1Справа № 335/5400/20 1-кп/335/283/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої особи адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000095 від 14.02.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має вищу освіту, не заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , відповідно до трудового договору, укладеного 02.01.2018 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею, посадової інструкції касира операціоніста, яка затверджена Головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк», та договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_5 від 09.02.2017, перебуваючи на посаді касира-операціоніста Індустріального відділення АТ КБ «ПриватБанк» будучи особою, якій були ввірені грошові кошти та інші матеріальні цінності АТ КБ «ПриватБанк», за незбереження яких вона несла повну матеріальну відповідальність, здійснила привласнення та розтрату коштів банку при наступних обставинах.

ОСОБА_5 у зв`язку із скрутним матеріальним становищем вирішила взяти у борг грошові кошти, на власні потреби та з цією метою, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, звернулась до раніше знайомого ОСОБА_7 , який був клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та обслуговувався останньою, як касиром-операціоністом.

У відповідності до їх домовленості, під час якої договори, розписки або інші документи не складались та не підписувались, ОСОБА_7 погодився надати власні гроші ОСОБА_5 , але на його умовах, які полягали у виплаті йому процентів за користування його коштами у розмірі 2200 гривень.

Так, 25.01.2019 приблизно о 15 годинні 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на своєму робочому місці, у приміщенні каси Індустріального відділення АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 176, діючи з прямим умислом, направленим на привласнення чужого майна, маючи безпосередній доступ до каси банку, у зв`язку з виконанням повноважень пов`язаних із розпорядженням та зберіганням грошових коштів, вилучила з неї грошові кошти в сумі 643 300 гривень та 7 000 доларів США (які за курсом НБУ становили 194 460 гривень), якими у подальшому мала намір розпорядитись на власний розсуд, а саме передати ОСОБА_7 , який не був обізнаний щодо її незаконних дій, з метою виконання їх усної домовленості щодо повернення боргу.

Цього ж дня, приблизно о 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність камер відеоспостереження у приміщенні банку, внаслідок чого її дії з передачі грошових коштів з приміщення банку іншій особі, без проведення банківської операції, можуть бути виявленими, остання, з метою приховування вчинення злочину, вирішала провести банківську операцію за участю ОСОБА_7 . З цією метою, 25.01.2019 ОСОБА_7 передав свою банківську карту № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , яка здійснила операцію зняття з рахунку останнього грошових коштів у сумі 500 гривень та реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на привласнення та розтрату коштів АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5 надала доступ ОСОБА_7 до каси видачі великих сум Індустріального відділення, де одразу передала йому грошові кошти в сумі 643 300 гривень та 7 000 доларів США (за курсом НБУ становило 94 460 гривень), які раніше нею були незаконно вилученні з каси банку. Отримавши зазначені грошові кошти, ОСОБА_7 залишив приміщення банку.

25.01.2019, ОСОБА_5 , з метою недопущення подальшого виявлення керівництвом банку її протиправних дій, у автоматизованому програмному комплексі банку здійснила операцію з переведення грошових коштів з каси відділення банку до відсіку інкасаторської сумки грошових коштів в сумі, яка була еквівалентна сумі коштів переданих нею ОСОБА_7 , тим самим вчинила дії направлені на приховування нестачі коштів у касі відділення.

Крім того, 26.01.2019 ОСОБА_5 , з метою виконання усної домовленості з ОСОБА_7 щодо повернення останньому відсотків за користування його коштами, діючи в порушення посадової інструкції касира-операціоніста, «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» та «Положення про організацію касової роботи у відділеннях АТ КБ «Приватбанк», перебуваючи на своєму робочому місці, без фактичної присутності в Індустріальному відділенні ОСОБА_7 , здійснила проводку поповнення карткового рахунку № НОМЕР_2 оформленого на останнього на загальну суму 2200 гривень з каси зазначеного відділення банку.

Таким чином нестача коштів у касі банку станом на 26.01.2019 склала 645 500 гривень та 7000 доларів США (яка за курсом НБУ становить 194 460 гривень).

