Справа № 479/1056/20
Провадження № 1-кп/484/157/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, дітей не має, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , паспорт у вигляді ІD картки № НОМЕР_1 , виданий 25.09.2019 року органом 5118, затриманого 06.08.2020 року, раніше судимого:

- 24.01.2019 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 198, 75 КК України до 1 року позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 26.03.2019 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70, 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.

За участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

ВСТАНОВИВ:

31.07.2020 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), відносно ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний намір, 01.08.2020 року в нічний час ОСОБА_11 прибув у с. Курячі Лози Кривоозерського району Миколаївської області, де близько 03.00 години з метою виконання свого злочинного наміру незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_11 підійшов до вхідних дверей житлового будинку, в якому перебував ОСОБА_10 та його малолітні онуки ОСОБА_15 , 2007 року народження, та ОСОБА_16 , 2014 року народження. Застосовуючи фізичну силу, ОСОБА_11 вирвав замикаючий пристрій на вхідних дверях, відчинив їх і таким чином незаконно проник всередину будинку. Далі ОСОБА_11 , переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та наслідки, які воно може спричинити, здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, зокрема, підійшов до ліжка, на якому відпочивав ОСОБА_17 , стягнув його на підлогу і погрожуючи предметом, зовні схожим на пістолет, який тримав у правій руці, почав наносити численні удари рукояткою вказаного предмету, схожого на пістолет, та руками в область голови і по тулубу потерпілого ОСОБА_10 , а також бив його головою об дерев`яну тумбу. ОСОБА_10 , хвилюючись за своє життя та здоров`я, опору не чинив. В подальшому ОСОБА_11 , використовуючи предмет, схожий на пістолет та придатний для пострілів гумовими кулями, здійснив постріл у підлогу поруч з потерпілим, після чого наніс ще близько п`яти ударів рукояткою предмета, схожого на пістолет, в область голови та грудей потерпілого. Внаслідок умисно нанесених ОСОБА_11 ударів потерпілому ОСОБА_18 завдано тілесних ушкоджень у вигляді двох саден волосяної частини голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Доводячи свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_11 заволодів майном потерпілого, зокрема: мобільним телефоном TP-link Neffos C5A, бувшим у використанні, вартістю 900 грн. із SIM-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар вартістю 50 грн. Після цього ОСОБА_11 з місця вчинення злочину пішов, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 950 грн.

Таким чином ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що не визнає фактичні обставини, викладені в обвинуваченні і не згоден з кваліфікацією його дій. ОСОБА_11 неодноразово змінював свої пояснення. В подальшому взагалі заперечував свою причетність до вказаного злочину.

Так, в судовому засіданні 10.12.2020 року ОСОБА_11 заявив, що не погоджується з кваліфікацією його дій, оскільки вважає, що вчинив злочин, передбачений ст. 355 КК України примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань. 30.06.2021 року ОСОБА_11 пояснив, що вину не визнає. Потерпілий та свідки його обмовили, тому що між їхніми сім`ями довготривалий конфлікт через племінницю потерпілого ОСОБА_19 , яка жила з його дядьком ОСОБА_20 , якого називають ОСОБА_21 . Це ОСОБА_22 вчинила колись розбійний напад на його дядька, забрала у нього дитину і машину, а тому потерпілий хоче налякати ОСОБА_23 . Він думає, що ОСОБА_23 не буде чіпати ОСОБА_19 , якщо племінник ОСОБА_23 буде сидіти в тюрмі. Він же не винен, злочину не вчиняв, тому що він нормальний і не міг такого вчинити. Потім розповів, що того вечора 31.07.2020 року дійсно приходив до потерпілого. Напередодні, коли він був в Ізмаїлі, він розмовляв з дядьком ОСОБА_23 по телефону. Той поскаржився, що ОСОБА_22 забрала у нього машину, дитину і зникла. Він же одразу через додаток Бла-Бла-Кар знайшов знайомого, який мав їхати до Києва і попросив підвезти його до с. Курячі Лози. Він хотів поговорити з ОСОБА_10 , щоб він вплинув на свою племінницю ОСОБА_19 . Близько 21-22 години він приїхав у село. Зайшов до дядька, але того не було вдома. Тоді він одразу пішов до ОСОБА_10 . Там він представився. Вони привіталися за руку і він почав пояснювати, чому прийшов. ОСОБА_10 наполягав на тому, що він нічого не знає і не має відношення до ситуації. Але він просив його все ж таки поговорити з ОСОБА_24 . Він був у потерпілого близько однієї години 20 хвилин. Вони посиділи і він пішов, тому що йому потрібно було добиратися додому. Взагалі він приїжджав, щоб поговорити з ОСОБА_24 і думав, що вона живе у ОСОБА_10 .

Також, в судовому засіданні 10.12.2020 року ОСОБА_11 заявив, що під час слідчого експерименту говорив неправду, тому що поліція пообіцяла випустии його під домашній арешт.

Остаточна позиція захисту полягає в тому, що стороною обвинувачення не доведена участь ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину; надані суду докази здебільшого є неналежними, а показання потерпілого і свідків обвинувачення неправдивими через довготривалий сімейний конфлікт; розмір матеріальної шкоди не встановлений належним чином; пістолет не знайдено; за показаннями матері обвинуваченого у ніч вчинення злочину він був вдома, а слідчий експеримент проведений під тиском працівників поліції.

Оскільки фактично ОСОБА_11 не визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, суд дослідив всі докази у справі, надані учасниками кримінального провадження суду.

Позиція захисту повністю спростовується як показаннями потерпілого, які надані під присягою і після попередження про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, так і сукупністю інших доказів, досліджених судом. Натомість, жодного доказу на підтвердження версії захисту суду не надано.

Так, потерпілий ОСОБА_10 пояснив суду, що дійсно є племінниця його жінки ОСОБА_25 , яка співмешкала з дядьком обвинуваченого ОСОБА_20 в с. Курячі Лози. Вони сварилися між собою. Коли він її бив, вона приходила до нього. ОСОБА_23 приходив до нього, погрожував ножом за те, що він захищає його жінку, вважав його ворогом. Це тривало близько десяти років. У них є спільна дитина семи років. ОСОБА_23 раніше привозив людей з Ізмаїла, погрожував йому, стріляв у подвір`ї, але він про це в поліцію не заявляв, тому що ОСОБА_23 раніше сидів у тюрмі 12 років і він його жалів. Але такі події довели його жінку до смерті, тому що вона сильно хвилювалася. Потім ОСОБА_26 втекла десь в інший район на місяць. ОСОБА_23 прийшов до нього зі своїми родичами і сказав, щоб він предоставив йому ОСОБА_19 , інакше буде його бити. Вони посварилися і ОСОБА_23 пішов. Через деякий час його діти поїхали на заробітки і залишили у нього своїх дітей, онуків ОСОБА_27 і ОСОБА_28 . Вночі 31 липня 2020 року він спав у кімнаті, хлопчик спав у тій же кімнаті, а дівчинка в іншій біля входу в будинок. Він відчув, як хтось стягує його з ліжка на підлогу і прокинувся. Його ударили по потилиці. Чоловік вивів його в іншу кімнату, де спала дівчинка, там кинув на підлогу і почав бити в голову і в груди рукояткою пістолета, а також головою об меблі. Дівчинка вже не спала і він наказав їй не дивитися. Він запитав у чоловіка, хто він і чого хоче. Той відповів, що йому треба ОСОБА_22 , ОСОБА_29 і 6 тисяч за те, що вона забрала. Щоб він був посередником, а якщо не буде ОСОБА_30 , він спалить хату. Через закрите вікно він почув, як інший чоловік сказав «покидай, поїхали». Тоді ОСОБА_11 взяв мобільний телефон і планшет, а він його запитав, як же він буде дзвонити. Тоді ОСОБА_11 повернув планшет і з телефоном вийшов з хати. Перед цим запхав йому до рота папірець з номером телефона, щоб він подзвонив. Онука заклякла, а хлопчик прокинувся, коли чоловік вже пішов з хати. Раніше Армена він не бачив, але тієї ночі він його добре роздивився, тому що в його кімнаті телевізор робить цілу ніч, а надворі горить світло. Потім було упізнання і він упізнав ОСОБА_11 . Постіл відбувся в кімнаті, де була онука, коли він лежав на підлозі, а обвинувачений стояв над ним на відстані близько 40 см від його голови. Постріл був націлений за три метри від нього. Сліди кулі залишилися. По голові і тулубу обвинувачений ударив його рукояткою пістолета близько 5 разів, один раз о тумбу, потім знову бив по голові і ребрам. Його обстежували медики, приїжджала швидка. У нього боліло в грудях і на голові була велика шишка. Наступного дня він поїхав до експерта у Первомайськ, але його звідти повернули, щоб спочатку він обстежився у Кривому Озері. Він таким чином витратив час, тому добре його вчасно не обстежили. Вхідні двері з двох половин на двох гачках, які закриваються зсередини. Двері були вибиті силою, крючки зламані. Чоловік був одягнутий у чорні балоневі штани як в АТО, на голові шапка чи картуз, сонцезахисні окуляри, які потім з нього впали, коли він тягнув його з ліжка. Дівчинка бачила, як чоловік зайшов у хату і як він його бив і що робив. У нього дома пістолету ніколи не було. Раніше ОСОБА_31 приходив до нього з травматичним пістолетом. Який пістолет був у ОСОБА_11 , він не бачив. Раніше він з обвинуваченим не був знайомий. Може коли і бачив десь, але не знайомий. Також близько не знайомий з його матір`ю. Колись вони були разом на хрестинах, але він тоді був після смерті дружини і не звертав на людей уваги, а з жінками не спілкується.

