Номер провадження: 11-кп/813/1156/21
Номер справи місцевого суду: 496/4471/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_9 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.02.2021 у кримінальному провадженні № 0000202, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2017 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 426-1 КК України, якою повернуто прокурору, обвинувальний акт для усунення недоліків,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.02.2021, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000202, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2017, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 426-1 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків.

Суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, оскільки в обвинувальному акті фактично відсутнє формулювання обвинувачення, в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, тобто із обвинувального акту неможливо дійти однозначного висновку проте, яке саме службове становище займав обвинувачений ОСОБА_7 , не дивлячись на те, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, пов`язаного із перевищенням обвинуваченим своїх службових повноважень.

Крім того зазначає, що на цей недолік було вказано при поверненні обвинувального акту у 2018 році, згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2018, яку залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.04.2019. Разом з цим, зазначений недолік не був усунутий прокурором при скеруванні до суду обвинувального акту вдруге.

Вимоги апеляційної скарги, доводи особи, що її подавала та заперечення на апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.02.2021 та призначити новий розгляд обвинувального акту, вважає оскаржувану ухвалу незаконною та не обґрунтованою.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що виконав вимоги ст. 291 КПК України, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000202, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 426-1 КК України, відповідає вимогам КПК України, а судове рішення з цих питань не вмотивоване. Також прокурор вважає, що суд порушив вимоги ст. ст. 291, 314 КПК України, що полягає у витребувані та вивченні письмових доказів під час проведення підготовчого судового засідання.

В своєму заперечені на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений вказує, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, оскільки в обвинувальному акті фактично відсутнє формулювання обвинувачення, та інші обґрунтування апеляційної скарги не є переконливими щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду. На підставі викладеного обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.02.2021, без змін.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вислухавши думку прокурора, який підтримував вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено що, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачає, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положення ч. 2 ст. 291 КПК України встановлюють, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з обвинувального акту не можна дійти чіткого висновку, яке саме службове становище займав обвинувачений в період вчинення інкримінованого йому злочину з огляду на наступні обставини.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що відповідно до наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02.07.2016 №93 капітан 3 рангу ОСОБА_7 звільнений із займаної посади та вважається таким, що перебуває у розпорядження Командувача ВМС ЗС України, на термін перебування у розпорядженні залишається на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 і виконує обов`язки військової служби в межах, визначених командиром військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі по тексту обвинувального акту зазначається, що згідно з наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 19.11.2016 року № 164 капітан 3 рангу ОСОБА_7 призначений заступником командира батальйону управління по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 .

Наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.02.2017 № 17 пункту 1 наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02.07.2016 р. №93 викладено в іншій редакції, відповідно до якої капітан 3 рангу ОСОБА_7 звільнений з займаної посади та вважається таким, що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , на термін перебування у розпорядженні залишається на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 та виконує обов`язки військової служби в межах, визначених командиром військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, цим же наказом пункт 10 параграфу 3 наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 19.11.2016 № 164 про призначення капітана 3 рангу ОСОБА_7 на посаду заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 скасовано.

Таким чином, наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.07.2016 р. №93, містить лише пункт щодо звільнення ОСОБА_7 із займаної посади заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 та нічого не зазначено про його призначення на іншу посаду.

Тобто, із обвинувального акту неможливо дійти висновку по те, яке саме службове становище займав обвинувачений ОСОБА_7 , не дивлячись на те, що останній органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, пов`язаного із перевищенням обвинуваченим своїх службових повноважень.

На цей недолік було вказано при поверненні обвинувального акту, згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2018, яку залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.04.2019. Разом з цим, зазначений недолік не був усунутий прокурором при скеруванні до суду обвинувального акту вдруге.

Так, пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Із аналізу вищевказаних положень кримінального процесуального закону вбачається, що при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначена обставина, на переконання колегії суддів, свідчить про наявність в обвинувальному акті суперечностей, які виключають можливість його призначення до судового розгляду та ухвалення за результатами такого розгляду законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, тому суд першої інстанції прийняв вірне рішення про необхідність його повернення прокурору для усунення недоліків.

Доводи апеляційної скарги прокурора, з приводу порушення судом першої інстанції, вимог ст. ст. 291, 314 КПК України, що полягає у витребувані та вивченні письмових доказів під час проведення підготовчого судового засідання, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив факт невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, а доводи прокурора в апеляційній скарзі є безпідставними, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.02.2021 у кримінальному провадженні № 0000202, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2017 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 426-1 КК України, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4