233 Справа № 233/4988/20
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
підготовчого судового засідання
22 березня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2020 року призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, підстав для закриття провадження він не вбачає, підстав для повернення провадження для продовження досудового розслідування немає, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено. Проти відкритого судового розгляду провадження прокурор не заперечував.
Представник потерпілої та потерпіла не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 заперечувала проти призначення судового розгляду, просила повернути обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, посилаючись на те, що в обвинувальному акті не вірно викладено обставини, що обтяжують відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме зазначено невірне прізвище обвинуваченої.
Обвинувачена ОСОБА_9 підтримала думку захисника.
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Суд вважає, що описка допущена в обвинувальному акті це лише технічна помилка, яка може бути розглянута в судовому засіданні.
Недоліки, зазначені захисником та обвинуваченою при складенні обвинувального акту не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
На думку суду, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України зазначено усі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду у цьому кримінальному провадженні, зазначені у його тексті слідчим та прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Отже, кримінальне провадження підсудне Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим Кримінальним процесуальним кодексом України, підстави для затвердження угоди або відмови в її затвердженні та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України; закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України не вбачається; підстави повернення обвинувального акту, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України або для направлення обвинувального акту для визначення підсудності - відсутні.
Проти відкритого судового розгляду провадження учасники судового розгляду не заперечували. Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
В порядку підготовки справи до розгляду суд вирішив питання про склад осіб, які будуть приймати участь у судовому розгляді.
Згідно ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину або тяжкого злочину нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_9 , є тяжким злочином (нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі) та злочин, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином. Враховуючи вищевикладене досудова доповідь стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 не складається.
Вислухавши думку учасників судового провадження про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 , оскільки обвинуваченій ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який в подальшому було продовжено ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області до 01 квітня 2021 року, включно. Сторона обвинувачення вважає, що перебування на свободі обвинуваченої може сприяти її намірам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення задля приховання інкримінованого, тобто наявні ризики, визначені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зазначена необхідність та неможливість обрання стосовно обвинуваченої іншого запобіжного заходу обґрунтовується її можливістю переховуватись від суду, а також, як особисто, так і через коло своїх знайомих, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення задля приховання інкримінованого,
Обвинувачена ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні замаху на умисне вбивство способом, небезпечним для багатьох осіб та незаконному носінні, зберіганні та придбанні вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, що дає підстави для наявності ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення задля приховання інкримінованого, з метою запобігання кримінальної відповідальності.
Крім того, є підстави вважати, що ОСОБА_9 , яка обвинувачується у тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, під загрозою можливого покарання, перед допитом в судовому засіданні може почати впливати на свідків, які допитані під час проведення досудового розслідування, але не допитані в суді під час судового розгляду, що обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт в даному випадку не зможе забезпечити належної її процесуальної поведінки.
Враховуючи вищевикладене, прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_8 не заперечувала щодо клопотання прокурора.
Обвинувачена ОСОБА_9 не заперечувала щодо клопотання прокурора.
Представник потерпілої просив вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.
Потерпіла не заперечувала щодо клопотання прокурора.
Обговоривши з учасниками судового провадження заявлене прокурором письмове клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
Судом достовірно встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, на строк 56 днів до 07 грудня 2020 року, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2021 року до 01 квітня 2021 року, включно.
ОСОБА_9 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у передбачений законодавством термін.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 (яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років), ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України (яке згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі).
Під час судового розгляду судом встановлено, що надане прокурором клопотання доводить обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою кримінального правопорушення, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, зазначеним у клопотанні.
Прокурором доведено, що підставами вважати, що в кримінальному проваджені існують ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Вищезазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_9 вчинила тяжкий та особливо тяжкий злочини за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що може бути визнане обвинуваченою ОСОБА_9 більш небезпечним ніж втеча, та те, що ОСОБА_10 є уродженкою Російської Федерації, маючи тісні зв`язки з військовими задля порятунку може здійснити незаконний перетин кордону в її непідконтрольній частині з метою виїзду до Російської Федерації, та переховуватись у близьких родичів та знайомих за межами України. Доводи обвинуваченої про те, що в останнє вона виїздила до Російської Федерації з метою поховання батьків, її проживання в інтернаті у дитинстві не підтверджує відсутність в неї знайомих у цій країні, де вона народилася та виросла; міцних соціальних зв`язків не має (вдова, доросла донька - колишня військовослужбовець - мешкає в Харкові та зв`язок з матір 'ю майже не підтримує); неповнолітня донька і малолітня онука мешкають з обвинуваченою, яка працює приватним підприємцем та займається волонтерською діяльністю, має знайомих серед військових, на час перебування обвинуваченої в суді залишаються з сусідкою. Втім, наявність на утримання дітей не зупинила обвинувачену від вчинення особливо тяжкого злочину засобом, небезпечним для багатьох осіб.
Ризик того, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілу, свідка у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_9 , займаючись волонтерською діяльністю, працюючи приватним підприємцем, не маючи роботодавця, тобто працюючи на себе та будучи обізнана про місце проживання свідків, матиме реальну можливість шляхом застосування насильства, або погрози його застосування, незаконно впливати на них безпосередньо і через своїх знайомих військовослужбовців.
Ризик того, що ОСОБА_9 може як особисто, так і через коло своїх знайомих перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується в тому числі оглядом переписки в мобільному телефоні останньої, де ОСОБА_10 підписана, як « ОСОБА_11 », погрожує потерпілій, та показами ОСОБА_12 , де останній вказує на інші подібні правопорушення, які скоєно відносно них, після прямих її погроз, направлених на позбавлення життя потерпілої.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , її можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення на думку суду, є підставою для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків і її належну поведінку.
Вищезазначені ризики виправдовують обрання стосовно обвинуваченої запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої ОСОБА_9 , суд на теперішній час не встановив.
Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання ОСОБА_9 винуватою; вік та стан здоров`я обвинуваченої; міцність соціальних зв`язків обвинуваченої в місці її постійного проживання (вдова, доросла донька - колишня військовослужбовець - мешкає в Харкові та зв`язок з матір`ю майже не підтримує; неповнолітня донька і малолітня онука мешкають з обвинуваченою); є приватним підприємцем; майновий стан обвинуваченої; відсутність судимостей та повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, враховуючи наявність підстав, передбачених ч. 2 ст. 181 КПК України, та що більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_9 , з метою запобігання ОСОБА_9 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченої, не даючи оцінки доказам, враховуючи, що прокурором в підготовчому судовому засіданні доведені всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора про застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, оскільки її належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, із покладенням на обвинувачену, обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, ухиленню обвинуваченої від суду.
За наведеним, суд вважає, що клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу слід задовольнити, застосувавши обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, з урахуванням деяких змін внесених до них.
Інших клопотань сторонами кримінального провадження не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 181, 194, 314-316, 372 КПК України, суд, -
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту відмовити.
В судове засідання викликати прокурора, представника потерпілої, потерпілу, захисника та обвинувачену.
Клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Октябрський, Бєлгородського району, Бєлгородсько області, Російської Федерації задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Октябрський, Бєлгородського району, Бєлгородсько області, Російської Федерації запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (без застосування електронних засобів контролю) терміном до 22 травня 2021 року, включно.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
3) утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
5) Заборонити обвинуваченій ОСОБА_9 залишати житло за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.
Виконання ухвали доручити відділу поліції № 3 Сєвєродонецького районнного управління поліції ГУНП в Луганській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_9 - до 22 травня 2021 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді