Провадження № 1-кс/344/5217/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000473 від 21.08.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Івано-Франківська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, -
В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , в якому просить обрати ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що 20.08.2021 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході словесного конфлікту вирішив позбавити життя останнього.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, взяв до рук ніж та розпочав наносити ним цілеспрямовані удари у життєво важливу ділянку тіла - грудну клітку ОСОБА_7 тим самим заподіявши йому множинні колото-різані рани грудної клітки, від яких останній помер за місцем свого проживання.

У подальшому ОСОБА_5 покинув місце події. 22.08.2021 ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 22.08.2021 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Причетність до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.08.2021, протоколом огляду трупа від 22.08.2021, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинений ним особливо тяжкий злочин; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час знаряддя злочину не знайдене; незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки після отримання копій матеріалів до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою йому стануть відомі анкетні данні та адреси проживання; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно ніде не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, веде антигромадський спосіб життя,раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів.

У зв`язку з наведеним вважає застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задоволити.

Слідчий підтримав клопотання.

Підозрюваний просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Своє прохання обґрунтовує тим, що щиро розкаюється у вчиненому, сприяє досудовому розслідування, має постійне місце проживання за місцем проживання свого батька, за адресою: АДРЕСА_1 . Перебував у цивільному шлюбі. Просив суд врахувати те, що потерпілий був йому як батько, а конфлікт виник у ході словесної перепалки з ОСОБА_7 , який раніше судимий за вбивство, останній погано висловлювався про його співмешканку та першим завдав йому удару виделкою у чоло. Після чого він схопив ніж, який знаходився на столі у ОСОБА_7 і наніс йому удар. Те, що сталось він усвідомив на наступний день. Від слідства він не переховувався, і немає наміру переховуватись, навпаки мав намір з`явитися з повинною. Просить слідчого суддю не брати до уваги те, що раніше судимий, так як це були крадіжки, і покарання він відбув.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи такий є надмірно суворим. Просить обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт. Також, вважає, що важливою обставиною є те, що ОСОБА_5 щиро розкаюється у вчиненому, сприяє досудовому розслідуванні, написав явку з повинною.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку:

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчими СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000473 від 21.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

22 серпня 2021 року, ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Цього ж дня, ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться: протокол допиту підозрюваного, протокол огляду місця події від 21.08.2021, протокол огляду трупа від 22.08.2021, протокол допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , протокол огляду предметів, явку з повинною.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 : не працюючий, не одружений, зі слів, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимий 03.04.2019 Снятинським районним судом Івано-Франківської області, за ст. 185, ч.2 ст.70 ч.4 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 17 грудня 2019 року.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Слідчий суддя також бере до уваги те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за яке законом визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, те, що умисел заподіяння злочину виник раптово, в ході словесного конфлікту, потерпілому завдано численні колото-різані рани у життєво важливу ділянку тіла - грудну клітку, спричинено наслідки у виді смерті потерпілого, підозрюваний повідомив, що покинув місце події. У зв`язку із чим наведені в клопотанні обставини свідчать про існування значних ризиків того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи неминучість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі суду; впливати на свідків, потерпілих, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події та на даний час не знайдене знаряддя злочину.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Слідчий суддя погоджується, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та всіх причетних осіб.

Одні лише доводи підозрюваного щодо щиросердечного сердечного розкаяння танаявність місці проживання, його захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для обрання більш м`якого запобіжного заходу та гарантією того, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення з урахуванням встановлених конкретних обставин саме даного кримінального провадження.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, слідчий суддя зазначає, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу як домашній арешт на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

З цих же підстав доводи захисту про відсутність підстав для обрання запобіжного у виді тримання під вартою слідчий суддя вважає спростованими.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Крім того, частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відтак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, його наслідки у вигляді смерті, залишення місця події, вважаю за необхідне не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та не дозволить ОСОБА_5 перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку, з урахуванням строку досудового розслідування та того, що підозрюваного було затримано в порядку 208 КПК України 22.08.2021 (ч. 2 ст. 197 КПК України)

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 жовтня 2021 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 22 серпня 2021 року, тобто з дати затримання в порядку 208 КПК України.

Строк дії ухвали до 20 жовтня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 23.08.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1