Справа № 345/4445/20
Провадження № 11-кп/4808/232/21
Категорія ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000900 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Куйбишівка Снігурського району Миколаївської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого: Калуським міськрайонним судом 26.11.2014 за ч. 1 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 71 КК України згідно вироку Калуського міськрайонного суду від 01.04.2014 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання постановлено обчислювати з дня фактичного затримання 10.25 год. 12 листопада 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення з 12 листопада 2020 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що 1 (один) день попереднього ув`язнення відповідає 1 (одному) дню позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишено без змін обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчинено за таких обставин.

25.09.2020 близько 03:00 год. ОСОБА_8 спільно із невстановленою судовим слідством особою (відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження), перебували біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , де побачили потерпілого ОСОБА_10 , у якого побачили матерчасту сумку на плечі та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5».

Після цього, невстановлена судовим слідством особа із ОСОБА_8 , вступили між собою в попередню змову та вирішили відкрито викрасти вказане майно потерпілого.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, невстановлена судовим слідством особа, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повторно, з корисливих мотивів, коли потерпілий ОСОБА_10 перебував неподалік будинку № 25, що по вул. Січових Стрільців, повалив його на землю та сів зверху на потерпілого, від чого останній відчув фізичну біль, та зняв з плеча матерчасту сумку темно-сірого кольору вартістю 275 грн., в якій знаходився гаманець із надписом «BOVIS» з шкір замінника світло-коричневого кольору вартістю 100 грн., грошові кошти в сумі 100 грн., банківська картка «Ощадбанку», на якій були кошти в розмірі 400 грн., USB флеш-накопичувач з надписами на корпусі «TEL-AVIS STOCK EXCHANGE» 8 Гб. вартістю 84 грн. 33 коп., а ОСОБА_8 в той час віднайшов у кишені штанів потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5» модель «SM-J510HZKSEK» чорного кольору вартістю 1 542 грн., чохол для телефону із еко-шкіри вартістю 100 грн. та сім карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 50 грн.

Після цього невстановлена судовим слідством особа та ОСОБА_8 з викраденим майном покинули місце вчинення злочину та розпорядилися ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2651 грн. 33 коп.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2021 року незаконним та надто суворим. Зазначив, що свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України взагалі не визнає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просив скасувати вирок суду, кримінальне провадження скерувати на новий розгляд суду першої інстанції в іншому складі, ОСОБА_8 звільнити з-під варти.

Вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України в частині законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Сторона захисту переконана, що вина ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України в судовому засіданні не доведена. Суд не надав оцінки доводам обвинуваченого та його захисника з приводу недопустимості та неналежності доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження, а тому оскаржуваний вирок ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги своїх апеляційних скарг;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, просив вирок суду залишити без змін.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, оскільки в ході перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції провів розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України у межах висунутого обвинувачення.

При цьому, суд дотримався приписів, установлених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом.

Ретельно перевіривши надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції у вироку навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав їм у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України, належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав та зазначив, що ввечері 25.09.2020 приїхав на таксі до магазину «Біла троянда», де зустрів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_10 він не бачив та, відповідно, не вчиняв щодо нього протиправних дій. Вийшовши з магазину, ОСОБА_8 сів в таксі і поїхав. Наступного дня до нього подзвонив ОСОБА_11 та попросив здати телефон у ломбард, на що обвинувачений відповів, що не може цього зробити, оскільки немає паспорта. Однак, побачивши ОСОБА_14 , ОСОБА_8 вговорив його здати згаданий телефон у ломбард, за що дав йому 50 грн. Обвинуваченому невідомо чому ОСОБА_11 попросив саме його здати телефон у ломбард. Також вважає, що потерпілий ОСОБА_10 перебував того вечора у стані алкогольного сп`яніння (зі слів свідків), а тому, під тиском працівників поліції оговорив його. Те саме зробив і на досудовому слідстві ОСОБА_12 .

Суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, які свого підтвердження не знайшли.

