання довів, що починав ставати на шлях виправлення, що підтверджується характеристикою з місця проживання від 30.12.2020 року, в якій зазначається, що за час проживання скарг від сусідів не надходило, відсутність перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Звертає увагу на те, що прокурором під час судового засідання взагалі не було зазначено, чому обвинуваченому неможливо обрати будь-який інший запобіжний захід.

Вказує, що суд прийняв рішення про продовження строку запобіжного заходу ігноруючи вимоги глави 18 КПК України, що полягає у невідповідності висновку суду в судовому рішенні, що містять істотні суперечності, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки.

Вважає за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням носіння електронних засобів контролю та покладення обов`язків, які у повному обсязі забезпечать дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі прокурора, оскільки він не заявляв клопотання про участь у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0006132 від 31.08.2020 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 3 лютого 2021 року ОСОБА_6 продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 3 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

З огляду на наявність встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Зокрема, суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, ухилення від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином проти власності, а також приймаючи до уваги існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням розміру завданої шкоди, особи обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, раніше судимого, не працюючого, не одруженого, що свідчить про відсутність у нього підтверджених міцних соціальних зв`язків, а також з урахуванням того, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

На думку колегії суддів, характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, натомість доводи та твердження обвинуваченого, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 3 лютого 2021 року, якою продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 3 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України; визначено розмір застави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достатній для забезпечення виконання підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України у вигляді 20 (двадцять) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок; у разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це орган, що здійснив виклик; не відлучатися із населеного пункту, за місцем реєстрації, проживання чи перебування без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати до Шевченківського УП ГУ П у м. Києві свій паспорт громадянина України, та інші паспорти, що дають можливість виїзду за кордон; визначено строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченим застави у розмірі, визначеному судом, залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 з ю б і н ОСОБА_9 С е м е н ц о в