У подальшому, з метою приховування своєї злочинної діяльності, ОСОБА_5 28 січня 2019 року під час вечірньої звірки каси з персональним фінансовим консультантом корпоративних клієнтів ОСОБА_8 , яка виступала як друга матеріально-відповідальна особа, надлишків або нестачі у касі банку виявлено не було, при цьому ОСОБА_5 , діючи у порушення п. 15.6 «Положення про організацію касової роботи у відділеннях АТ КБ «ПриватБанк», використовуючи досвід роботи, довірчі відносини із співробітниками банківської установи, які виступали у якості інших матеріально-відповідальних осіб, а також той фактор, що ОСОБА_8 відволіклась, у автоматизованому програмному комплексі банку, здійснила операцію з переведення грошових коштів з каси відділення банку до відсіку інкасаторської сумки грошових коштів у сумі 645 500 гривень та 7000 доларів США (яка за курсом НБУ становила 194 460 гривень), які раніше остання передала ОСОБА_7 .

При цьому, ОСОБА_5 , розуміючи, що вечірня звірка каси банку вже фактично відбулась, з метою недопущення нестачі у касі перерахунку (інкасаторському сейфі) у відповідності до проведеної операції в автоматизованому програмному комплексі банку, з каси банку фактично перенесла кошти в сумі 645 500 гривень та 7000 доларів США (яка за курсом НБУ становила 194 460 гривень) до відсіку інкасаторської сумки, та таким чином здійснила фактичну недостачу грошових коштів у касі банку. Аналогічні дії на приховування своїх злочинних дій, ОСОБА_5 вчинила 29 січня 2019 року при закритті каси зі спеціалістом з обслуговування клієнтів ОСОБА_9 , яка у цей день виступала у якості другої матеріально-відповідальної особи.

Далі, 30 січня 2019 року у вечірній час, ОСОБА_5 перебуваючи на своєму робочому місці, куди для проведення вечірньої звірки каси у якості другої матеріально-відповідальної особи прибула керівник напрямку касового обслуговування Південно-Східного Регіонального Управління АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_10 , під час проведення звірки, усвідомлюючи, що у касі банку не вистачає коштів та її протиправні дії будуть виявлені, використовуючи момент відволікання ОСОБА_10 фактичним перерахунком коштів наявних у касі банку, ОСОБА_11 у автоматизованому програмному комплексі банку здійснила фіктивну операцію з переведення грошових коштів з каси відділення банку до відсіку інкасаторської сумки грошових коштів у сумі 645 500 гривень та 7000 доларів США (яка за курсом НБУ становила 194 460 гривень), які фактично з каси банку до відсіку інкасаторської сумки ОСОБА_5 переміщені не були.

Так, згідно Акту перерахунку сумки інкасаторської за 31.01.2019 № КТ-БТ-2019/2-6573218 від 01.02.2019 встановлено: Акт перерахунку сумки 142754330, 826089, що надійшла з відділення ZPO0 від касира ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ) ІНДУСТРІАЛЬНЕ ВІДДІЛЕННЯ ЗАПОРІЗЬКОГО РУ, 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 176) до каси перерахунку ZPН0 (ЗАПОРІЗЬКЕ РУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК", 69065, м. Запоріжжя, пл. Інженерна, 1, 49094, м Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30), комісією у складі: контролер ОСОБА_13 , касир ОСОБА_14 31.01.2019 проведений перерахунок сумки.

Комісією встановлена наявність недостачі коштів у сумі 645 500 гривень.

Згідно Акту перерахунку сумки інкасаторської за 31.01.2019 № КТ-БТ-2019/2-6573217 від 01.02.2019 встановлено: Акт перерахунку сумки 142754329, 826089, що надійшла з відділення ZPO0 від касира ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ) ІНДУСТРІАЛЬНЕ ВІДДІЛЕННЯ ЗАПОРІЗЬКОГО РУ, 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 176) до каси перерахунку ZPН0 (ЗАПОРІЗЬКЕ РУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК", 69065, м. Запоріжжя, пл. Інженерна, 1, 49094, м Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30), комісією у складі: контролер ОСОБА_13 , касир ОСОБА_15 31.01.2019 проведений перерахунок сумки.

Комісією встановлена наявність недостачі коштіву сумі 7 000 доларів США (яка за курсом НБУ становила 194 460 гривень).

Згідно висновку експерта № 135/136-20 від 27.04.2020 за результатами судової економічної експертизи, яка проведена Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз:

В обсязі наданих на дослідження матеріалів справи, з урахуванням експертного завдання документально підтверджується нестача коштів встановлена актом перерахунку сумки (ревізії) інкасаторської сумки Індустріального відділення Запорізького регіонального Управління АТ КБ «ПриватБанк» за 31.01.2019 № КТ-БТ-2019/2-6573218 від 01.02.2019 на суму 645 500,00 грн. та актом перерахунку сумки (ревізії) інкасаторської сумки Індустріального відділення Запорізького регіонального Управління АТ КБ «ПриватБанк» за 31.01.2019 № КТ-БТ-2019/2-6573217 від 01.02.2019 на суму 7000,00 доларів США (яка за курсом НБУ становила 194 460 гривень).

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді касира-операціоніста Індустріального відділення АТ КБ «ПриватБанк», будучи особою, якій були ввірені кошти та цінності банку, здійснила привласнення та розтрату коштів АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 645 500 гривень та 7 000 доларів США (яка за курсом НБУ становить 194 460 гривень), а всього на загальну суму 839 960 гривень, яка станом на 25.01.2019 більш ніж у 600 разів перевищувала неоподатковуваним мінімум доходів громадян, що у відповідності до п. 4 примітки до ст. 185 КК України є вчиненням злочину в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_5 вчинила легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом при наступних обставинах.

У січні 2019 року ОСОБА_5 , при невстановлених досудовим слідством обставинах, уклала з раніше знайомим ОСОБА_7 усний договір позики, згідно якого останній надав їй грошові кошти, а ОСОБА_5 зобов`язувалась виплатити проценти від суми позики та повернути позику за вимогою ОСОБА_7 .
Приблизно у середині січня 2019 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_5 з вимогою повернути позику та проценти. Розуміючи, що виконати зобов`язання перед ОСОБА_7 з приводу повернення суми позики та виплати процентів, вона не має можливості, з причини відсутності власних коштів, у ОСОБА_5 виник умисел направлений на привласнення коштів АТ КБ «ПриватБанк» з метою подальшої передачі їх ОСОБА_7 в якості погашення боргу.

На виконання свого злочинного наміру, 25.01.2019 приблизно о 15 годинні 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні каси Індустріального відділення АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 176, діючи з прямим умислом, маючи безпосередній доступ до каси банку, у зв`язку з виконанням повноважень пов`язаних із розпорядженням та зберіганням грошових коштів, вилучила з неї грошові кошти у сумі 643 300 гривень та 7 000 доларів США (які за курсом НБУ становили 194 460 гривень).

Далі, ОСОБА_5 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, використовуючи практичні знання автоматизованого програмного комплексу банку, із здійсненням фінансових операції вирішила розпорядитись коштами, одержаними злочинним шляхом,З урах на власний розсуд, а саме передати їх ОСОБА_7 , тим самим виконати перед ним зобов`язання за договором позики.

Того ж дня, 25.01.2019 приблизно о 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , на виконання свого злочинного наміру, направленого на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, достовірно знаючи про наявність камер відеоспостереження у приміщенні банку, в наслідок чого її дії з передачі грошових коштів з приміщення банку іншій особі, без проведення банківської операції, можуть бути виявленими, з метою приховування та маскування незаконного походження коштів, вирішала провести банківську операцію за участю ОСОБА_7 . З цією метою, 25.01.2019 ОСОБА_7 передав свою банківську карту № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , яка здійснила операцію зняття з рахунку останнього грошових коштів у сумі 500 гривень та, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на легалізацію коштів одержаних злочинним шляхом, а саме привласнених в АТ КБ «ПриватБанк», остання надала доступ ОСОБА_7 до каси видачі великих сум Індустріального відділення, де одразу передала йому грошові кошти в сумі 643 300 гривень та 7 000 доларів США (за курсом НБУ становило 194 460 гривень), у якості погашення заборгованості за договором позики, які остання вилучила з каси банку. Отримавши зазначені грошові кошти, ОСОБА_7 залишив приміщення банку.

Крім того, 26.01.2019 ОСОБА_5 , з метою легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, діючи на виконання усної домовленості із ОСОБА_7 щодо повернення останньому процентів від суми позики, діючи в порушення посадової інструкції касира-операціоніста, «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» та «Положення про організацію касової роботи у відділеннях АТ КБ «Приватбанк», перебуваючи на своєму робочому місці, здійснила фінансову операцію з коштами каси Індустріального відділення АТ КБ «Приватбанк» у вигляді поповнення карткового рахунку № НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_7 на загальну суму 2200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, вчинила фінансові операції та правочин з коштами одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів на суму 645 500 гривень та 7000 доларів США (яка за курсом НБУ становила 194 460 гривень), а всього на загальну суму 839 960 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, а саме, привласнення та розтрату чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненого в особливо великих розмірах, а також злочин, передбачений ч. 1 ст. 209 КК України, а саме, вчинення фінансової операції чи правочину з коштами або іншим майном, які одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною у інкримінованих їй злочинах, щиро розкаялася у скоєному, надавши наступні пояснення по суті пред`явленого обвинувачення.

