Ухвала

Іменем України
05 липня 2021 року
м. Київ
Справа № 298/428/15-к
Провадження № 51-613 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник та засуджений порушують питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що спільну касаційну скаргу захисника та засудженого слід залишити без руху, встановивши їм строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України. Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ч. 1 ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Як убачається зі змісту спільної касаційної скарги скаржники порушують питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Проте, на обґрунтування своїх вимог наводять доводи, які за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду та не погоджуються з оцінкою доказів, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржники фактично посилаються на незаконність та необґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції через порушення статей 404, 419 КПК України. Разом з цим, ставлять питання про скасування як ухвали суду апеляційної інстанції так і вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
При цьому, належим чином не обґрунтовують свої вимоги щодо необхідності скасування вироку суду з огляду на положення ст. 415 КПК України через вимоги ч. 2 ст. 412 КПК України.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника та засудженого.
Враховуючи зазначене, колегія суддів касаційного суду вважає, що спільну касаційну скаргу захисника та засудженого слід залишити без руху, надавши їм десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції скаржниками має бути підтверджено, що ними не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши їм десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3