ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1904/21
Провадження № 1-кс/362/398/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000624 від 16.11.2020 року,
в с т а н о в и в:
14.04.2021 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою звернувся ОСОБА_3 в який просив скасувати постанову старшого інспектора СД Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 від 27.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000624 від 16.11.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що 15.11.2020 року він звернувся до відділу поліції про те, що 15.11.2020 року ОСОБА_5 та його брат ОСОБА_6 погрожували йому фізичною розправою, тримаючи в руках невідому стрілецьку зброю схожу на рушницю, а також погрожували йому щоб він боявся ходити по землі. Дані погрози він розцінюю як небезпеку його життю та здоров`ю, небезпеку життя та здоров`ю його близьким родичам. У зв`язку з даним кримінальним правопорушенням групою осіб, він звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою. 16.11.2020 року за поданою ним заявою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 129 КК України.
02.04.2021 року заявником отримано простий поштовий конверт з супровідним листом № К-69 від 23.01.2021 року який був відправлений 25.03.2021 року. До листа № К-69 додано копію постанови від 27.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000624 від 16.11. 2020 року.
02.04.2021 року заявнику стало відомо, що 27.11.2020 року старшим дізнавачем СД Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_4 прийнято рішення про винесення постанови про закриття кримінального провадження №0000624 від 16.11.2020 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Оскаржувану постанову від 27.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000624 від 16.11.2020 року заявник оскаржує протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копію оскаржуваної постанови ним отримано вперше 02.04.2021 року, оскільки копія оскаржуваної постанови направлена йому вперше лише 25.03.2021року.

Дізнавачем при винесенні постанови про закриття кримінального провадження порушено приписи ст. 100 КПК України щодо належної мотивації закриття провадження, її обґрунтування та посилання на приписи КПК України, оскільки дізнавач обмежився посиланням на п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яким передбачено таку підставу закриття кримінального провадження, як встановлення відсутності складу кримінального правопорушення, в той час як повинен був у мотивувальній частині постанови належним чином викласти мотиви прийняття такого рішення, на підставі оцінки яких доказів він дійшов такого переконання, а також викласти зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови тощо. У зв`язку з цим, існують обставини, що вказують на поверховість здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, як наслідок, рішення дізнавача про закриття кримінального провадження слід оцінювати як невмотивоване. Зазначене, стало наслідком передчасного і помилкового висновку дізнавача про наявність підстав для закриття кримінального провадження з підстав вказаних у постанові.
Вказані обставини свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, а тому просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Заявник в судове засідання не явився, надіслав до суду заяву з проханням слухати скаргу без його участі, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, однак згідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність такої особи не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000624 від 16.11.2020 року, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення скарги виходячи з наступного.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф 1 ст.ст. 303-308 КПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, СД Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (СД ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області) проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000624 від 16.11.2020 року, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України (матеріали кримінального провадження а.с. 2).

Постановою старшого інспектора СД Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_4 27.11.2020 року закрито кримінальне провадження №0000624 від 16.11.2020 рокуу зв`язку з відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (матеріали кримінального провадження а.с. 19).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

В силу ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положенням ч. 2 ст. 91 КПК України встановлено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.

Тривалість та неефективність досудового розслідування по кримінальним провадженням вже багаторазово були предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України та у більшості випадків судом констатовано порушення статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мащенко проти України" від 11.06.2015 року встановлено, що розслідування кримінальної справи протягом тривалого часу, яке є неефективним, поверхневим у зв`язку з недостатністю вжитих слідчим заходів, труднощами заявника в отриманні інформації про хід розслідування та участі у прийнятті процесуальних рішень, є порушенням ст. 2 Конвенції та на державу покладено обов`язок сплатити грошові компенсації.

В постанові старшого інспектора СД Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_4 від 27.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000624 від 16.11.2020 року необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зміст зазначеної оскаржуваної постанови полягає в тому, що в ній інспектор ОСОБА_4 обмежилася посиланням на норми статті 129 КК України та коментар Кримінального кодексу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000624 від 16.11.2020 року, інспектор не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням, у порушення вимог ст.ст. 9, 91-94 КПК України, інспектором не були проведені всі необхідні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте, обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , що подала скаргу, не у повній мірі стали предметом контролю інспектора при проведенні досудового розслідування, оскільки постанова інспектора про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року / ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України.

Крім того, оскаржувана постанова за своєю формою містить порушення норм, встановлених ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина постанови не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови , їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя проаналізувавши доводи скарги ОСОБА_3 , та дослідивши її матеріали, матеріали кримінального провадження №0000624 від 16.11.2020 рокуза своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова інспектора скасуванню для відновлення досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 9, 22, 91, 93, 110, 284, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000624 від 16.11.2020 року - задовольнити.
Постанову старшого інспектора СД Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 від 27.11.2020 року про закриття кримінального провадження №0000624 від 16.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України- скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000624 від 16.11.2020 року повернути до СД ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7 - Гавенко