Наприкінці 2014 року у її матері виявили захворювання на рак, у зв`язку з чим їй терміново знадобились грошові кошти на лікування матері. Грошей на той час у неї не було, оскільки вона сама виховувала доньку, а доходи були невеликі. Вона звернулась до раніше знайомого їй ОСОБА_7 з проханням надати грошові кошти у позику, із сплатою йому відсотків за користування грошовими коштами, на що він погодився та надав їй грошові кошти у борг. Письмового договору вони не укладали. У зв`язку із необхідністю сплати відсотків за користування грошовими коштами сума боргу у неї перед ОСОБА_7 постійно зростала, і враховуючи те, що борг вона самостійно не могла вже повернути, вона вирішила погасити борг перед ОСОБА_7 за рахунок грошових коштів, які перебували у касі ПАТ КБ «ПриватБанк», де вона працювала на посаді касира-операціоніста. Грошові кошти вона повертала у приміщенні відділення Банку, на своєму робочому місці, куди приходив ОСОБА_7 , шляхом видачі їх останньому із каси.

Вона підписувала посадову інструкцію та договір про матеріальну відповідальність, перебуваючи на цій посаді, і відповідно розуміла, що є матеріально-відповідальною особою.

У кінці січня 2019 року, ОСОБА_10 було виявлено нестачу грошових коштів у касі Банку, після чого було проведено перевірку, якою і було встановлено, що нестача становить 839 960 грн.

Вона дуже шкодує, що так вийшло, і зазначила, що ніколи би на це не пішла аби не тяжка хвороба її матері, у зв`язку із чим їй термінооі були потрібні грошові кошти на лікування матері. З лютого 2019 року вона добровільно розпочала відшкодовувати Банку збитки і на даний час нею повернуто приблизно 80 000 грн. Просила її суворо не карати, не позбавляти її волі, зазначила, що виправдає довіру усіх учасників судового провадження та суду.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» визнала у повному обсязі.

З урахуванням викладених обставин, суд доходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться: за ч. 1 ст. 209 КК України - до тяжкого злочину; за ч. 5 ст. 191 КК України до особливо тяжкого злочину.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та не перебувала, має зареєстроване місце проживання, де проживає разом із матір`ю ОСОБА_16 , яка є особою похилого віку, потребує постійного стороннього догляду за станом здоров`я, є інвалідом третьої групи та має ряд хронічних захворювань, а також з неповнолітньою донькою ОСОБА_17 , яку утримує та виховує самостійно, розлучена, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, добровільне часткове відшкодування завданої злочином шкоди.

Про наявність пом`якшуючих обставин свідчить поведінка обвинуваченої, яка дає критичну оцінку своїм діям, послідовно визнала винуватість у скоєнні злочинів, своїми активними діями сприяла як органу досудового розслідування у з`ясуванні обставин вчинення злочинів так і суду, наявні у матеріалах справи медичні документи ОСОБА_16 та документи, з яких убачається, що остання є матір`ю ОСОБА_5 , квитанції про часткове відшкодування на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» завданої злочином матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 69 КК України).

Призначене судом покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, суд повинен з`ясувати її вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний та сімейний стан, тощо.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має матір похилого віку та неповнолітню доньку, з якими спільно проживає, її негативного ставлення до скоєного, сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також зважаючи на позицію прокурора і представника потерплої юридичної особи щодо призначеного обвинуваченій покарання, суд вважає за можливе, з урахуванням положень ст. ст. 66, 69 КК України, призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 191 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті, у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права на 2 роки обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю,без конфіскації майна, а за ч. 1 ст. 209 КК України у межах санкції цієї статті у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права на 1 рік обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю,без конфіскації майна.

Остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи положення ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України, в тій частині, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд, крім встановлення даних щодо особи обвинуваченої, враховує і позицію сторони обвинувачення, прокурора та представника потерпілої особи, з цього питання, та доходить до висновку про відсутність необхідності направлення обвинуваченої до місць позбавлення волі, та про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства, шляхом застосування ст. ст. 75, 76 КК України і призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на максимальний строк 3 роки, що на думку суду також мінімізує ризик вчинення обвинуваченою нових злочинів у майбутньому, та надасть їй змогу відшкодувати завдану ПАТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду у повному обсязі, про що також у судовому засіданні зазначив представник потерпілої особи.

На переконання суду, призначення обвинуваченій покарання з випробуванням у даному випадку, з урахуванням принципу індивідуалізації, є справедливим, співмірним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.

У ході досудового розслідування кримінального провадження потерпілою особою ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у розмірі 839 960 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 позов визнала у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За результатами розгляду кримінального провадження доведено факт привласнення та розтрати обвинуваченою ОСОБА_5 грошових коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 839 960 грн. Проте, у ході проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, обвинуваченою ОСОБА_5 добровільно відшкодовано ПАТ КБ «ПриватБанк» 78 292, 68 грн., що підтверджено відповідними первинними документами, та поясненнями представника потерпілої особи, які надані у судовому засіданні, а відтак позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення із обвинуваченої на користь цивільного позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 761 667, 32 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні була проведена економічна експертиза, висновки по якій покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судових експертизи № 135/136-20 від 27.04.2020 у розмірі 19 612, 80 грн., суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави.

Судом також встановлено, що у ході досудового розслідування кримінального провадження були вжиті заходи забезпечення кримінального провадження у виді арештів майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна.
Так, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2019 року, яка залишена без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 , погоджене прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_19 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 14.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України, та накладено арешт на вилучене 12.03.2019 року під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме грошові кошти на загальну суму 19 000 гривень (8 купюр номіналом 50 гривень, 8 купюр номіналом 500 гривень, 44 купюри номіналом 100 гривень, 51 купюра номіналом 200 гривень).
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 травня 2019 року, клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 , погоджене прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_19 , про арешт майна задоволено, та накладено арешт на майно, вилучене 12 березня 2019 року під час проведення обшуку приміщення за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме грошові кошти на загальну суму 160 500 грн. (133 купюри номіналом 500 гривень, 339 купюр номіналом 200 гривень, 237 купюр номіналом 100 гривень, 50 купюр номіналом 50 гривень).
Арешт на вказані грошові кошти накладався з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки на час вирішення питання про арешт майна були наявні підстави вважати, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Постановою слідчого від 15.04.2019 вилучені за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти у сумі 19 000 грн. та за адресою: АДРЕСА_3 грошові кошти у сумі 160 500 грн. визнані речовими доказами та передані на зберігання до установи банку через відповідальну особу УФЗБО ГУНП в Запорізькій області.
Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арештів майна грошових коштів, які вилучені у ході проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_7 на загальну суму 19 000 грн. та за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_7 на загальну суму 160 500 грн., підлягають скасування з тих, підстав, що у їх збереженні відпала потреба, оскільки суду не надано доказів, що вказані грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є тими грошовими коштами, які були здобуті у результаті злочинної діяльності ОСОБА_5 та, що за їх рахунок можливо задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_5 про відшкодування збитків.
У відповідності до ст. ст. 100, 174 КПК України,грошові кошти, які визнані речовими доказами підлягають поверненню їх власнику, за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, та призначити їй покарання:

за ч. 5 ст. 191 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права на 2 роки обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю,без конфіскації майна;

за ч. 1 ст. 209 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права на 1 рік обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права на 2 роки обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю,без конфіскації майна.

Керуючись ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді 5 років позбавлення волі, якщо вона протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданий злочином задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 761 667, 32 грн (сімсот шістдесят одну тисячу шістсот шістдесят сім) гривень 32 копійки

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України судові витрати на залучення експерта у розмірі 19 612 (дев`ятнадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень 80 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2019 року,на вилучені 12.03.2019 у ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 ,за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти у сумі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 травня 2019 року, на вилучені 12.03.2019 у ході проведення обшуку приміщення за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , грошові кошти у сумі 160 500 (сто шістдесят тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази:

-грошові кошти, вилучені 12.03.2019 у ході проведення обшуку приміщення за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , у сумі 160 500грн. (133 купюри номіналом 500 гривень, 339 купюр номіналом 200 гривень, 237 купюр номіналом 100 гривень, 50 купюр номіналом 50 гривень), передані на зберігання, згідно постанови слідчого від 15.04.2019 та квитанції №747, УФЗБО ГУНП в Запорізькій області повернути особі, у якої їх було вилучено ОСОБА_7 ;

-грошові кошти, вилучені 12.03.2019 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , у сумі 19 000 грн. (8 купюр номіналом 50 гривень, 8 купюр номіналом 500 гривень, 44 купюри номіналом 100 гривень, 51 купюра номіналом 200 гривень), передані на зберігання, згідно постанови слідчого від 15.04.2019 та квитанції №747, УФЗБО ГУНП в Запорізькій області повернути особі, у якої їх було вилучено ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1