Справа № 308/5545/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора, засудженого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, яке мотивовано тим, що засуджений відбув покарання не менше двох третин строку, також повідомив, що йому 61 рік, стан здоров`я незадовільний, всі діти ОСОБА_4 мають свої сім`ї та виїхали за кордон. Зазначив, що у нього лишилася 90 річна мати, про яку нікому подбати, окрім нього, повертатися ОСОБА_4 нікуди, оскільки його житло спалили.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами особової справи засудженого, що вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Призначено ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Запобіжний захід засудженому залишено попередній тримання під вартою до набуття вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання час перебування під вартою з 07 листопада 2017 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 28.01.2021 постановлено вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2018 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З матеріалів справи засудженого вбачається, що на даний час ОСОБА_3 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 ст. 81 КК України головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Судом з матеріалів справи засудженого встановлено, що ОСОБА_4 під час відбування покарання за вироком неодноразово порушував режим утримання, за що піддавався накладенню дисциплінарних стягнень.

Зокрема, як вбачається із висновку за результатами службового розслідування по факту вилучення заборонених для зберігання на режимній території предметів від 16.02.2018, складеним заступником начальника відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська УВП (№9)» капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 , погодженим начальником відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська УВП (№9)» капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 , 16.02.2018 на ім`я виконуючого обов`язки начальника державної Закарпатської установи виконання покарань (№9) майора внутрішньої ОСОБА_7 , надійшов рапорт старшого інспектора ВРіО Закарпатської УВП №9 капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , в якому вказується, що 16.02.2018 року під час проведення запланованого обшуку в камері № 43, в особистих речах ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який притягується до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2, ч. З ст.185 КК України, було виявлено і вилучено колоду гральних карт. Службовим розслідуванням встановлено, що ув`язнений ОСОБА_3 за власною ініціативою зберігав колоду саморобних гральних карт. Своїми діями ув`язнений свідомо допустив порушення Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, зокрема пункти 4.3., 4.5. частини 4 розділу І (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року). За результатами службового розслідування на засудженого ОСОБА_3 постановою начальника ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9» підполковника вн. Служби ОСОБА_9 накладено дисциплінарне стягнення у виді попередження.

Відповідно до висновку за результатами службового розслідування за фактом порушення режиму утримання від 03.08.2020, складеного в.о. начальника ВРіО ДУ «Закарпатська УВП (№9)» капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 та старшим опероуповноваженим ОГ ДУ «Закарпатська УВП (№9)» майором внутрішньої служби ОСОБА_10 , за погодженням в.о. заступника начальника УВП з режиму і охорони та оперативної роботи ОСОБА_6 , 02.08.2020 року на ім`я в.о. начальника державної установи «Закарпатська УВП (№9)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_11 надійшов рапорт від старшого по корпусному відділенню чергової зміни №1, старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_12 та ЧПНУ зміни №1 капітана внутрішньої служби ОСОБА_13 , в яких вказується, що 02.08.2020 року під час чергування близько 18 год. 40 хв. старший по корпусному відділеню старший прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_12 в телефонному режимі доповів, що під час прийому чергування в камері №69, між ув`язненими ОСОБА_14 та ОСОБА_3 виникла словесна перепалка, а також з їх ротової порожнини було відчутно різкий запах алкоголю. По прибуттю до камери №69, було виявлено, що ув`язнений ОСОБА_3 поводить себе неадекватно, вступає в суперечку з адміністрацією та погрожує фізичною розправою, в зв`язку з чим було прийняте рішення про ізоляцію даного ув`язненого в окрему камеру. В рапорті старшого відділенні вказано, що 02.08.2020 року під час прийому-здачі чергування на внутрішньому посту №2 в камері №69 між ув`язненим ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який притягується до відповідальності за ст. 186 ч. 2 КК України, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який притягується до кримінальної відповідальності за ст. 185 ч. 3 КК України, виникла словесна суперечка, в ході з`ясування обставин в ув`язнених було виявлено різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Після зроблених неодноразових зауважень ув`язнений ОСОБА_3 почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік адміністрації, на зауваження не реагував. Після було прийняте рішення черговим про ізолювання даного ув`язненого в окрему камеру. Своїми діями ув`язнені ОСОБА_3 та ОСОБА_14 свідомо допустили порушення Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, зокрема п.п. 1, 3, 4 пункти 2 розділу 4, глави 1 (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019 року). За результатами службового розслідування ОСОБА_3 було ізольовано до окремої камери відповідно до постанови про тимчасову ізоляцію до 24 годин засудженого до окремої камери від 02.08.2020.

На даний час застосовані до засудженого стягнення хоча і погашені та зняті і не мають юридичного значення, проте характеризують його особу, як таку, що схильна до порушення умов відбування покарання. Відомості щодо наявності у засудженого ОСОБА_3 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці в матеріалах особової справи засудженого відсутні.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у в особовій справі засудженого також не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_3 є особою, раніше судимою за тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 355 КК України відповідно вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 30.05.2017, за яким до ОСОБА_3 застосовувалась заохочувальна норма у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки в період непогашеної судимості, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 знову вчинив умисний тяжкий злочин, покарання за який відбуває на даний час.

Тому доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання, з урахуванням таких даних про особу засудженого, суд визнає слушними та бере до уваги.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 372, 376, 532, 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст складено та підписано 14 травня 2021.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1