Справа № 359/6218/21
Провадження № 1-кс/359/977/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2021 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000044, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 03.06.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:
Старший слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, в якому зазначила, що невстановлені особи шляхом зловживання довірою, незаконно заволоділи грошовими коштами та майновими правами на квартиру потерпілого ОСОБА_5 , чим завдали останньому матеріальної шкоди.

Так, ОСОБА_5 в обслуговуючому кооперативі «Сонце» (), головою якого є ОСОБА_6 , який також був головою обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» (), вирішив придбати квартиру у селі Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області за 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) доларів США, з укладенням угоди про спільну участь в будівництві від 23.12.2016. Пізніше зазначену угоду було розірвано, гроші не повернуто і ОСОБА_5 головою кооперативу ОСОБА_6 запропоновано іншу квартиру, розташовану у АДРЕСА_1 . Однак право власності на дану квартиру ОСОБА_5 не отримав і гроші, вкладені в будівництво, останній також не отримав.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до ст. 98 КПК України, квартира АДРЕСА_2 є предметом кримінального правопорушення, зберегла на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, була предметом кримінально протиправних дій, набутих кримінально протиправним шляхом у кримінальному провадженні, саме тому виникла необхідність у накладенні арешту на зазначену квартиру.

Старший слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій клопотання підтримала та просила його розглянути бе з її участі. Її неявка, згідно ч.1 ст.172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді вказаного вище клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1ст.173 КПК України).

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити, та накласти арешт на нерухоме майно - квартиру, з метою запобігання можливості її передачі та відчуження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000044, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 03.06.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1