Справа № 203/954/21
Провадження № 1-кп/0203/609/2021
У Х В А Л А
іменем України

09.06.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
законного представника підозрюваного ОСОБА_5
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0002194 від 20.12.2020 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козелець Чернігівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого програмістом в ТОВ «Фавор-АЙ ТІ», інваліда 3 групи, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
12 березня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0002194 від 20.12.2020 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 19 грудня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 13, робив необхідні йому покупки.В цей час, між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 , який також здійснював покупки у вищевказаному магазині, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , перебуваючи в районі касової зони, вищевказаного магазину, наніс два удари правою ногою в область коліна потерпілого ОСОБА_9 , після чого схопив та відтягнув його до столу, об який декілька разів вдарив головою потерпілого ОСОБА_9 , від чого останній впав на підлогу, де ОСОБА_7 , сидячи зверху потерпілого ОСОБА_10 , наніс йому приблизно п`ять ударів кулаком руки по голові, далі ОСОБА_7 , підвівся та наніс один удар ногою в область живота потерпілого ОСОБА_9 , після чого відтягнув потерпілого в сторону, де наніс не менше вісімнадцяти ударів кулаком правої руки та не менше семи ударів ногою по голові потерпілого ОСОБА_9 , від яких останній втратив свідомість, та став перебувати в безпорадному стані.
Однак ОСОБА_7 на цьому не припинив свої суспільно-небезпечні дії та продовжив наносити удари по життєво-важливим органам потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок яких могла настати смерть останнього, а саме: не менше двадцяти п`яти ударів ногою по тулубу потерпілого ОСОБА_9 , при цьому удари приходились в область печінки, нирок, та майже усіх відділів хребта, не менше восьми ударів ногою по голові в область обличчя та потилиці та не менше чотирьох ударів кулаками рук по обличчю, після чого ОСОБА_7 , взяв свої покупки та покинув приміщення магазину «АТБ», однак не зупинившись на вчиненому, через декілька хвилин повернувся та продовжив наносити удари ногами по колінам та тулубу потерпілого ОСОБА_9 , доки його протиправні, суспільно-небезпечні дії не були зупиненіпрацівниками охорони та працівниками управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
В результаті своїх суспільно небезпечних дій, які не були доведені ОСОБА_7 , до кінця з причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 239е від 11 лютого 2021 року спричинив потерпілому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани у лівій скронево-тім`яній області, поверхневої забійної рани або глибокого садна у зовнішнього кута лівої надбрівної дуги з переходом на верхню повіку лівого ока, синців та саден на обличчі, гематоми правої вушної раковини, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 14 від 11.02.2021 року ОСОБА_7 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, що потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні.
ОСОБА_7 , законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора. Крім того, законний представник та захисник просили визначити заклад, в який помістити ОСОБА_7 для лікування, - КНП «КМПНЛ № 3»
Представник потерпілого не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.
Потерпілий надав заяву про розгляд клопотання прокурора без його участі, в якій не заперечував проти застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, вважав клопотання обґрунтованим.
Вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження та обставини його вчинення ніким не оспорюються.
Водночас необхідність застосування до ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру обґрунтовується наступними доказами:
- висновком експерта №239е від 01.02.2021 року (т.1 а.п.65-70);
- диск ДВД-Р, з відеозаписом з камер спостережень, які розташовані в приміщенні магазину «АТБ», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 від 19.12.2020 (т.1 а.п 85);
- висновком судово-психіатрічного експерта № 14 від 11.02.2021 року (т.2 а.п.1-8).
Отже, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - які виразились у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Разом з цим, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №14 від 11.02.2021 ОСОБА_11 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_7 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 513 КПК України визначено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до вимог ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України).
Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Як встановлено в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної, вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя іншої особи, під час вчинення якогоперебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання.
Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КК Україниобрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі, суд може застосувати госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Пункт 5 частини 1 статті 513 КПК України покладає саме на суд обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид.
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року при розгляді справи № 158/3103/18 висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.
У висновку судово-психіатричної експертизи № 14 від 11.02.2021 року зазначено, що ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з посиленим наглядом, однак з урахуванням вимог ч.5 ст.94 КК України, а саме встановлення в судовому порядку винуватості ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, пов`язаного з посяганням на життя іншої особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Одночасно з цим, судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).
Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 393, 395, 503-516, 532-534 КПК України, ст.ст. 13, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козелець, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, скасувати з часу його доставки (прийому) до психіатричного закладу.
Виконання ухвали суду покласти на начальника відділу конвоювання УПД Головного управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
Речові докази:
- зразок крові потерпілого ОСОБА_9 , 2001 р.н., який знаходиться в паперовому конверті та долучений до матеріалів кримінального провадження №0002194 від 20.12.2021, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- змив на марлевий тампон РБК, який знаходиться в паперовому конверті та долучений до матеріалів кримінального провадження №0002194 від 20.12.2021 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- диск ДВД-Р, з відеозаписом з камер спостережень, які розташовані в приміщенні магазину «АТБ», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який долучений до матеріалів кримінального провадження №0002194 від 20.12.2021 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- штани сірого кольору з слідами речовини бурого кольору, та кросівки з слідами бурого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити;
- змиви з обох долонь рук підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стерильні марлі та контроль марлі, які знаходяться в трьох паперових конвертах та долучені до матеріалів кримінального провадження №0002194 від 20.12.2021 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- зразок крові підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на марлі, який знаходиться в паперовому конверті та долучений до матеріалів кримінального провадження №0002194 від 20.12.2021 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська суд, протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1