Справа № 289/1828/19
Номер провадження 1-кп/289/4/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000441 та № 0000125 про обвинувачення:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працевлаштованого, проживає з жінкою без реєстрації шлюбу, на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:

- 03.02.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 180 годин громадських робіт;

- 11.11.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців 10 днів позбавлення волі; 13.07.2017 звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном 1 рік 1 місяць 2 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2019 близько 22 години між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які знаходились на подвір`ї по АДРЕСА_2 , виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність вчинюваних дій, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, перелому виличної кістки, які по своїй категорії відноситься до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Крім того, 04.03.2020 близько 18 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , в якому в той час знаходився ОСОБА_7 , та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, завдав останньому удари кулаками та ногами по голові, тулубу останньому, спричинивши ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді синця лівого ока, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження та утворилося від разової дії твердого тупого предмету.

Обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винним себе визнав повністю. По епізоду спричинення ОСОБА_7 тілесного ушкодження 08.09.2019 надав покази, в яких підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах. Пояснив, що шкодує про вчинене, однак зазначив, що сварку спровокував сам потерпілий ОСОБА_6 , оскільки останній принизливо чіплявся до його дружини, а обвинувачений не стримався та ударив в обличчя потерпілого.

По епізоду спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_7 04.03.2020 свою вину визнав, однак відмовився давати показання в силу ст. 63 Конституції України. Заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов не визнав, зазначивши, що заявлену матеріальну шкоду готовий відшкодувати за умови її доведеності, а проти відшкодування моральної шкоди заперечував. В судових дебатах просить суд врахувати наявність на його утриманні малолітньої дитини, а тому просить суд його суворо не карати.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини його вина підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив наступне.

По епізоду нанесення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 08.09.2019 не заперечує того факту, що сам потерпілий був випивши, конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник ще вдень поблизу магазину, вони покричали один на одного, однак не билися, а в цей же день ввечері ОСОБА_7 прийшов до своєї колишньої дружини, яка на даний час проживає з обвинуваченим, поговорити з приводу аліментів на дітей. У дворі почалася сварка, обвинувачений підійшов і вдарив його, далі не пам`ятає, так як отримав струс мозку. Потерпілий наполягав, що йому ОСОБА_5 наніс декілька ударів, що підтверджується висновком експертизи. При призначенні покарання покладається на розсуд суду, однак просить врахувати, що обвинувачений не вибачився та не допомагав матеріально під час лікування.

По епізоду нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 04.03.2020 повідомив, що він відпочивав у свого знайомого дяді ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_3 , близько 17 години в будинок зайшов обвинувачений ОСОБА_5 , силоміць підняв його з ліжка та почав наносити удари руками і ногами по тулубу, обличчю, по голові, виштовхав потерпілого на двір, де продовжував наносити удари, яких було не менше як з десяток. Заявлений цивільний позов по кримінальному провадженню за № 0000125 підтримує, під час виступу в судових дебатах зазначив, що при вирішенні заявленого цивільного позову покладається на розсуд суду.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень за пред`явленими обвинуваченнями також підтверджується сукупністю достатніх достовірних даних, здобутих за допомогою доказів, що зібрані з дотриманням встановленого порядку відповідно до КПК України, а саме:

1.По епізоду 08.09.2019 по кримінальному провадженню за № 0000441:

-поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні під присягою повідомила суду, що її колишній чоловік ОСОБА_7 неодноразово провокував сварки, погрожував їй, а в один із вечорів у вересні 2019 року, більш точну дату не пам`ятає, останній прийшов до господарства, в якому проживає свідок ОСОБА_9 , її двоє дітей, обвинувачений ОСОБА_5 , з яким свідок проживає сім`єю без реєстрації шлюбу, та її батько, якому і належить будинок, при цьому ОСОБА_7 знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, почав скандалити, махав руками, зачепив молодшу дочку, яка почала плакати, кидався битися. Зазначила, що потерпілий перший замахнувся на обвинуваченого ОСОБА_5 , а останній, захищаючись, ударив ОСОБА_7 один раз в область обличчя, після чого останній упав, а далі їх розборонив батько свідка. Свідок наголошувала на тому, що ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно, агресивно. В той вечір обвинувачений ОСОБА_5 алкогольні напої не вживав. Крові, чи будь-яких пошкоджень у ОСОБА_7 свідок не бачила. Також зазначила, що в зв`язку з неправомірною та агресивною поведінкою ОСОБА_7 стосовно неї та її батька викликалися працівники поліції;

-поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні під присягою повідомила, що вона особисто обставин нанесення обвинуваченим удару потерпілому ОСОБА_7 не бачила, про подію їй розповів сам ОСОБА_7 , який в цей вечір заходив до свідка додому, так як в неї знаходилася його сумка з речами. Повідомила, що в той вечір ОСОБА_7 був п`яний, однак не бачила, чи був побитий. А вже наступного дня бачила потерпілого ОСОБА_7 з синцем, і він їй повідомив, що побився з ОСОБА_5 ;

-свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні під присягою повідомив, що він щодо бійки нічого сказати не може, чув про це лише зі слів своєї жінки, однак пояснив, що в той вечір ОСОБА_7 заїжджав до них додому за речами, він був п`яний, тому свідок не став з ним спілкуватися, чи був ОСОБА_7 побитий не бачив, бо було темно;

-свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила, що і з обвинуваченим ОСОБА_5 і з потерпілим ОСОБА_7 вона знаходиться в дружніх відносинах. ОСОБА_7 коли вип`є алкоголь становиться буйним та агресивним, а ОСОБА_5 по характеру спокійний. Свідок особисто була присутня під час події 08.09.2019, десь близько 22 години вони разом їхали в автомобілі, ОСОБА_7 був п`яний, біля будинку колишньої дружини останній попросив зупинити автомобіль, вийшов з машини та пішов у двір, почав там кричати, сваритися, колишня дружина просила його вийти, не тріпати дітям нерви. ОСОБА_5 був тверезий, просив ОСОБА_7 вийти з подвір`я, після чого останній почав себе вести агресивно, самої бійки свідок не бачила, однак почувши крики свідок ОСОБА_12 зайшла у двір, щоб заспокоїти ОСОБА_7 , при цьому побачила, що останній лежав, а ОСОБА_5 стояв поблизу, хто кого бив свідок не бачила. Після конфлікту свідок з ОСОБА_13 поїхали в м. Радомишль, скуплялися в магазині, після чого знову повернулися в с. Став-Слобада, висадили ОСОБА_7 і поїхали додому.

Більш того, у суді свідок ОСОБА_12 викрила потерпілого ОСОБА_7 у тому, що він просив її дати у суді неправдиві, потрібні останньому показання на підтвердження його доводів про те, що свідок нібито була присутня під час конфлікту і бачила, як ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 18 ударів, на що свідок не погодилася;

-допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що точну дату не пам`ятає коли ОСОБА_7 попросив його відвезти в м. Радомишль, коли проїжджали поблизу будинку АДРЕСА_2 останній попросив зупинити автомобіль, вийшов і почав бити кулаками в браму, зайшов у двір вказаного домоволодіння, почав там кричати, сваритися. ОСОБА_5 просив ОСОБА_7 вийти та не тріпати нерви жінці та дітям. Що відбувалося в дворі свідок не бачив, так як у двір не заходив, лише зазначив, що конфлікт спровокував сам ОСОБА_7 , якого ОСОБА_5 виштовхав з двору, однак потерпілий знову нахально повертався в двір, ОСОБА_5 знову викинув його за браму, свідок забрав ОСОБА_7 , після чого вони поїхали в м. Радомишль скупитися в магазині. Хто кого бив свідок не бачив, лише зазначив, що у ОСОБА_7 була кров на обличчі, при цьому він перебував в стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_5 був тверезий;

У суду відсутні підстави не довіряти показанням допитаних безпосередньо в судовому засіданні свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, покази свідків є логічними та послідовними, оскільки останні переконливо повідомили про обставини вчиненого кримінального правопорушення.

-заяви ОСОБА_7 до Радомишльського ВП від 09.09.2019 про спричинення йому тілесних ушкоджень співмешканцем колишньої дружини ОСОБА_15 08.09.2019 о 20-40 годині та витягом з ЄРДР про реєстрацію вказаної заяви;

-випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 09.09.2019 щодо наявності стану сп`яніння внаслідок вживання алкоголю у ОСОБА_7 ;

-протоколами проведення слідчих експериментів: від 19.10.2019 за участі потерпілого ОСОБА_7 , від 19.10.2019 за участі свідка ОСОБА_9 , від 22.10.2019 за участі свідка ОСОБА_14 , від 22.10.2019 за участі свідка ОСОБА_12 , від 23.10.2019 за участі підозрюваного ОСОБА_5 , та ілюстрованими таблицями до цих протоколів, при цьому суд бере до уваги надані вказаними особами показання безпосередньо в судовому засіданні;

-висновком експерта № 408 від 30.09.2019, згідно якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, спадин тулубу, кінцівок, перелому виличної кістки, які по своїй категорії відноситься до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, могли виникнути від дії твердих тупих предметів, які не залишили по собі ідентифікуючих ознак. Потерпілому було заподіяно біля 14 травмуючих дій;

-постановою про зміну правової кваліфікації у кримінальному провадженні від 18.10.2019, згідно якої, на підставі даних судово-медичного обстеження потерпілого перекваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.

