Справа № 605/157/20
Провадження № 1-кп/603/19/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2021 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 22.10.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебувають матеріали кримінального провадження, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів.
Обгрунтовуючи клопотання посилається на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, ніде не працює, не має постійного місця проживання. Крім того, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, які враховувались судом при обранні та продовженні даного запобіжного заходу, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 у зв`язку із тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушення та з огляду на санкцію статей обвинувачення, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, вказує, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу перебуває в розшуку Рівненським ГУНП в Рівненській області за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, посилаючись на необгрунтованість та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор. Обвинувачений в судовому засіданні також заперечив щодо доводів прокурора стосовно факту його перебування у розшуку Рівненським ВП, оскільки вважає що його місце перебування на даний час є встановленим, тому незрозумілим на його думку є той факт, чому протягом судового слідства у даному кримінальному провадженні, яке триває протягом року, його не виявлено працівниками Рівненського ВП та не припинено його розшук. Крім того, вважає що минули граничні строки досудового розслідування у кримінальному провадженні, у якому здійснювався його розшук працівниками Рівненського ВП. Просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.
Потерпіла ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою за відсутності захисника ОСОБА_6 , при цьому судом було роз`яснено обвинуваченому його право на призначення адвоката для здійснення захисту за призначенням для вчинення окремої процесуальної дії, від чого останній відмовився.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 28.01.2021 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , продовжено строком на два місяці до 28.03.2021 року.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, які згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами та за які передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком до 8 років.
Крім того, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор.
Зокрема продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, оскільки останній, усвідомлюючи тяжкість та міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема, позбавлення волі на певний строк, а також враховуючи розмір шкоди, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 зареєстрований за двома адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , однак за вказаними адресами не проживає, що свідчить про відсутність у нього постійного місця проживання.

Крім того, наявним та доведеним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, зокрема, перебуваючи на волі, обвинувачений маючи доступ до інформації про анкетні дані та контактні телефони свідків, може незаконно впливати на цих осіб, як особисто так і через третіх осіб, шляхом погрози схиляти до дачі неправдивих показань на свою користь, відмови від участі у кримін альному провадженні, що може негативно вплинути на хід судового розгляду.

Також суд вважає наявним та доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості обвинуваченим ОСОБА_3 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, оскільки вивченням даних щодо особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 , постійного джерела доходу та постійного місця проживання не має, ніде не працює, тому враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому корисливого злочину, останній не маючи основного джерела доходу може вчинити інший корисливий злочин.
При цьому, доводи обвинуваченого щодо безпідставності посилання прокурора на факт перебування обвинуваченого у розшуку Рівненським ВП суд оцінює критично, оскільки вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи відомостями ОСК ГУНП в Тернопільській області від 28.01.2020 року, постановою слідчого Рівненського ВП про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, а також витягом з ЄРДР №0000245 від 26.11.2012 року, згідно яких ОСОБА_3 оголошено в розшук у зв`язку із його ухиленням від органів досудового розслідування та здійсненням відносно нього досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000245 від 26.11.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Також суд вважає за доцільне зазначити, що дані стосовно закінчення досудового розслідування кримінального провадження, яке здійснюється працівниками Рівненського ВП щодо ОСОБА_3 , чи його закриття з підстав закінчення строків давності в матеріалах справи відсутні, тому з огляду на наявність в матеріалах справи доказів, підтверджуючих факт проведення відносно обвинуваченого слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000245 від 26.11.2012 року, дають суду достатні підстави вважати, що досудове розслідування та слідчі (розшукові) дії у вищевказаному кримінальному провадженні тривають і по даний час, оскільки згідно п.2 ч.1 ст.180 КПК України, досудове розслідування зупиняється у разі, якщо підозрюваного оголошено в розшук.

При цьому слід зазначити, що здійснення контролю за проведенням розшукових дій під час досудового розслідування відноситься до компетенції слідчого та прокурора, які здійснюють досудове розслідування у певному кримінальному провадженні, та не відноситься до компетенції суду.

Розглядаючи питання можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд зазначає, що з огляду на характер інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів проти власності, беручи до уваги наявність та доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого.
Доказів існування інших обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу та його продовження, та які б спростовували наявність чи свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також спростовують суспільну небезпеку особи обвинуваченого, стороною захисту суду не надано, тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, суд вважає безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає.

Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості та обставинам кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому згідно обвинувального акту та покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його винуватим,відповідає даним про особу обвинуваченого, є співмірним а також запобігатиме ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою. Враховуючи наведене, з метою забезпечення всебічного, повного та неупередженого судового розгляду даного кримінального провадження у розумні строки, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та дієвості кримінального провадження, а також враховуючи те, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 28.03.2021 року, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, тому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити строком на 60 (шістдесят) днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 318, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 (шістдесят) днів.
Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 24 травня 2021 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відмовити.

Копію ухвали вручити ОСОБА_3 та направити Державній установі «Чортківська установа виконання покарань №26» - для виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Монатириський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1