ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/536/20
Провадження №1-в/477/48/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Вітовського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області про звільнення від відбуття покарання засудженого
ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Зазначений орган з питань виконання покарань звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з поданням про звільнення від відбуття покарання відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибузьке Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно та постійно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року був засуджений за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185, ч. 3
ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 цього Кодексу, за сукупністю злочинів, до трьох років позбавлення волі, і звільнений судом від відбуття покарання відповідно до ст. 75 та ст. 76 КК України з іспитовим строком на один рік.
Вказував в поданні, що ОСОБА_5 перебував на обліку у Вітовському районному відділі філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області (далі орган пробації) з 13 липня 2020 року і 04 серпня того ж року він був ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання з випробуванням та попереджений про наслідки невиконання обов`язків, покладених на нього судом. Також, за постановою від 04 серпня 2020 року йому були визначені дні явки до органу пробації. За весь період іспитого строку він: один раз не виконав обов`язок, покладений на нього судом у виді неявки для реєстрації; до адміністративної відповідальності не притягувався; за місцем проживання характеризується негативно.
В той же час в поданні зазначав, що 11 січня 2021 року до органу пробації з Вітовського ВП Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшов витяг з ЄРДР № 0001020 від 30 грудня 2020 року та копії повідомлення підозри ОСОБА_5 від 06 січня 2021 року, 12 січня 2021 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, а ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2021 року йому обрана міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою. До часу подання це кримінальне провадження перебуває на розгляді в Жовтневому районному суді Миколаївської області.
Посилаючись положення ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, п. 2 ст. 6 Конвеції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, та вказуючи, що особа вважається невинуватою поки її вина не підтверджена в законному порядку обвинувальним вироком суду; звернувся до суду з питанням його звільнення від відбуття покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року.
В судовому засіданні представник органу пробації подання підтримала та просила задовольнити, вказавши, що іспитовий строк закінчився і відсутній вирок суду, який набрав законної сили, про визнання винуватим ОСОБА_5 у вчиненні іншого злочину, скоєного під час іспитового строку, тому, виходячи із принципу презумпції невинуватості, немає підстав для вирішення питання про направлення його для відбуття покарання.
Засуджений ОСОБА_5 та його захисник подання підтримали
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, оскільки, хоча й закінчився іспитовий строк, проте ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні інших злочинів, скоєних під час іспитового строку, які перебувають на розгляді у суді, тому неможливо на теперішній час вирішити питання про звільнення його від відбуття покарання, призначеного йому вироком суду.
Суд, заслухавши думку учасників розгляду, дослідивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
14 травня 2020 року Жовтневим районним судом Миколаївської області був ухвалений вирок, за яким ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, але звільнений від відбуття цього покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на один рік та з покладенням на час іспитового строку наступних обов`язків: повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися до органу пробації для реєстрації.
13 липня 2020 року вирок був прийнятий до виконання органом пробації.
В зв`язку з цим у 04 серпня 2020 року у нього була відібрана підписка про роз`яснення обов`язків, покладених на нього судом; він ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання, а також йому встановлені дні явки на реєстрацію четверта середа кожного місяця.
Вподальшому на реєстрацію він з`являлася в призначені дні, крім одного разу у жовтні 2020 року, в зв`язку з відсутністю коштів для проїзду до місця реєстрації (згідно його пояснень).
Проте із січня 2021 року він не з`являвся на реєстрацію, оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001020 від 30 грудня 2020 року, йому обрану міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. На тепер застосування цієї міри запобіжного заходу йому продовжено.
Частиною 1 статті 78 КК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Згідно з частиною 2 цієї ж статті КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного судом покарання.
У відповідності до частин 1 та 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України Про пробацію, а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Учасниками розгляду та засудженим в тому числі, не заперечувалося, що на розгляді в Жовтневому районному суді Миколаївської області перебуває кримінальне провадження відносно нього, в якому він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, скоєного під час іспитового строку.
За положеннями ст. 78 КК України звільнення від відбуття покарання передбачає не тільки закінчення іспитового строку, а й виконання покладених на засудженого судом обов`язків, і невчинення нового злочину.
Як визначено у ст. 71 КК України, у разі вчинення засудженим після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання нового кримінального правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Тобто у суда є обов`язок застосувати ст. 71 КК України у разі вчинення засудженим під час іспитового строку нового кримінального правопорушення.
В той же час, у разі звільнення засудженого формальної підстави тільки в зв`язку із закінчення іспитового строку суд буде позбавлений належним чином виконати свій обов`язок по призначенню покарання.
Суд погоджується з посиланням представниці органу пробації що відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Але це не вказує на наявність беззаперечних підстав для звільнення особи від відбуття покарання через закінчення іспитового строку, при наявності відносно нього обвинувачення про вчинення злочину під час іспитового строку.
На думку суду, в такому випадку органу пробації належить отримати рішення суду, яке набрало законної сили за наслідком розгляду останнього обвинувачення і в залежності від цього вирішувати долю особи: у разі виправдання завернутися до суду з поданням про звільнення від відбуття покарання, а у разі визнання його винуватим, то суд повинен був застосувати

ст. 71 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків.

Керуючись статтями 537-539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Вітовського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року, яким він був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 та 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки зі звільненням від його відбуття з іспитовим строком на один рік відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали, її повний текст складено на 23 липня 2021 року для оголошення о 12:50.

Суддя ОСОБА_1