Так, незважаючи на заперечення обвинуваченим та його захисником факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, таке підтверджується показами потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що вночі 24.09.2020, біля магазину «Карпати» розпивав спиртні напої із ОСОБА_11 та його друзями. Будучи напідпитку, ОСОБА_10 , вийшов з магазину та направився додому. Однак, на вул. С. Стрільців, до нього підбігли двоє хлопців друзі ОСОБА_11 . Один з них був ОСОБА_8 , який ще запитав ОСОБА_10 , чи той його впізнає. Хлопці повалили потерпілого обличчям до землі, забрали телефон та сумку, в якій знаходились флешка ємкістю 8 Гб, гаманець і банківська картка.

Вищевказані показання потерпілого ОСОБА_10 є послідовними та узгоджуються з даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.09.2020 року за змістом якого він заявив про те, що 25.09.2020 близько 02.40 год. по вул. С. Стрільців, біля будинків №№21, 25 в м. Калуш, невідома особа незаконно заволоділа його сумкою та мобільним телефоном (а.с. 77).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.10.2020, потерпілий ОСОБА_10 впізнав під фотознімком №1 особу, яка 25.09.2020 напала на нього, відкрито заволоділа сумкою із речами. Саме ця особа підбігла до потерпілого та запитала: «Впізнаєш мене?». Як вбачається з вказаного протоколу на фото під №1 зображений обвинувачений ОСОБА_8 (а.с. 78-80).

Показання ОСОБА_8 стосовно подій, що сталися вночі 25.09.2020 року підтверджуються лише показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що показання вказаних свідків не спростовують пояснення потерпілого ОСОБА_10 , який чітко впізнав ОСОБА_8 , та будучи сусідом ОСОБА_11 , знав останнього і його товаришів, з якими напередодні розпивав спиртні напої.

Показання потерпілого ОСОБА_10 у повній мірі узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що восени 2020 року, приблизно в обідній час, на вул. Б. Хмельницького в м. Калуш, до нього підійшов ОСОБА_8 , з яким раніше вони не були знайомі, та попросив заставити в ломбард мобільний телефон, оскільки немає із собою паспорта, а терміново потрібні гроші. З`ясувавши в обвинуваченого, що цей телефон справді належить йому та жодних проблем не буде, свідок здав його у ломбард, за що отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 50 гривень. Після цього, обвинуваченого він більше не бачив.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_10 , оскільки він, як під час досудового слідства так і під час судового розгляду, давав послідовні детальні показання стосовно обставин вчиненого відносно нього грабежу, що свідчить про їх правдивість та відповідність фактичних обставинам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано на підтвердження встановлених фактичних обставин та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, послався на сукупність письмових доказів у кримінальному провадженні, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності доказів.

Зокрема, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.10.2020, свідок ОСОБА_14 впізнав під фотознімком №3 особу, яка просила здати мобільний телефон у ломбард. Як вбачається з вказаного протоколу на фото під №3 зображений обвинувачений ОСОБА_8 (а.с. 82-83).

Відповідно до листа ПТ «Ломбард «Фінанс» №736/10 від 02.10.2020, 25.09.2020 о 15:42:28 год. ОСОБА_14 заклав до ломбардного відділення мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 (а.с. 81).

Згідно протоколу огляду предмету від 28.10.2020, оглянуто відео файл із компакт-диска, вилученого з приміщення ломбарду «Калуське відділення №45» в м. Калуш, та встановлено, що з 15:34:50 по 15:36:35 25.09.2020 ОСОБА_8 прийшов разом із свідком ОСОБА_14 в приміщення ломбарду №45, що в АДРЕСА_4 , де направилися разом до другого вікна, біля якого знаходились до 15:36:35, після чого пішли до виходу. О 15:50:10 дані особи повернулися та підійшли до того самого вікна, де ОСОБА_14 подав документи у віконечко. В той час, ОСОБА_8 знаходився поряд із ним, з лівої сторони. Знаходились там до 15:56:52, після чого разом вийшли з приміщення ломбарду (а.с. 86).

Вищевказані докази повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідчать про обставини, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_15 намагався реалізувати мобільний телефон, який раніше викрав у потерпілого.

