Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3365/20
Провадження №: 1-кп/332/74/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2021 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який має повну загальну середню освіту, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12.06.2020р. приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком своєї правої руки в область обличчя, а саме в лобно-скроневу ділянку ліворуч та один удар своєю правою ногою в область лівої руки, а саме в голівку лівої променевої кістки, чим спричинив потерпілому рану в лобно-скроневій ділянці ліворуч, яка відповідно до висновку експерта № 688 від 23.06.2020 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, а також багатоуламковий перелом голівки лівої променевої кістки зі зміщенням кісткових уламків, який відповідно до висновку експерта № 688 від 23.06.2020 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В судовому засіданні 03.02.21р. обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому злочини не визнав та в ході розгляду справи суду поясняв, що в той день, 12.06.2020р., в нього дійсно вийшов конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 неподалік від будинку АДРЕСА_2 , але потерпілий сам послизнувся та впав на руку. В дебатах просив його виправдати. В останньому слові просив вибачення у потерпілого та висловлював жаль, що все так відбулось.
Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав свою вину, його винність у скоєнні інкримінованого йому злочину за фактичних обставин, які викладені у вироку, підтверджується нижченаведеними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що в той день, 12.06.20р. йому на роботу подзвонила дружина і сказала, що ОСОБА_8 кидався на неї з цеглиною. Після роботи ввечері він прийшов додому, і йому дружина з сусідами розповіли про вказану ситуацію. Потім підійшов обвинувачений ОСОБА_8 , і потерпілий запитав в нього з приводу конфлікту з дружиною, але ОСОБА_8 був у сильному алкогольному сп`янінні. ОСОБА_8 почав відходити, потерпілий йшов за ним, біля жіночої консультації ОСОБА_8 вдарив потерпілого в обличчя, він впав, але хотів піднятись. В цей момент ОСОБА_8 хотів вдарити ОСОБА_9 правою ногою в обличчя, потерпілий прикрився лівою рукою, тому удар ОСОБА_8 ногою попав в лікоть лівої руки ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілий відчув різкий біль. Потерпілий також пояснив, що в цей час він був фактично на «четвереньках», а ОСОБА_8 стояв. Потім підбігли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та відігнали ОСОБА_8 , викликали швидку та поліцію. Це було приблизно о 8 вечора. Потерпілий також пояснив, що окрім нього на місті події були: його дружина, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та його співмешканка ОСОБА_12 . Це було біля будинку № 16 по вул.Тенісній в м.Запоріжжі. Обвинуваченого просив покарати на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що в той день, приблизно вісім місяців назад, можливо в липні минулого року, ввечері, після сьомої години вони сиділи у дворі будинку АДРЕСА_2 . Були в той вечір у дворі: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , яка є співмешканкою обвинуваченого, яка є новою сусідкою вказаного свідка. З роботи прийшов потерпілий ОСОБА_18 , а його дружина ОСОБА_19 розказала йому, що ОСОБА_8 ганявся за неї з цеглиною, коли вона була з маленькою дитиною. Потім у двір прийшов обвинувачений ОСОБА_8 , і ОСОБА_9 запитав в нього, навіщо той налякав його дружину та дитину. Вони відійшли в бік жіночої консультації, при цьому руки у ОСОБА_9 були позаду. Потім ОСОБА_8 наніс удар рукою ОСОБА_9 , і той впав. Потім ОСОБА_9 хотів піднятись, а ОСОБА_8 вдарив ногою ОСОБА_9 в область обличчя, ОСОБА_9 прикрився рукою, і удар ОСОБА_8 попав в руку ОСОБА_9 , а саме в лівий лікоть. Після цього ОСОБА_8 вдарив кулаком в спину ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що влітку 2020 року ОСОБА_8 кидався біля будинку 16 по вул.Тенісна у м.Запоріжжі з каменем на дружину потерпілого ОСОБА_9 . Потім ввечері в той же день ОСОБА_9 прийшов та хотів поговорити з цього приводу з обвинуваченим ОСОБА_8 , але ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_9 рукою, від чого він впав. Потім ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_9 ногою та попав по його руці. Свідок також пояснив, що при цьому була присутня його дружина, а саме ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що в той день, 12.06.20р., в денний час вона йшла з дитиною біля будинку АДРЕСА_2 , біля будинку сидів обвинувачений ОСОБА_8 у нетверезому стані та випивав з іншими особами. Приходько підняв камінь та хотів кинути в неї, дитина злякалась, і вони забігли в під`їзд. В той же день, приблизно о восьмій вечора, її чоловік ОСОБА_7 прийшов з роботи, та хотів поговорити з ОСОБА_8 з цього приводу. Вони відійшли приблизно на 150 метрів від будинку № 16 по вул.Тенісна у м.Запоріжжі, як ОСОБА_8 вдарив рукою ОСОБА_9 в голову, від чого ОСОБА_9 впав. Потім ОСОБА_8 бив ОСОБА_9 руками та ногами, неподалік були ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Потім приїхала швидка та поліція. Свідок також зазначив, що ОСОБА_9 одразу сказав свідку, що в нього сильно болить лікоть, оскільки в лівий лікоть його вдарив ногою ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_24 пояснив суду, що влітку він бачив обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , між вул.Вроцлавською та жіночою консультацією у м.Запоріжжі, між ними був конфлікт, ОСОБА_9 йшов за ОСОБА_8 , потім ОСОБА_9 упав, хто наносив удари свідок не бачив, оскільки вони йшли позаду його.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.06.20р. ОСОБА_7 заявив, що 12.06.20р. ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту наніс тілесні ушкодження (а.с.36).

Протоколом огляду місця події від 13.06.20р. зафіксовано, що місцем події є відкрита ділянка місцевості, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.37-41).

Згідно висновку експерта № 688 від 23.07.2020р. багатоуламковий перелом голівки лівої променевої кістки зі зміщенням кісткових уламків у ОСОБА_7 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с.42-43).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.11.20р. за участю ОСОБА_6 зафіксовано, як ОСОБА_6 підтвердив конфлікт та бійку з потерпілим ОСОБА_7 (а.с.44-55).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.20р. за участю ОСОБА_14 останній показав та розказав, як в ході бійки ОСОБА_6 наносив ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.с.56-64), в т.ч. ударом ногою в лікоть потерпілого (а.с.63-64).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.20р. за участю ОСОБА_24 зафіксовано, як ОСОБА_24 підтвердив конфлікт та бійку ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_7 (а.с.65-69).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.09.20р. за участю ОСОБА_13 остання показала та розказала, як в ході бійки ОСОБА_6 наносив ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.с.70-76), в т.ч. ударом ногою в лікоть потерпілого (а.с.75).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.20р. за участю ОСОБА_21 зафіксовано, як ОСОБА_21 підтвердила конфлікт та бійку ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_7 (а.с.77-81).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.20р. за участю ОСОБА_7 останній показав та розказав, як в ході бійки ОСОБА_6 наносив ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.с.82-87), в т.ч. ударом ногою в лікоть потерпілого (а.с.87).

Згідно висновку експерта № 573/к від 04.12.2020р. багатоуламковий перелом голівки лівої променевої кістки зі зміщенням кісткових уламків та рана в лобно-скроневій ділянці ліворуч у ОСОБА_7 утворились від дії тупих предметів, при цьому йому було нанесено не менше 2-х травматичних впливів в ділянку лівого ліктьового суглобу та ліву лобно-скроневу ділянку, можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 за механізмом, на який він вказує під час проведення слідчого експерименту від 24.09.20р. не виключається (а.с.91-104).
Суд критично відноситься до позиції обвинуваченого, що потерпілий сам пошкодив собі лікоть при падінні, оскільки така позиція спростовуються дослідженими судом вищезазначеними письмовими доказами, а також показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 .

Суд розцінює таку позицію обвинуваченого як спосіб уникнути від передбаченої законом відповідальності. Свідчення потерпілого та вказаних свідків є логічними і послідовними та узгоджуються з письмовими доказами, в т.ч. з протоколами слідчих експериментів та висновками судово-медичних експертиз, які було зазначено раніше.

Отже, суд вважає малоймовірною версію обвинуваченого про можливість утворення тілесних ушкоджень у потерпілого від можливого падіння, оскільки докази на підтвердження цього суду не надані, така позиція спростовується висновком судово-медичної експертизи потерпілого, згідної якої ушкодження утворились від дії тупих предметів.

При цьому суд враховує, що згідно п.27 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» висновки судово-медичних

експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння

і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.

Проаналізувавши докази по справі у сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного та винність ОСОБА_6 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах.

Суд вважає пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання і дані, характеризуючи особу обвинуваченого.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, який не вимагав суворого покарання та просить обвинуваченого покарати на розсуд суду, враховуючі наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, матеріальний стан обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, перебував на обліку в ЗОКНД з 2013 по 2019 роки з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіатів, алкоголю та психостимуляторів, синдром залежності», просив вибачення у потерпілого та жалів про те, що трапилось, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому можливо призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, але із застосуванням ст.75 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Згідно обвинувального акту по справі відсутні витрати на проведення судових експертиз.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді ДВОХ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого від відбування покарання звільнити, якщо він протягом ДВОХ років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1