Провадження №: 1-кс/755/3603/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" серпня 2021 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002707 від 13.08.2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, -
в с т а н о в и в:

прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні відділу дізнання Дніпровського ГУНП в місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0002717 від 13.07.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.
13.08.2021 року, відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України, дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено огляд місця події та вилучено автомобіль марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , з ознаками підробки вузлів та агрегатів деталей автомобіля, виявлено, що було встановлено кабіну від іншого транспортного засобу, також була відсутня дублююча табличка з VIN-кодом, при перевірці номера рами виявлено, що номер нанесений кустарним шляхом, вказаний транспортний засіб постановою від 13.08.2021 року визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Прокурор в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в клопотанні прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Враховуючи те, що прокурором не обґрунтовано наявності ризиків передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне у клопотанні прокурора про накладення арешту на майно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392КПК України, слідчий суддя

ухвалив :

В задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002707 від 13.08.2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України- відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: