Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1760/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

встановила:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів з дня постановлення ухвали з можливістю внесення застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454000 гривень.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів, за вчинення яких, у разі визнання його винним, передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання характеризується вкрай негативно, не є мешканцем територіальної юрисдикції суду, обставини вчинення злочинів, відбування на час інкримінованих вчинків покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання дід вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Вважає, що ухвала суду є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує на необґрунтованість та незаконність судового рішення, недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та порушення судом права на захист обвинуваченого у зв`язку із залученням захисника на одну процесуальну дію для вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 та його відмовою від вказаного захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255-1, ч.2 ст.27, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за ч.5 ст.27, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 12 липня 2021 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив та встановив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування вказаного запобіжного заходу. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а саме: перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, створенням штучних доказів щодо своєї непричетності до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, незаконно впливти на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини та характер, вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, згідно до обвинувачення, передбачених ч.2 ст.255-1, ч.2 ст.27, ч.3 ст.307 КК України, які відповідно до ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризується негативно, не є мешканцем територіальної юрисдикції суду, відбував покарання у виді позбавлення волі в умовах посиленого контролю, що не забезпечило належної поведінки обвинуваченого та не запобігло вчиненню ним нових особливо тяжких злочинів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість злочину та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, репутацію обвинуваченого, наявність судимостей, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та відсутність процесуальної можливості на даний час у застосуванні менш суворого виду запобіжного заходу.

Не може погодитись колегія суддів з доводами захисника ОСОБА_7 про те, що суд не розглянув заявлений обвинуваченим ОСОБА_6 у судовому засіданні відвід головуючому судді ОСОБА_1 .

Відповідно до копії журналу судового засідання від 12.07.2021 року, який міститься у виділених матеріалах провадження, головуючим суддею ОСОБА_1 оголошено склад суду та роз`яснено право на відвід. Як вбачається з виокремлених матеріалів справи, від обвинуваченого ОСОБА_6 клопотання про відвід судді не надходило, а доказів протилежного сторона захисту не надала, клопотань про необхідність витребування таких доказів не заявляла.

Відповідно з ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Не вбачає колегія суддів і підстав для висновку про порушення права на захист ОСОБА_6 при розгляді клопотання прокурора, що є невідкладною процесуальною дією.

Судом було забезпечено участь захисника за призначенням на одну процесуальну дію, оскільки захисник ОСОБА_7 на завчасно визначену дату судового засідання не з`явився, а суд зобов`язаний до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого, повторно розглянути питання про доцільність продовження такого строку.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про прийняття судом рішення в поза процесуальний спосіб.

Так, за висновком КСУ у справі № 1-28/2017 від 23.11.2017 року, у підготовчому провадженні суд має право продовжувати застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у тому числі і у виді тримання під вартою за наявності клопотання прокурора, яке у даній справі було подано.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою вирішується у тому ж порядку, що й питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченому розділом 2 главою 18 КПК України, саме такий порядок і був застосований судом.

Підготовче судове засідання проводиться за правилами, передбаченими КПК для судового розгляду, у відповідності до ч.2 ст. 314 КПК України, а тому обґрунтування судом своїх висновків та застосування положень ст. 331 КПК України відповідає вимогам процесуального закону.

Відсутність у суду процесуальної можливості, через неявку учасників, провести підготовче судове засідання та вирішити усі питання визначені ст. 314 КПК України та відкладення розгляду справи не звільняє суд від обов`язку вирішити питання визначені ст. 331 КПК України.

За таких обставин суд був в праві та зобов`язаний у підготовчому судовому засідання вирішити питання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою є законною та обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: