Справа № 162/1211/20
Провадження № 1-кп/162/34/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року селище Любешів.
Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000235, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 листопада 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі по тексту КК),
встановив:
На розгляді Любешівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження № 0000235 за частиною третьою статті 185 КК відносно ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_4 подав до суду клопотання про повернення викраденого у нього майна, яке згодом поліцією було вилучено в обвинуваченого, визнано речовими доказами та арештовано. Клопотання умотивовано тим, що згадані речі він використовує у господарстві, а зберігання майна в неналежних умовах може призвести до його псування та непридатності.
Прокурор проти клопотання потерпілого заперечив.
Вирішуючи це клопотання, суд виходить з наступного.
У відповідності до статті 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частин першої, другої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з частиною четвертою статті 173 КПК у разі задоволення клопотання суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до частин першої, другої статті 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Ухвалою слідчого судді від 24 листопада 2020 року у кримінальному провадженні накладено арешт на вилучене у ході огляду місця події в ОСОБА_6 майно шляхом заборони на його користування, відчуження та розпорядження.

Як слідує з обвинувального акту згадане в ухвалі слідчого судді майно обвинувачений викрав у потерпілого ОСОБА_4 .

З листа директора комунального підприємства «Любешівська багатопрофільна лікарня» № 216/04/2-21 від 17 лютого 2021 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 хворіє та становить загрозу для оточуючих, прогноз для видужання неблагоприємний.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, з метою поновлення у праві потерпілого на користування майном, яке є предметом злочинного посягання і має значення для кримінального провадження, суд вважає за можливе задовольнити клопотання.
Керуючись статтями 98, 100, 131, 170, 174 КПК, суд
постановив:
Клопотання потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.
Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2020 року, щодо позбавлення права користування належним потерпілому ОСОБА_4 майном, а саме: навісним замком, металевою скобою, ломом, кутовою шліфувальною машинкою «Дніпро-М» серійний № WHE3, перфоратором «Boch» моделі «GBH 2-26 DRE», ручним рубанком, міксерною насадкою, будівельним степлером, ручною ножівкою, молотком, трьома сокирами, електричною шліфувальною машинкою «Dextone» моделі «DXAG-2100s».
Вказане майно передати на зберігання потерпілому ОСОБА_4 до вирішення кримінального провадження № 0000235 по суті.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1