Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 лютого 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_4 та його захисник адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0004424 від 16.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі підозрюваний та його захисник просять оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати щодо нього запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, прийнято рішення про задоволення клопотання слідчого та обрано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, до 28.03.2021.

В апеляційній скарзі підозрюваний та його захисник вважають ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вказують, що судом першої інстанції не враховано той факт, що ОСОБА_4 знаходиться у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_8 , проживають однією сім`єю, має на утриманні троє малолітніх дітей, працює неофіційно, не судимий в силу ст.89 КК України, підстав переховуватись від слідства та суду чи впливати на потерпілих, свідків у нього немає, а злочин у якому він підозрюється є не тяжким.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання, зазначив в ухвалі, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, за який передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, вказаним в клопотанні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 29 грудня 2020 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

Також колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження. Зокрема:

може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: на даний час слідчим відділом Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області проводять першочергові слідчі (розшукові) дії, встановлюються обставини даного кримінально правопорушення, всі докази, в тому числі речові, ще не встановлені (відшукані) і відповідно не дослідженні. Відтак, у разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній, будучи обізнаний про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду. В разі обрання до нього більш м`якого запобіжного засобу, може знищити речові докази та інші сліди вчинення злочину, що підтверджують його вину.

незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи, що після отримання копій матеріалів про обрання запобіжного заходу, підозрюваному ОСОБА_4 стане відоме місце їх проживання, тому є всі підстави вважати, що у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, він шляхом вмовлянь та погроз, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а саме з метою зміни їх показань, переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню.

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого для проведення слідчих дій, що в подальшому може позбавити орган досудового можливості забезпечити розслідування кримінального провадження та завершення провадження у розумні строки, у зв`язку з чим порушуватимуться права інших учасників. В судовому засіданні встановлено, що 30.12.2020 р. досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було зупинено, а підозрюваний ОСОБА_4 оголошений в розшук. 27.01.2021 р. він був затриманий в порядку ст..208 КПК України.

може вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вказане свідчить про те, що він в подальшому може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому доводи апеляційних скарг захисника та підозрюваного щодо необгрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать про зворотнє, а стороною захисту доказів на підтвердження своєї позиції не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного, у апеляційній скарзі вказано не було, так само як, і не було встановлено у судовому засіданні апеляційного суду.

За вказаних обставин, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що клопоче сторона захисту та підозрюваний, немає, а сама незгода із застосованим запобіжним заходом не вказує про необґрунтованість судового рішення, постановленого слідчим суддею.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником та підозрюваним в апеляційних скаргах не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0004424 від 16.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_4 та його захисник адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3