Справа № 487/1147/21
Провадження № 1-кс/487/1264/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 20 січня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим та проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000950 від 23.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.365 КК України

ВСТАНОВИВ:
03.02.2021 року, ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із скаргою, яка була отримана судом 18.02.2021 року, якою просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 про відмову у визнані потерпілим від 20 січня 2021 року, у кримінальному провадженні №0000950.
В обґрунтування скарги зазначила, що слідчим Другого відділу СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000950, постановою слідчого від 20.01.2021 року, йому було відмовлено в визнанні його потерпілим у вказаному провадженні у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження даних стосовно завдання їй будь-якої шкоди.
Таким чином, вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та обмежує її у процесуальних правах.
Крім того, просив зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про права потерпілого в порядку ст. 55 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та представник адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали просили про її задоволення.

До судового засідання слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 , не з`явився.

У порядку ч.3 ст.306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності представника суб`єкта оскарження.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, дійшов наступних висновків.
Із матеріалів скарги вбачається, що слідчими Другого відділу СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000950 від 23.12.2020 року.
20.01.2021 року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000950 від 23.12.2020 року та проведенні слідчої дії у вигляді його допиту.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Під час винесення постанови, слідчий, виходив з того, що відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , не містять очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 25.09.2020 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст.55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчого.
Разом з тим, щодо вимог скаржника стосовно зобов`язання слідчого щодо вручення йому пам`ятки про права потерпілою у кримінальному провадженні №0000950, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
З огляду на викладене, питання про вручення ОСОБА_3 пам`ятки про права потерпілого з усіма наслідками такої дії у передбачений законом спосіб, вирішується слідчим, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження у відповідності до вимог КПК України, у той час як слідчий суддя не уповноважений зобов`язувати слідчого вчиняти такі дії.
Приймаючи до уваги вищевикладене скарга ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого від 20.01.2021 року про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні №0000950 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 20 січня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим та проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000950 від 23.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.365 КК України скасувати.
В задоволенні вимог щодо зобов`язання слідчого вчинити процесуальні та слідчі дії - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1