В судовому засіданні 30.06.2021 року потерпілий підтвердив свої пояснення і зауважив, що телефон йому не повернуто, шкоду не відшкодовано.

Як видно, показання потерпілого послідовні і узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що є онукою потерпілого. В ніч на 01.08.2020 року вона і менший брат ОСОБА_32 ночували у діда. ОСОБА_33 спав у кімнаті з дідусем, вона в іншій прохідній кімнаті біля входу. Близько третьої години ночі вона побачила, як один чоловік вдерся в хату. У діда в кімнаті було трохи світло від телевізора. На дворі також було світло. Обличчя чоловіка вона ретельно не роздивилася. Чоловік був у чорній медичній масці і окулярах, які потім з нього впали, але зовні він схожий на ОСОБА_11 обличчям. Чоловік стягнув діда з ліжка і почав бити руками по голові, головою об стіну, а потім перетягнув його в її кімнату. Дід вирвався, чоловік вистрілив. Хоча пістолет вона не бачила, але чула постріл. Потім чоловік запхав діду в рот папірець від цигарок з номером телефона і сказав, щоб той йому подзвонив. Чоловік вимагав від діда 5 000 доларів, ОСОБА_29 і ОСОБА_19 . Їй він сказав, щоб вона віддала телефон і планшет. Коли чоловік вистрілив, хтось постукав у вікно, тоді чоловік ще раз чи два ударив діда і вийшов. Дід просив залишити планшет, щоб вони могли подзвонити. Чоловік повернув планшет і сказав, що якщо подзвонимо в поліцію, він їх підірве. Вона включила світло і подзвонила матері, яка подзвонила в поліцію. У діда були подряпини на голові і боліли груди. Вони викликали швидку. Також чоловік бив діда пістолетом по голові. Потім поліція знайшла в хаті гільзу. Дід увесь час мовчав, лише питав, за що. Чоловік був одягнутий в балоневу куртку, чорні окуляри і чорну медичну маску. Потім окуляри з нього впали. Хлопчик спав, не прокидався. Все тривало близько 15 хвилин. Вона не бачила, як чоловік забирав телефон. Але коли той пішов, телефона не стало. Весь час вона була у ліжку і боялася поворухнутися. Чоловік розмовляв російською мовою. Іноді вживав суржик.

Суд враховує, що свідок ОСОБА_15 є малолітньою. Вона допитана в присутності своєї матері ОСОБА_34 та педагога ОСОБА_35 . Оцінюючи показання вказаного свідка, суд враховує ї її вік, і страх перед обвинуваченим, оскільки свідок пояснила, що досі боїться навіть дивитися на нього. Але, незважаючи на такі особливості свідка, її пояснення послідовні, детальні і не викликають сумніву у їх правдивості.

Свідки ОСОБА_36 та ОСОБА_37 батьки ОСОБА_15 підтвердили пояснення своєї доньки.

Так, свідок ОСОБА_36 пояснила суду, що є донькою потерпілого. Того дня вини з чоловіком були у Балті, а їхні діти залишилися з дідом в с. Курячі Лози. Близько 4 години ночі їй подзвонила донька. Вона плакала. Сказала, що побили діда, налякали з пістолета і сказали, щоб не дзвонили в поліцію. але вона подзвонила. Донька сказала, що зайшов один чоловік, а інший був на дворі. Чоловік вимагав ОСОБА_19 і гроші. Її двоюрідна сестра ОСОБА_22 не могла вжитися з чоловіком ОСОБА_20 , дядьком обвинуваченого. Близько шостої години ранку вона приїхала до батька. У батька боліла голова. Швидка зробила йому укол. У доньки тілесних ушкоджень не було, але вона досі боїться лишатися сама. Планшет і телефон хлопчика залишилися. Вона не знайома з ОСОБА_38 , бачить його вперше. Колись бачила його матір. Вона ніколи не їздила до них у гості і вони до неї також не їздили.

Свідок ОСОБА_37 пояснив суду, що є зятем потерпілого. Якось вночі йому подзвонили знайомі і сказали, що був наліт на хату. Коли вони з дружиною приїхали, на місці вже була поліція. Його діти були у діда. У потерпілого на голові була гуля. З обвинуваченим перетинався одного разу у ОСОБА_39 , якого називають ОСОБА_21 . Знайомий з матір`ю обвинуваченого, якось бачив її в с. Курячі Лози. Незадовго до цього випадку до потерпілого приїжджали хлопці, яких він знає візуально ОСОБА_31 , ОСОБА_40 , якого називають ОСОБА_41 і ОСОБА_42 , якого називають ОСОБА_43 . Спілкувалися з потерпілим з приводу ОСОБА_30 , просили, щоб вона повернулася.

У своїй заяві до поліції 01.08.2020 року ОСОБА_10 зазначив, що цієї ночі близько 3.30 години невідома особа зірвала гачок на вхідних дверях, проникла до його будинку, спричинила йому тілесні ушкодження та заволоділа мобільним телефоном марки Нефос /т.2 а.с.6/. Така інформація була внесена до ЄРДР і розпочате досудове розслідування /т.2 а.с.5/.

Під час огляду місця події 01.08.2020 року в домоволодінні ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 було виявлено, що на вхідних дверях пошкоджено скобу і гачок, також виявлено і вилучено фрагмент гільзи від гумової кулі і гільзу; недопалок цигарок, фрагмент картонного паперу з номером телефону, окуляри. Також зняті сліди папілярних узорів. Все вилучене опечатане /т.2 а.с.8-24/ і визнане речовими доказами у справі /т.2 а.с.25/. Наведене підтверджує пояснення потерпілого і свідка ОСОБА_15 щодо обставин вчиненого злочину, зокрема в частині способу проникнення в будинок, наявності у нападника зброї і залишення ним записки з номером телефону. Також наведені докази підтверджують фактичні обставини щодо місця вчинення злочину.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 398 від 03.08.2020 року /т.2 а.с.29-30/ у ОСОБА_10 виявлено садна волосяної частини голови. Такі тілесні ушкодження могли утворитися 01.08.2020 року від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) (не менше одного удару) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли.

Наведений висновок підтверджує пояснення потерпілого і свідка ОСОБА_15 щодо обставин і механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. При цьому не заслуговує на увагу зауваження захисту про те, що експертом встановлено спричинення лише одного удару, адже у висновку чітко зазначено, що ударів було не менше одного, а саден декілька. Крім того, з описової частини висновку вбачається, що на момент огляду лікарем 01.08.2020 року у ОСОБА_10 виявлено на склепінні голови в правій тім`яно-скроневій ділянці гематома до 2 см в діаметрі з посадненою раною 0,5х0,5 см, вкритою шкірочкою; ближче до середньої лінії голови царапина; в лівій підключичній області набряк, пальпаторно болючий. Рухи в лівій руці обмежені і болючі за рахунок підключичної ділянки. Експертом же ОСОБА_10 оглядався лише 03.08.2020 року. Викладені обставини підтверджуються і довідкою лікаря /т.2 а.с.31/. Тобто у день, коли були спричинені тілесні ушкодження, вони були виявлені при огляді лікарем саме в тих місцях, на які вказали потерпілий і свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні на голові і в області грудного відділу.

Під час впізнання за фотознімками потерпілий однозначно серед інших впізнав ОСОБА_11 як особу, яка здійснила на нього напад /т.2 а.с.32-35/. Зауваження захисту щодо недопустимості вказаного доказу не заслуговують на увагу, адже впізнання проведено відповідно до вимог ч.6,7 ст. 228 КПК України. Фотознімки є чіткими, особи на них однієї статі, вони не мають різких відмінностей між собою, а потерпілий зазначив, що запам`ятав обличчя нападника і зможе його упізнати. В судовому засіданні і потерпілий, і свідок ОСОБА_15 пояснили, що в будинку було достатньо освітлення, щоб розгледіти нападника.

З протоколу відібрання зразків для проведення експертизи від 07.08.2020 року вбачається, що у ОСОБА_11 були відібрані зразки крові /т.2 а.с.59-60/.

У висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 880 від 05.10.2020 року встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_11 /т.2 а.с.86-92/. Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи № 882 від 05.10.2020 року на виявленому і вилученому у домоволодінні ОСОБА_10 недопалку цигарки «Кент» виявлено клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 /т.2 а.с.104-112/.

Наведене підтверджує присутність ОСОБА_11 на території домоволодіння ОСОБА_10 в ніч на 01.08.2020 року. При цьому доводи захисту про недопустимість вказаних експертних висновків через те, що вони виготовлені в один день, не заслуговують на увагу, оскільки таке не є порушенням порядку проведення експертизи і не викликає сумнівів у їх достовірності.

Згідно висновку експерта № 359 від 26.08.2020 року /т.2 а.с.115-122/ один з наданих на експертизу вилучених під час огляду місця події предметів є стріляною гільзою, інший предмет є полімерною (гумовою) кулею. Вони до боєприпасів не відносяться. Надана на експертизу стріляна гільза є складовою частиною пістолетного патрону несмертельної (травматичної) дії « ОСОБА_44 » калібру 9 мм Р.А., а полімерна (гумова) куля є складовою частиною патрону несмертельної (травматичної) дії калібру 9 мм Р.А. або 9 мм R. На поверхні гільзи, яка надана на дослідження, є сліди, утворені контактними поверхнями деталей зброї, а саме слід бойка-ударника, слід від патронного утику та слід відбивача, виражені достатньо чітко і повно та можуть у своїй сукупності бути достатніми для визнання їх придатними для ідентифікації зброї, з якої досліджувана гільза стріляна. Гільза стріляна із самозарядної зброї калібру 9 мм Р.А., однак встановити модель зброї не можливо.

Сам ОСОБА_11 під час слідчого експерименту 07.08.2020 року показав і розказав, як в ніч на 01.08.2020 року його підвезли у місце неподалік будинку ОСОБА_10 , він пройшов на територію домоволодіння, ривком відчинив вхідні двері, зайшов всередину, пройшов у кімнату, де знаходився ОСОБА_10 , після чого випадково здійснив постріл. Далі він сказав, щоб ОСОБА_10 не вчиняв сварки з його дядьком і залишив йому номер телефону на картці, щоб той подзвонив. Щоб дізнатися номер телефону, він брав планшет, але той був розряджений і він його залишив /т.2 а.с.169-171,173-176/.

Суд критично оцінює пояснення обвинуваченого про те, що показання під час слідчого експерименту він давав неправдиві через примус працівників поліції і обіцянку застосувати домашній арешт, адже під час перегляду відеозапису слідчого експерименту /т.2 а.с.172/ судом встановлено, що ОСОБА_11 давав свідчення вільно в присутності свого захисника. Крім того, він не повідомив ніяких відомостей, які б викривали його у вчиненні розбійного нападу. Його зізнання фактично стосується лише факту незаконного проникнення в житло і наявності у нього пістолету. Він не давав свідчення про вчинення ним насильства, викрадення речей тощо, хоча на той час потерпілий і свідки вже були опитані і поліції були відомі обставини злочину. Таке свідчить про відсутність тиску з боку працівників поліції і вкотре підтверджує непослідовність і безпідставність позиції обвинуваченого, який постійно змінював свою версію подій як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Наведене вище також спростовує версію захисту про застосування до ОСОБА_11 насильства перед проведенням слідчого експерименту. Крім того, заяви про застосування насильства під час досудового розслідування подано не було. Слідчий експеримент проведений 07.08.2020 року у період часу з 11.19 до 11.47 години. З ухвали слідчого судді вбачається, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано ОСОБА_11 07.08.2020 року, тобто у той же день. При цьому також був присутній захисник. Клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_11 згідно вимог КПК України мало бути вручене завчасно, не пізніше ніж за три години до судового засідання. Під час розгляду клопотання ані він, ані захисник не скаржилися на застосування недозволених методів досудового розслідування, не подавали відповідних клопотань, хоча мали можливість вільно виступити перед судом і висловити свою позицію.

Дійсно, під час обшуку в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_11 не виявлено пістолету і викраденого у потерпілого мобільного телефону /т.2 а.с.40-47/, однак це не свідчить про те, що пістолет не застосовувався при нападі, і що мобільний телефон не було викрадено, адже вони могли бути сховані або знищені особою, яка вчинила напад. Наведена обставина не спростовує сукупності інших досліджених судом доказів, на яких ґрунтується обвинувачення.

