ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/6296/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/38/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
Іменем України

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.07.2016 стосовно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не працює, одружений, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 12.06.2003 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України на 2 роки з іспитовим строком;
2) 29 січня 2004 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, 69, 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;
3) 09 квітня 2009 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309, 70 КК України до 3 років позбавлення вроді;
4) 24.10.2012 Київським районним судом м. Харкова за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 16 січня 2016 з Темнівської виправної колонії Харківської області по відбуттю строку покарання,
засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язано протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів по справі.
Згідно вироку, 07.05.2016 близько 17год. 55хв. ОСОБА_7 , знаходячись в супермаркеті «Клас», розташованому в м. Харкові по пр. Гагаріна № 178, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з допомогою підбору ключа відімкнув дверцята до однієї з полиць камери зберігання супермаркету, де залишила пакет з особистими речами ОСОБА_8 , та таємно викрав даний пакет, в якому знаходилися запаковані жіночі колготи вартістю 80грн., упаковка ватних валиків вартістю 155грн., упаковка слиновідсмоктувачів вартістю 65грн., упаковка медичних масок вартістю 65грн., упаковка лікарського засобу Ендожі №2 вартістю 50грн., упаковка лікарського препарату Ендожі №3 вартістю 50грн., упаковка лікарського засобу Ендожі №4 вартістю 55грн., гель Хеда Джен вартістю 185грн., упаковка лікарського засобу Ендомітазон вартістю 835грн., упаковка голок для ін`єкцій вартістю 175грн., упаковка лікарського засобу Беладонт вартістю 98грн., упаковка рукавичок медичних вартістю 315грн., упаковка з 10 ампулами лікарського засобу Септанест з адреналіном вартістю 135грн. Після чого ОСОБА_7 вийшов з супермаркету, залишивши місце вчинення злочину, та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5434 від 31 травня 2016 матеріальну шкоду на загальну суму 2263грн.
В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність, а саме ст. 75 КК України, що потягло за собою неправильне звільнення від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити 3 роки позбавлення волі.
Апелянт вказує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував, що злочин обвинувачений скоїв повторно, не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів - злочинів проти власності, реально відбував покарання у місцях позбавлення волі, за останнім вироком 16 січня 2016 був звільнений по відбуттю покарання, а вже 7 травня 2016 повторно вчинив злочин проти власті, тобто це свідчить, що ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову скоїв злочин.
На думку автора, призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задовільнити виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з вироку суду (т. 2 а. с. 52 - 53), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.
Так як, судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно то суд вірно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття у скоєнні кримінального правопорушення, обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 , можливе без ізоляції його від суспільства.
Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням насамперед особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що не відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Крім того, обставини справи свідчать, що ОСОБА_7 намагався ухилитись від суду, так як останній не з`являвся на призначені судові засіданні, а 13.04.2017 судом апеляційної інстанції його було оголошено у розшук, отже більше ніж чотири роки він ухилявся від суду.
Колегія суддів не може погодитися з висновком районного суду, про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Враховуючи вказані дані, фактичні обставини скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_7 , який неодноразово засуджувався і вже реально відбував покарання за вчинення корисливих злочинів але належних висновків не зробив, свідчать про його суспільну небезпечність тому апеляційний суд дійшов переконання, що рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, не є достатнім для досягнення мети покарання, а саме: виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, колегія суддів знаходить їх слушними виходячи з наступного.
Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів - злочинів проти власності, реально відбував покарання у місцях позбавлення волі, за останнім вироком 16.01.2016 був звільнений по відбуттю покарання, а вже 07.05.2016 повторно вчинив злочин проти власті, на думку колегії суддів це свідчить, що останній належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову скоїв злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, кримінальну спрямованість, байдуже ставлення до життя та людини.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Враховуючи вказані дані, фактичні обставини скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_7 , які свідчать про його суспільну небезпечність, апеляційний суд дійшов переконання, що рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, не є достатнім для досягнення мети покарання, а саме: виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні вироку судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового вироку.
При призначенні покарання, суд апеляційної інстанції керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, вищевказані дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього кодексу.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання за вчинення інкримінованого йому злочину у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, що буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідатиме вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.07.2016 стосовно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання - скасувати і ухвалити свій вирок.
Призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня його затримання для виконання цього вироку.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді