ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1550/21 Справа № 208/5938/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 відносно засудженої
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шпола Черкаської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, раніше судимої, останній раз:
- 30.09.2016 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 121 КК України на строк 8 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.04.2017 року вирок щодо ОСОБА_7 змінено і на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк її попереднього ув`язнення з 24.08.2015 року по 04.04.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
про її умовно-дострокове звільнення від відбування частини покарання, яка залишилася і призначена вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.09.2016 року.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що під час судового розгляду клопотання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 , встановлена тільки формалізована підстава застосування до неї ст. 81 КК України, як фактичне відбуття засудженою відповідної частини встановленого вироком суду строку покарання. Матеріальна підстава умовно-дострокового звільнення у вигляді зразкового ставлення до праці, зразкового виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, на думку суду не підтверджено, тобто і не доведено факт виправлення ОСОБА_9 у тій мірі яка визначає саме мету покарання - особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні нею покарання.
В апеляційній скарзі:
- захисник засудженої просить вказану ухвалу скасувати та задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам діючого законодавства.
На думку захисника, ухвалюючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що засуджена за період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. В місцях позбавлення волі активно приймала та приймає участь у всіх заходах направлених на підвищення культурного, освітнього та духовного розвитку ув`язнених. На заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно. Вину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому.
Зазначає, що адміністрація колонії і спостережна комісія зауважень до ОСОБА_7 не мають, про це наголошувалося представником КВК №34, яка приймала участь в судовому засіданні, так і документами наданими суду представником колонії.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, засуджену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 була засуджена 30.09.2016 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 121 КК України на строк 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.04.2017 року вирок щодо ОСОБА_7 було змінено і на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк її попереднього ув`язнення з 24.08.2015 року по 04.04.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 24.08.2015 року. Кінець строку відбування покарання: 13.01.2022 року.
Відповідно до наданої адміністрацією ДУ Кам`янська виправна колонія (№34) характеристики, ОСОБА_7 з 05.09.2019 року перебувала в УВП № 14 м. Кропивницький, режим утримання не порушувала, дисциплінарна практика до засудженої не застосовувалась.
З 06.10.2017 року засуджена відбувала покарання у ДУ Чорноморська виправна колонія (№74), де характеризувалась негативно, мала 9 стягнень, які погашені в установленому законом порядку, заохочень не мала.
Після реорганізації дитячого будинку Чорноморської виправної колонії (№74), засуджена 09.11.2018 року прибула для подальшого відбування покарання до ДУ Кам`янська виправна колонія (№34), разом із донькою ОСОБА_10 , 2016 р.н., де мешкала в секторі сумісного проживання засуджених жінок з дітьми.
29.03.2019 року дитину засудженої ОСОБА_7 було передано під опіку її сестрі ОСОБА_11 , оскільки дитина засудженої досягла трирічного віку.
Засуджену для подальшого відбування покарання було виведено до відділення СПС №5. На даний час засуджена працевлаштована в майстернях установи підсобним робітником першого тарифного розряду. До роботи ставиться посередньо, наданий об`єм роботи намагається виконувати.
За характером засуджена ОСОБА_7 неврівноважена, запальна, контролювати власні емоції не вміє і не намагається. Хитра, намагається маніпулювати іншими та прагне викликати до себе жалість і співчуття.
До виконання робіт із благоустрою установи відноситься безініціативно, не вбачає суспільної необхідності в їх виконанні. Перебуває на профілактичному обліку установи, як схильна до суїциду, втечі та нападу на адміністрацію установи. Провину у скоєному злочині не визнає, перекладає відповідальність на інших осіб, себе вважає жертвою злочину.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що засуджена ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.
Доводи апеляційної скарги захисника засудженого про те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам діючого законодавства, на думку колегії суддів, є суб`єктивною думкою захисника, оскільки суд дослідив всі доводи захисника, які є аналогічними, що зазначені в апеляційній скарзі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив всі обставини справи, дані про особу засудженої та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 .
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4