Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/89/2021 Справа № 641/3106/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальні правопорушення у якому, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001054 від 04.05.2018 р., № 0003024 від 01.11.2017 р. за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, а саме:

24.01.2007 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 187, 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі,

13.10.2014 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

03.06.2015 Комінтернівським районний судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:

04.05.2018, приблизно о 16:00 ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «28 мікрорайон», поблизу житлового буднику, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайому йому жінку, яка стояла спиною до нього, на шиї якої помітив золотий ланцюжок. Після чого, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, яке не є небезчинним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_3 направився до жінки та підійшовши до неї ззаду, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, зірвав з шиї останньої ланцюжок з ладанкою зі сплаву золота 585 проби, вагою 4,2 грами, вартістю 2663,14 грн., чим спричини потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді садна на шиї, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Після цього, ОСОБА_3 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця почав тікати від потерпілої ОСОБА_6 у двір будинку АДРЕСА_4 та в подальшому був помічений та затриманий працівниками поліції.
Крім того, 25.10.2017, близько 21:00 ОСОБА_3 , знаходячись разом з ОСОБА_7 в автомобілі марки «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_1 , який належить останній, біля б. № 20 по вул. Миру в м. Харкові, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, сидячи на задньому пасажирському сидінні вищевказаного автомобілю, лівою рукою схопив ОСОБА_7 за шию, а правою рукою шляхом ривку, зірвав з неї золотий ланцюжок, виготовлений із золота 583 проби, чистою вагою золота 13,6 грамів, вартістю 8505,44 грн. після чого, вибіг з автомобілю та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілій матеріальні збитки на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушеннях (злочинах), передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, визнав та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень (злочинів), викладених в обвинувальних актах та пояснив суду, що 04.05.2018 р. приблизно о 16:00 він знаходився на зупинці громадського транспорту «28 мікрорайон», поблизу житлового буднику, що розташований за адресою: м. Харків пр-т Петра Григоренка, 55, та він побачив раніше йому незнайому жінку, у якій на шиї був золотий ланцюжок, він підійшов до неї та шляхом ривки зірвав ланцюжок та з місця вчинення злочину втік. Також 25.10.2017 близько 21:00 він знаходився за адресою6 м. Харків вул. Миру 20-в автомобілі марки «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_1 , в машині також була ОСОБА_7 , він знаходився на задньому сидінні та звідки шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_7 золотий ланцюжок та з місця скоєння злочину зник.
Крім того зазначив, що цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн та моральної шкоди у розмірі 9000 грн визнає у повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень (злочинів) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подані заяви про розгляд справи без їх участі, можливість розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду. Потерпіла ОСОБА_6 у заяві зазначила, що цивільний позов підтримує в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень (злочинів) в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що за епізодом 04.05.2018 обвинувачений ОСОБА_3 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та ці дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України. Крім того за епізодом 25.10.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та ці дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях (злочинах).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону і, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий, скоїв злочини не відбувши покарання за попереднім вироком, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує пом`якшуючу та відсутність обтяжуючої покарання обставини. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.2 ст. 186 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Таким чином, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (злочинів), дані про особу обвинуваченого, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КПК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання з застосуванням ст. 71 КК України.
При розв`язанні цивільного позову цивільного позивача-потерпілої ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди у розмірі 1000 грн та моральної шкоди у розмірі 9000 грн підлягає задоволенню в повному обсязі, як такий, що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та визнаний відповідачем обвинуваченим ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз № 2064 від 10.05.2018 року в сумі 286 гривні 00 коп., № 4939 від 06.11.2017 року, в сумі 98 гривні 87 коп., згідно довідок ХНДЕКЦ, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
Долю речових доказів та документів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити без змін у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строк на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати не відбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 червня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Термін відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 04 травня 2018 року, тобто моменту його затримання.
До набрання вироком законної сили, залишити ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1000 грн та моральну шкоду у розмірі 9000 грн, а всього 10000 (десять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз № 2064 від 10.05.2018 року в сумі 286 гривні 00 коп., № 4939 від 06.11.2017 року, в сумі 98 гривні 87 коп.
Речові докази:
-компакт диск «Axent» 4,7 Gb із записом з камер відеоспостереження приміщення «Аптека низьких цін № 1» від 04.05.2018 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-DVD-R диск з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-ланцюжок з ладанкою із металу жовтого кольору, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим останній.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1