Згідно протоколу огляду місця події від 02.10.2020, об`єктом якого являється ділянка території, що прилегла до будинку АДРЕСА_5 , біля під`їзду №2, ОСОБА_12 видав працівникам поліції флешку ємкістю 8 Гб та вказав, що викрав її 25.09.2020 у невідомого чоловіка (а.с. 87-88).

Колегія суддів звертає увагу, що вищевказаний доказ свідчить про те, що злочин щодо потерпілого ОСОБА_10 було вчинено ОСОБА_8 разом з іншою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження.

Зокрема, відповідно до копії Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.05.2021 року, який набув законної сили, вбачається, що ОСОБА_12 засуджений за ч.2 ст.125, ч.2 ст.289, ч.2 ст.186, 70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі. При цьому з мотивувальної частини вищевказаного вироку вбачається, що ОСОБА_12 визнаний винним в тому, що за попередньою змовою групою осіб 08.04.2021 року вчинив відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/14/2-731ТВ/20 від 06.10.2020, ринкова вартість на момент вчинення кримінального правопорушення (25.09.2020): мобільного телефону марки «Samsung» GALAXY J5 16Gb модель SM-J510HZKDSEK, чорного кольору, у справному, придатному для користування стані, без будь-яких пошкоджень, придбаного 31.12.2017 за 6000 грн., могла становити 1542 грн.; представленого на експертизу USB флеш-накопичувача з написами на корпусі «TEL-AVIV STOCK EXCHANGE» «8Гб», придбаного у 2020 році за 200 гривень, могла становити 84,33 грн. Питання визначення ринкової вартості на момент вчинення кримінального правопорушення: чоловічої сумки без марки, з матерчатої тканини, чорного кольору, без пошкоджень, придбаної у 2020році за 275 гривень; гаманця із написом «BOVIS» з шкір замінника, світло-коричневого кольору, придбаного у 2019 році; чохла для телефону із еко-шкіри, без пошкоджень, придбаного у 2017 році, експертом не вирішувалось, так як дані об`єкти на експертизу не надані, а у вихідних даних, наданих для проведення експертизи, відсутня інформація щодо основних товарних характеристиках об`єкта. Також не досліджена вартість сім-карти мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», оскільки дане питання виходить за межі спеціальних знань експерта (а.с. 89-96).

Згідно довідок ФОП ОСОБА_16 , станом на 25.09.2020 вартість б/у чохла для телефону, із еко-шкіри, без пошкоджень становить 100 грн.; сім-карти мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» - 50 грн.; чоловічої сумки без марки, темно-сірого кольору, без пошкоджень 275 грн.; гаманця із написом «BOVIS» з шкір замінника, світло-коричневого кольору 100 грн. (а.с. 97, 98).

Таким чином, приймаючи до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо невизнання ним вини у вчиненні грабежу, враховуючи детальні та послідовні показання потерпілого ОСОБА_10 , який прямо вказує на обвинуваченого ОСОБА_8 як на одного зі злочинців , які напали на нього, повалили його обличчям до землі, забрали телефон та сумку, в якій знаходились флешка ємкістю 8 Гб, гаманець і банківська картка, враховуючи, що пояснення потерпілого стосовно часу, місця, способу вчинення злочину, та інших обставин повністю узгоджуються з сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та належним чином умотивованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів, на підставі об`єктивно з`ясованих судом першої інстанції обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, вважає безпідставними доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та незаконність вироку суду.

Перевіряючи вирок суду в частині справедливості призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на суворість призначеного покарання, є безпідставними.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а сааме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; з урахуванням тих обставин, що обвинувачений не покаявся, не відшкодував завдану шкоду, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного, зокрема, стан його здоров`я, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, має зв`язки з антигромадськими елементами, спосіб його життя (раніше неодноразово судимий, протягом 2020 року часто притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває на профілактичному обліку у секторі превенції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франівській області, неодружений), позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання позбавлення волі, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вищевказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки вказане покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та є законним і справедливим.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5