Згідно висновку товарознавчої експертизи № 3483/20 від 09.10.2020 року /т.2 а.с.154-156/ загальна ринкова вартість мобільного телефону TP-link Neffos C5A та сім-картки мобільного оператора Київстар на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 31.07.2020 року, становить 950 грн. за умови, що станом на вказану дату об`єкти мали якісні споживчі характеристики.

Суд вважає таким, що не заслуговує на увагу зауваження захисту щодо недопустимості доказу через невідповідність прізвища експерта, зазначеного у висновку, даним реєстру судових експертів /т.4 а.с.90/, а також через те, що у постанові слідчого не було зазначено про надання в розпорядження експерта документів, а у висновку експерт вказав, що йому були надані копії документів. Так, дійсно у висновку вказано прізвище експерта ОСОБА_45 , так само як і у реєстрі експертів. Номер свідоцтва і дата його видачі також збігаються: № 1886 від 09.06.2017 року. Номер телефону і електронна адреса також збігаються. Дійсно, адреса реєстрації відрізняється від адреси проведення експертизи, але адреса реєстрації не може обмежувати місце проведення експертної діяльності. Щодо дати, станом на яку проведено оцінку, то злочин фактично вчинено в ніч з 31.07.2020 року на 01.08.2020 року, тож вказівка на вартість викраденого майна станом на 31.07.2020 року жодним чином не впливає на допустимість вказаного доказу. Крім того, свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що на момент викрадення телефон був справний, в ньому була картка оператора Київстар, телефон погано заряджався, але працював.

Також у висновку експерта зазначено, що на дослідження надано матеріали: «копії документів: копію постанови про призначення товарознавчої експертизи на 2 арк.». Тобто, з огляду на розділові знаки у висновку, крім постанови, ніяких інших документів експерту надано не було. Крім того, у висновку зазначено, що об`єкти на огляд надано не було, тому в якості вихідних даних для дослідження використовуються відомості, що містяться в постанові. Дослідження проводилося за результатами співставлення інформаційних даних, що відповідає нормативно-правовій базі для проведення даного виду експертиз.

За таких обставин, суд вважає, що розмір завданої злочином шкоди також встановлений і доведений належними і допустимими доказами. Наведені вище докази в сукупності з поясненнями потерпілого і свідка ОСОБА_15 також підтверджують, що ОСОБА_11 мав умисел на незаконне заволодіння майном ОСОБА_46 , зокрема, мобільним телефоном.

Також не заслуговує на увагу версія захисту про неправдиві свідчення потерпілого та малолітнього свідка з мотивів неприязних стосунків, помсти тощо. Адже в судовому засіданні і потерпілий, і свідки зазначили, що бачили ОСОБА_11 лише одного разу, як і його матір, і не мали з ними тісного контакту. Такі пояснення підтверджуються тим, що обвинувачений в судовому засіданні називав їх іншими іменами, що свідчить про те, що і він їх добре не знає навіть за ім`ям.

Свідок ОСОБА_47 мати обвинуваченого пояснила суду, що знайома з потерпілим. Його племінниця жила з її братом ОСОБА_20 десять років в с. Курячі Лози. Вона була там неодноразово в гостях. До них приходили ОСОБА_10 , його жінка ОСОБА_48 і донька ОСОБА_49 . Армен також приїжджав у село і був знайомий з потерпілим, вони бачились у ОСОБА_23 . Між ними були хороші стосунки. Про конфлікт брата і ОСОБА_10 вона нічого не знає. 5 чи 6 серпня 2020 року до неї приїхала поліція з Кривого Озера і сказали, що її син затриманий, тому що він був у с. Курячі Лози. Її брат розказував їй, що ОСОБА_22 забрала у нього машину, гроші, дитину і залишила його ні з чим. Вона чула, що її син пішов попросити повернути те, що забрали. Слідчий сказав їй, що ОСОБА_50 здійснив напад, але вона втратила свідомість. У неї дома були обшуки. Шукали пістолет і телефон, але нічого не знайшли, нічого не вилучили.

Такі показання не мають відношення до обвинувачення, тобто є неналежними. Вони ані підтверджують, ані спростовують фактичні обставини обвинувачення. І в них не йдеться про те, що в ніч на 01.08.2020 року ОСОБА_11 був дома, як то стверджував захисник. Крім того сам ОСОБА_11 не оспорював того факту, що в цей час був у с. Курячі Лози і недопалок на території домоволодіння ОСОБА_10 належить йому.

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду поза всяким розумним сумнівом. Його дії за встановлених судом фактичних обставин правильно кваліфіковані за ст. 187 ч.3 КК України, оскільки стороною обвинувачення доведені всі елементи зазначеного складу злочину та його кваліфікуючі ознаки.

Так, під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, тощо).

Вказане також зазначено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», де зазначено, що небезпечне для життя чи здоровя насильство (ст. 187, ч.3 ст.189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоровя в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Крім того, у висновках, що містяться у постановах ВС/ККС №405/3734/16-к від 31.07.2018, №194/1006/17 від 18.12.2018, №753/2814/15-к від 28.03.2019 щодо розмежування розбою від грабежу зазначено, що у разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти - власність та життя і здоров`я потерпілої особи. При грабежі, поєднаному із застосуванням насильства до потерпілого, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним, тому й не може бути мови про існування ще одного об`єкту - життя і здоров`я особи.

Однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу. Суд касаційної інстанції зазначив, що при розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб.

На думку суду, до фізичного насильства, що є ознакою розбою, також належить насильство, яке реально не спричинило шкоду життю чи здоров`ю, але було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я потерпілого. При цьому оцінка небезпечності насильства проводиться з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винних осіб.

Оскільки ОСОБА_11 , який є набагато молодшою і фізично міцнішою по відношенню до потерпілого особою, неочікувано, вночі, коли потерпілий спав і поряд з ним перебували малолітні діти, вчинив напад і ударив потерпілого по голові, повалив його на підлогу, продовжив завдавати йому ударів, тримаючи в руці пістолет, при цьому удари також наносив рукояткою пістолета в голову, тобто у життєво важливий орган, а також бив потерпілого головою об дерев`яну тумбу та об стіну, фактично позбавив потерпілого реальної можливості чинити опір, такі дії обвинуваченого з урахуванням обставин вчинення злочину, показань потерпілого та висновку судово-медичної експертизи свідчать про вчинений напад і підтверджують факт насильства та його небезпечність для життя та здоров`я потерпілого.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_11 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, а також данні про особу винного, який раніше двічі судимий, в тому числі за грабіж і вимагання. Вчинив злочин в період іспитового строку /т.2 а.с.180, 183-188/, тобто не бажає ставати на шлях виправлення; не визнав себе винним, а відповідно не розкаявся у вчиненому, не усвідомив суспільної небезпеки своєї поведінки; не сприяв розкриттю злочину і поверненню викраденого; офіційно не працює; за місцем проживання характеризується посередньо /т.2 а.с.190, т.3 а.с.40/, не має сім`ї, утриманців. Суд критично оцінює довідку-характеристику ОСОБА_11 з відділу філії ДУ «Центр пробації» /т.3 а.с.174/, оскільки в період іспитового строку він вчинив новий особливо тяжкий злочин тієї ж спрямованості, що і попередні злочини, що однозначно свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. При цьому те, що він вчасно являвся на відмітку до органу пробації, не спростовує такого факту, а свідчить лише про те, що іспитовий строк за попереднім вироком не дав очікуваного результату. Наявність у матері ОСОБА_11 інших дітей, в тому числі неповнолітніх /т.3 а.с.40,41/, також не може впливати на визначення йому покарання, оскільки його мати є повнолітньою дієздатною особою, яка має усвідомлювати і виконувати свій обов`язок по відношенню до своїх неповнолітніх дітей і такий обов`язок не може бути перекладений на ОСОБА_11 . Крім того, з наданого стороною захисту результату УЗД дослідження вбачається, що будь-яких небезпечних для життя хвороб у матері обвинуваченого не виявлено /т.3 а.с.42/. Згідно довідки-характеристики ОСОБА_11 перебуває на утриманні матері /т.2 а.с.190/. ОСОБА_11 не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра /т.2 а.с.192,193/.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_11 , суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставину, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_11 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі, як єдиного виду покарання, передбаченого в даному випадку.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ізмаїльського районного суду Одеської області від 26.03.2019 року у справі № 500/2239/18 провадження № 1-кп/500/175/19 /т.2 а.с.186/.