2.По епізоду від 04.03.2020 по кримінальному провадженню за № 0000125:

-неповнолітній свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомила, що подія відбувалася вдома у її дідуся ОСОБА_17 , якого вона в той день провідала, це було близько 17-18 години, коли в будинок забіг ОСОБА_5 і почав бити ОСОБА_7 , витягнув останнього на подвір`я і там також завдавав удари. При цьому ОСОБА_5 щось кричав за суд, потім щось за дітей, що конкретно свідок не може пригадати. Скільки було ударів свідок не пам`ятає, так як у неї був шок, вона дуже злякалася. В подальшому тітка свідка ОСОБА_18 та її співмешканець ОСОБА_19 почали розбороняти ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а потім викликали швидку;

-допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомив, що навесні рік по тому, точну дату не пам`ятає, він разом із ОСОБА_5 поверталися з м. Радомишля, разом вживали горілку, а коли приїхали в с. Став Слобода прийшли до ОСОБА_21 , у якого в цей час спав ОСОБА_7 . Коли зайшли до будинку ОСОБА_5 підняв ОСОБА_7 з ліжка та почав бити останнього спочатку в будинку, а потім витягнув його на подвір`я та продовжував бити кулаками та ногами по обличчю, по тулубу, скільки ударів свідок не знає, не рахував. Гладиш майже весь цей час лежав, а свідок разом із ОСОБА_22 , ОСОБА_23 намагалися розборонити ОСОБА_5 та ОСОБА_24 , однак їм не вдавалося, бійка припинилася лише після того, як почали кричати діти. Хто викликав швидку та поліцію свідок не пам`ятає;

-під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 повідомив суду, що десь рік по тому, більш точну дату згадати не може, він знаходився в с. Став Слобода в будинку ОСОБА_21 , в приміщенні якого на ліжку відпочивав ОСОБА_25 , десь ближче до вечірньої години до будинку зайшов ОСОБА_5 , який візуально перебував в стані сп`яніння, та, стягнувши ОСОБА_24 з ліжка, наніс останньому удар кулаком в обличчя, а потім витягнув останнього на подвір`я, де також бив руками, ногами по різним частинам тіла: по голові, тулубу. Свідок зазначив, що він разом із ОСОБА_26 та ОСОБА_23 намагалися захищати ОСОБА_24 , однак це не вдавалося. Конфлікт тривав близько 20 хвилин, хто викликав поліцію та швидку свідок не знає;

- висновком експерта № 52 від 24.03.2020, згідно якого у ОСОБА_7 згідно записів медичної документації малося тілесне ушкодження у вигляді синця лівого ока, яке по своїй категорії відноситься до легкого тілесного ушкодження та утворилося від разової дії твердого тупого предмету, який не залишив по собі ідентифікуючих ознак. Потерпілому було спричинено одну травмуючи дію;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2020 та фото таблицею до нього, де зафіксовано, як потерпілий ОСОБА_7 розповів про обставини та на статисті показав як саме наносив йому тілесні ушкодження обвинувачений ОСОБА_5 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2020 та фото таблицею до нього, де зафіксовано, як ОСОБА_5 повідомив про обставини виникнення суперечки з ОСОБА_7 та на статисті показав як саме кулаком останній наніс удар в область обличчя ОСОБА_7 ;

-випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04.03.2020 щодо наявності стану сп`яніння внаслідок вживання алкоголю у ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_27 по кримінальному провадженню № 0000125 в судове засідання жодного разу не з`явилася та показань не надала. Сторона обвинувачення в ході розгляду цієї справи не забезпечила явку вказаного свідка в судове засідання.
За клопотанням прокурора про відмову від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_27 , суд, заслухавши думку потерпілого та обвинуваченого, які підтримали клопотання прокурора та не наполягали на необхідності допиту свідка ОСОБА_27 , керуючись ч. 2 ст. 349 КПК України, у судовому засіданні постановив ухвалу про зміну обсягу доказів, які будуть досліджуватися у даному кримінальному провадженні в частині допиту вказаного свідка.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень та повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Незначні розбіжності в показаннях обвинуваченого та потерпілого щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, зокрема кількості ударів потерпілому суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_5 , згідно виписки з медичної карти та показань свідків, знаходився в стані алкогольного сп'яніння, а тому з огляду на це він міг детально не запам'ятати її обставин. Крім того, вказані обставини не впливають на кваліфікацію ступеня тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, а отже і на остаточну кваліфікацію кримінального правопорушення.
Діючи згідно ст. 337 КПК України в межах пред`явленого обвинувачення та оцінюючи фактичні обставини, встановлені на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, доказів для того щоб зробити такий висновок достатньо.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю і його дії кваліфікує за епізодом 08.09.2019 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та епізодом 04.03.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при цьому встановлено, що він: раніше притягувався до кримінальної відповідальності; працює без підтвердження трудових відносин; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; офіційно шлюб не зареєстрований, однак проживає сім`єю без реєстрації шлюбу, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь від 25.11.2019 з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з якою обвинувачений проживає в будинку своєї співмешканки разом із її двома неповнолітніми дітьми та батьком, відносини в сім`ї дружні, з дітьми має теплі стосунки, алкогольних чи наркотичних речовин не вживає, не підтримує кримінальних зв`язків, працює без підтвердження трудових відносин звальщиком лісу, від роботи отримує стабільний дохід. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення як і ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий ( а.с.36-40).

В суді ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, однак щирого каяття чи інших пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є рецидив кримінальних правопорушень та по епізоду від 04.03.2020 стан алкогольного сп`яніння.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які законодавцем віднесені до кримінальних проступків, при цьому суд бере до уваги віктимну поведінку самого потерпілого в ході подій, що мали місце 08.09.2019, яка носила, на переконання суду, провокуючий, конфліктний характер, та, хоча з юридичної точки зору не визнана неправомірною, проте, на побутовому рівні оцінювалася обвинуваченим, як провокуюча, при цьому потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує молодий вік обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, мотиви вчинення вказаних кримінальних правопорушень, готовності останнього нести кримінальну відповідальність за вчинене, потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання, завдана шкода не відшкодована, враховує висновок органу пробації, позитивну характеристику з місця проживання, позицію прокурора та приходить до висновку про доцільність призначення йому покарання у виді арешту, яке є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів, а беручи до уваги наявність малолітньої дитини, призначити вказане покарання не у максимальному розмірі.

Достатніх підстав для призначення більш суворих видів і розмірів покарання не вбачається.

Цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що обвинувачений своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження. Цивільний позивач ОСОБА_7 як на докази, що обґрунтовують його вимоги про відшкодування майнової шкоди, посилається на необхідність лікування після спричинених відповідачем ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (а.с.175-178) та на товарні чеки, що підтверджують придбання медикаментів та проведення обстежень (а.с.182-185), всього на суму 3273,00 грн.

При дослідженні матеріалів справи та наданих на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення спричиненої майнової шкоди суд прийшов до висновку, що позов потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування обвинуваченим йому майнової шкоди не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано належних та достатніх доказів на підтвердження понесених цивільним позивачем витрат. Самі по собі чеки на придбання медикаментів без наявності доказів їх призначення лікарем не відповідають вимогам належності, допустимості та достатності доказів.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_5 10000,00 гривень моральної (немайнової) шкоди, суд прийшов до наступного.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 3 зазначеної норми визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Наявність моральної шкоди, на думку суду, підтверджується фізичними стражданням пережитими у зв'язку із отриманими ушкодженнями, фізичного болю, внаслідок чого було порушено звичайний уклад життя, відновлення якого вимагало деякого часу, зусиль та витрат, викликаних діями обвинуваченого, що наклало свій негативний відбиток на життя і здоров'я позивача та заподіяло моральну шкоду, яка підлягає до часткового задоволення відповідно до ст. ст. 127 - 129 КПК України та ст. 1187 ЦК України.
Врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини суд вважає, що вказана сума 10000,00 грн. належним чином не вмотивована та є завищеною, оскільки, враховуючи характер протиправних дій, які було в деякій мірі спровоковано самим потерпілим, який без поважних причин не з`являвся до суду для розгляду кримінального провадження №0000441, виходячи з вимог розумності, справедливості та співмірності, матеріального та сімейного становища обвинуваченого, реальності відшкодування даної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди.
Відповідно до висновку зробленого у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі № 187/291/17 від 23.10.2019 при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог передбачених вказаним Кодексом.
Крім цього, ч. 1 ст. 128 КПК визначено, що особа якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Розгляд цивільного позову відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК у кримінальному провадженні здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи та відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Вказані правові норми підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (майнової та моральної), за яку відповідач несе цивільну відповідальність згідно із Законом.
Виходячи з наведеного особи, які заявили цивільний позов у кримінальних провадженнях, звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, якщо судовий збір сплачений помилково, то він підлягає поверненню у встановленому законом порядку, однак не може бути стягнений із засудженого.
Вказане узгоджується із правовим висновком колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.07.2020 у справі за № 753/10992/19.
Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає поверненню ОСОБА_7 .
Запобіжні заходи не обирались, речові докази відсутні, арешт на майно не накладався, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання :

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю даних кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) за заподіяну моральну шкоду.

В задоволенні іншої частини цивільного позову - відмовити.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України в Радомишльському районі Житомирської області повернути ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 840,80 грн., який був сплачений за квитанцією № 52483305 АТ "Ощадбанк" від 04.11.2020, внесений на рахунок UA0006519, відкритому в УДКСУ в Радомишльському районі Житомирській області, МФО 899998.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1