ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 952/1046/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2090/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Повернення обвинувального
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 05 04 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою вказаного суду у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження за обвинувальним актом № 0000182 відмовлено.

Клопотання захисника про повернення обвинувального акту задоволено.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182 від 30 03 2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 368 КК України повернуто прокурору Харківської обласної прокуратури для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, оскільки у ньому зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 є уродженцем м. Полтави, в той час, як згідно з наданою копією паспорта ОСОБА_7 , місцем його народження є с. Завадівка, Турківського району Львівської області.

Крім того, обвинувальний акт не містить повних анкетних даних обвинуваченого, а саме: зазначення сімейного стану, наявності неповнолітніх дітей, освіти.

В оскаржуваній ухвалі вказано, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про всі події звернення слідчого з клопотаннями до слідчого судді. Тобто вбачається невідповідність кількості поданих слідчим клопотань слідчому судді кількості зазначених постановлених слідчим суддею ухвал.

Також зазначено, що у обвинувальному акті відсутні відомості щодо вручення обвинуваченому ОСОБА_7 копії обвинувального акту з додатками до нього, що є порушенням його права, визначеного п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що не зазначення слідчим у реєстрі матеріалів досудового розслідування декількох процесуальних рішень не може бути безумовною підставою для повернення обвинувального акту.

Вказує, що невідповідність у обвинувальному акту місця народження ОСОБА_7 є технічною опискою, що також не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту.

Крім, того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення права на захист обвинуваченого, шляхом нібито не отримання ОСОБА_7 обвинувального акту, оскільки останній у день вручення обвинувального акту відмовився підписувати розписку про отримання обвинувального акту.

Прокурором було вжито всіх можливих заходів для офіційного вручення ОСОБА_7 обвинувального акту, проте такі заходи були марними (а.с. 101-104).

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Пунктом 5 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт серед іншого має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, міститься формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченого з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність.

Посилання суду першої інстанції на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про всі події звернення слідчого з клопотаннями до слідчого судді, як на підставу повернення обвинувального акту не має правових підстав, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є лише додатком до обвинувального акту, і його невідповідність вимогам КПК України не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акта, визначені ч.4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції щодо невідповідності реєстру матеріалів кримінального провадження вимогам КПК України, оскільки кримінальний процесуальний закон не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції послався на його невідповідність вимогам КПК України, оскільки в обвинувальному акті місцем народження обвинуваченого ОСОБА_7 вказано м. Полтава, в той час, як останній є уродженцем с. Завадівка, Турківського району Львівської області.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження, встановлено, що у ньому дійсно зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 є уродженцем м. Полтави, в той час, як обвинувачений народився у с. Завадівка Турківського району Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданого ОСОБА_7 . Кобеляцьким РВ УМВС України в Полтавській області (а.с. 63).

На думку колегії суддів у даному випадку має місце технічна описка, яка не впливає на виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та ніяким чином не піддає сумніву юридичну значимість документу.

Що стосується вказівки суду першої інстанції про невнесення до обвинувального акту усіх анкетних даних ОСОБА_7 , а саме: сімейного стану, наявності неповнолітніх дітей, освіти, колегія суддів не вважає це перешкодою для судового розгляду та підставою для повернення обвинувального акту, оскільки відповідно до положень статей 342 та 348 КПК України суд під час судового засідання встановлює особу обвинуваченого.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності з боку сторони обвинувачення порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх такими, що є обґрунтованими та не позбавленими правових підстав.

Так, відповідно до приписів п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1цього Кодексу).

В той же час, статтею 293 КПК України регламентовано, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Аналізуючи положення вищевказаної статті кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування стороні захисту є обов`язком прокурора, якому кореспондує право обвинуваченого та захисника на отримання вказаних копій. Таким чином, колегія суддів констатує, що сторона обвинувачення позбавлена можливості примусити обвинуваченого та сторону захисту скористатись своїм правом на отримання копій вказаних документів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вимога кримінального процесуального закону про вручення стороні захисту копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування стороною обвинувачення виконана не була, оскільки до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не було додано копій розписок сторони захисту про отримання їх копій.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі прокурор посилається на неможливість виконання покладеного на нього обов`язку вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому та його захиснику через ухилення останніх від їх отримання. На підтвердження своїх доводів прокурор посилається на те, що у день вручення обвинувального акту ОСОБА_7 , а саме 18 12 2020 року у приміщенні ТУ Державного бюро розслідувань, останній у категоричній формі відмовився підписувати розписку про отримання обвинувального акту та втік з будівлі (а.с. 23).
В цей же день прокурором було направлено обвинувальний акт за адресою проживання ОСОБА_7 , а також за місцем його роботи до Зачепилівського ВП ГУНП в Харківській області, де останній на момент направлення обвинувального акту до суду перебував на посаді начальника вказаного ВП та до Красноградського ВП ГУПН в Харківській області, до складу якого входить Зачепилівський ВП ГУНП в Харківській області, що підтверджується квитанціями та повідомленнями (а.с. 24-27).
У зв`язку з закінченням строків зберігання, на адресу обласної прокуратури повернувся обвинувальний акт, який направлявся на домашню адресу ОСОБА_7 .
В той же час, 19 12 2020 року та 22 12 2020 року представники Зачепилівського ВП ГУНП в Харківській області та Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, обвинувальні акти та реєстри матеріалів досудового розслідування отримали, про що наявні відповідні повідомлення.

Як вбачається з журналу судового засідання від 05 04 2021 року, у підготовчому судовому засідання, стороною обвинувачення було запропоновано ОСОБА_7 отримати ще одну копію обвинувального акту, на що останній в категоричній формі відмовився (а.с. 80-83).
Крім того, захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 18 12 2020 року було отримано обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 22).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів обов`язок сторони обвинувачення щодо вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування був виконаний в повній мірі, оскільки були здійснені спроби вручення ОСОБА_7 обвинувального акту, а також обвинувальний акт було надіслано останньому засобами поштового зв`язку за адресами проживання та місцем роботи.

Колегія суддів наголошує на тому, що реалізація права сторони захисту на отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не залежить від волі сторони обвинувачення та загалом не свідчить про порушення останньою вимог ст.ст. 290-293 КПК України.

Зазначені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про факт навмисного ухилення обвинуваченого від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, та, як наслідок, зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами, що не залежало від волі органу досудового розслідування та призвело до об`єктивної неможливості вручення зазначених документів після їх складення.

При цьому, невручення копії обвинувального акту обвинуваченому само по собі не є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки зазначену обставину можна усунути у підготовчому судовому засіданні шляхом вручення обвинувального акту в суді.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору - може негативно вплинути на дотримання таких засад кримінального провадження, як законність та розумність строків судового розгляду кримінального провадження, передбачених ст.7 п. п. 2, 21 та ст.ст.9, 28 КПК України.

Тож, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та відповідно до вимог ст.409 КПК України вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити в той же суд з призначенням нового судового розгляду обвинувального акту.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Кегичівського районного суду Харківської області від 05 04 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 368 КК України, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3