Судові витрати за проведення експертиз: молекулярно-генетичної № 880 від 05.10.2020 року в сумі 1 441 грн. 34 коп. /т.2 а.с.85/, молекулярно-генетичної № 882 від 05.10.2020 року в сумі 1 565 грн. 52 коп./т.2 а.с.103/, балістичної № 359 від 26.08.2020 року в сумі 1 961 грн. 40 коп. /т.2 а.с.114/, товарознавчої № 3483/20 від 09.10.2020 року в сумі 300 грн. /т.2 а.с.153/ слід стягнути з обвинуваченого на користь Держави на підставі ст. 124 КПК України.

Витрати за проведення інших експертиз: дактилоскопічної № 660 від 04.08.2020 року в сумі 1 634 грн. 50 коп. /т.2 а.с.65/; молекулярно-генетичної № 839 від 01.10.2020 року в сумі 4 166 грн. 04 коп. /т.2 а.с.94/; біологічної № 840 від 08.09.2020 року в сумі 1 369 грн. 62 коп. /т.2 а.с.123/, комплексної № 671 від 07.08.2020 року в сумі 1 634 грн. 50 коп. /т.2 а.с.131/ - слід віднести на рахунок Держави, оскільки вони не мають доказового значення в наданій справі.

Речові докази у справі: сліди папілярних узорів та дактилокарти, а також речі, вилучені під час огляду місця події і біологічні зразки ОСОБА_11 /т.2 а.с.25,61,145/ слід знищити.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Оскільки обвинувачений засуджується до реального відбуття покарання за особливо тяжкий злочин, має негативну репутацію, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі із застосуванням насильства, на шлях виправлення не став, з метою забезпечити в подальшому виконання вироку, суд на підставі ст. 374 КПК України вважає за необхідне залишити щодо нього раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому строк відбуття покарання обвинуваченому слід обчислювати з моменту затримання та зарахувати у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ізмаїльського районного суду Одеської області від 26.03.2019 року у справі № 500/2239/18 провадження № 1-кп/500/175/19 /т.2 а.с.186/ і остаточно до відбуття ОСОБА_11 визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 обчислювати з 06 серпня 2020 року /т.2 а.с.48/, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_11 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь Держави судові витрати за проведення експертиз: молекулярно-генетичної № 880 від 05.10.2020 року в сумі 1 441 грн. 34 коп. /т.2 а.с.85/, молекулярно-генетичної № 882 від 05.10.2020 року в сумі 1 565 грн. 52 коп./т.2 а.с.103/, балістичної № 359 від 26.08.2020 року в сумі 1 961 грн. 40 коп. /т.2 а.с.114/, товарознавчої № 3483/20 від 09.10.2020 року в сумі 300 грн. /т.2 а.с.153/, а всього 5 268 (п`ять тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 26 коп.

Судові витрати за проведення експертиз: дактилоскопічної № 660 від 04.08.2020 року в сумі 1 634 грн. 50 коп. /т.2 а.с.65/; молекулярно-генетичної № 839 від 01.10.2020 року в сумі 4 166 грн. 04 коп. /т.2 а.с.94/; біологічної № 840 від 08.09.2020 року в сумі 1 369 грн. 62 коп. /т.2 а.с.123/, комплексної № 671 від 07.08.2020 року в сумі 1 634 грн. 50 коп. /т.2 а.с.131/ - віднести на рахунок Держави.

Знищити речові докази у справі:

- недопалок сигарети, поміщений до пакету №1; металеву скобу дверної коробки, що поміщена до пакету № ЕХР 0167755; фрагмент картонного паперу із номером мобільного телефону, що поміщено до пакету № ЕХР 0167754; металеву гільзу з написом «сова п 9 мм» у пакеті ЕХР 0167756; окуляри у пакеті №2; 11 слідів папілярних узорів на таблиці до протоколу огляду місця події дев`ятьма фрагментами клейкої стрічки, поміщені до пакету № ЕХР 0167668; гумову кулю, поміщену до пакету ЕХР 0167757, передані на зберігання до кімнати речових доказів Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області в смт. Криве Озеро, вул. Центральна, 72 згідно постанови слідчого від 01.08.2020 року /т.2 а.с.25/;

- зразок крові ОСОБА_11 у пакеті №1, що переданий на зберігання у кімнату речових доказів Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області згідно постанови слідчого від 07.08.2020 року /т.2 а.с.61/;

- стріляну гільзу та кулю, поміщені до сейф-пакету № 5396612, передані на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області на підставі постанови слідчого від 07.10.2020 року згідно квитанцій № 738 від 31.08.2020 року та № 740 від 08.10.2020 року /т.2 а.с.145-147/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок в частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

СУДДЯ: