В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002376, яке внесене до ЄРДР 21 серпня 2019 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пединівка Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і канабісу, включеного до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, допускається лише в цілях, передбачених ст. 15, 19 та 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (ст. 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

Всупереч зазначеним вимогам, 21 серпня 2019 року близько 15:30 год., ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , незаконно придбав знайшов паперовий згорток, в якому містилась суха, подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору та усвідомлюючи, що у вказаному паперовому згортку міститься наркотичний засіб канабіс, залишив його зберігати в кишені штанів, в які був одягнений.

Цього ж дня, о 15:50 год., позаду магазину «Велмарт», що по вул. Грибоєдова, буд. 10, м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_4 зупинений працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу речей. В подальшому, у ОСОБА_4 , під час особистого обшуку в присутності понятих, виявлено та вилучено паперовий згорток, який ОСОБА_4 зберігав в правій кишені штанів, в якому знаходилась суха, подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено канабіс, загальною масою у перерахунку на суху речовину 10,37 г., який ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив призначити йому покарання у виді штрафу, який може сплатити за рахунок неофіційних заробітків.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

На момент вчинення кримінального правопорушення 21 серпня 2019 року, санкція ч. 1 ст. 309 КК України, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Після внесення змін, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, до санкції ч. 1 ст. 309 КК України, внесені зміни, а саме збільшений штраф, який тепер становить від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, збільшений строк обмеження волі до п`яти років та виключене покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 16 березня 2021 року, у справі № 487/1637/18, Закон України про кримінальну відповідальність, яким виключено найбільш суворий вид покарання з санкції статті Особливої частини КК, вважається таким, що пом`якшує кримінальну відповідальність особи, а отже має зворотну дію у часі. Якщо особі призначено найбільш суворе покарання, передбачене у санкції статті Особливої частини КК, однак законом про внесення змін до КК таке покарання виключено, то особі слід призначити найбільш суворе покарання зміненої санкції статті Особливої частини КК.

Таким чином, суд вважає, що за правилами ст. 5 КК України, ОСОБА_4 може бути призначене покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості та обставини вчинення кримінального правопорушення, яке шкоди іншим особам не завдало, установлені дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, згідно із досудовою доповіддю ризик повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства середній, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без його ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарань у виді штрафу та виправних робіт не є можливим, оскільки він офіційно не працює, наявність у нього будь-яких джерел доходу не підтвердив.

Отже, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 належить призначити покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у виді одного року обмеження волі.

Суд вважає, що призначення більш суворого виду покарання не є необхідним, оскільки призначеного покарання достатньо для досягнення мети визначеній у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк відбування покарання, час його попереднього ув`язнення 21 серпня 2019 року один день, за правилами ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Водночас, оскільки ОСОБА_4 призначене покарання у виді обмеження волі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке шкоди іншим особам не завдало, його щире каяття у вчиненому, відсутність обтяжуючих обставин та те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, суд дійшов висновку, що його можливо звільнити від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку один рік.

Враховуючи зміст досудової доповіді, відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0002376 від 21 серпня 2019 року, висновок експерта від 16 вересня 2019 року № 11-2/5073, витрати на проведення експертизи становлять 942,06 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання речових доказів від 18 вересня 2019 року, речовину рослинного походження зеленого кольору, що є наркотичним засобом канабіс, яка знаходиться у сейф-пакеті № 0025243, визнано речовим доказом.

Згідно із п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, її необхідно знищити.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 177, 178, 179, 183, 194 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України у виді у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, час його попереднього ув`язнення 21 серпня 2019 року один день, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік, який обчислювати, починаючи з 01 червня 2021 року.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 942,06 грн.

Речові докази, а саме: речовину рослинного походження зеленого кольору, що є наркотичним засобом канабіс, яка знаходиться у сейф-пакеті № 0025243, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1
Київської області