УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 проарешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0000430 від 29.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання, яке мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000430 від 29.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що група осіб в приміщенні гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , систематично здійснюють виготовлення психотропної речовини «амфетамін» в особливо великих розмірах, який в подальшому передають для роздрібного збуту іншим особам, в тому числі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в свою чергу збуває психотропну речовину наркозалежним особам.
24 травня 2021 року ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000430, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання в тому числі у вигляді конфіскації майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення можливої конфіскації майна.

З метою забезпечення покарання у виді конфіскації майна, яке може бути призначене ОСОБА_4 судом, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий звернувся з даним клопотанням про арешт майна.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вказавши, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.
Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя дійшла висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення власника майна.
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтями 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 ,звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, вказує, що метою накладення арешту на майно є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів кримінального провадження № 0000430 від 29.04.2021 вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим, згідно відомостей Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 257549909, ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 34641950.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За змістом ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно, оскільки санкція статті Кримінального кодексу України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке суд може призначити останньому у разі встановлення його вини у вчиненні інкримінованих злочинах.

Крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 34641950.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1