Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/160/21
Провадження № 1-кп/553/119/2021
У Х В А Л А
Іменем України
26.05.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтава у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_9
розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру по кримінальному провадженню №000831 відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, українець, громадянин України, учень 8 класу КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 35», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,
УСТАНОВИВ:
09.10.2020 близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_9 разом ОСОБА_10 перебували неподалік приміщення «Продукти-1226» ТОВ «АТБ маркет» магазину АТБ, що в м. Полтаві по вул. Сакко, 1 звернули увагу на раніш незнайомого їм ОСОБА_11 , який зайшов до приміщення магазину, та в останніх виник умисел на заволодіння його майном. З цією метою, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 , в той же день близько 22 год. 50 хв., дочекалися коли вийшов з приміщення магазину ОСОБА_11 та прослідували за ним.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в той же день та час, поблизу Комунального підприємства «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», що знаходиться за адресою: площа Слави, 2, м. Полтава, підбігли до ОСОБА_11 та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 у вигляді удару ногою в ліву частину грудної клітини ОСОБА_11 від якого той впав на землю, та нанесенні ударів ОСОБА_12 ногами по голові.

Подолавши таким чином волю ОСОБА_11 до спротиву та продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу на заволодіння майном, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 невідкладно вдалися до перевірки вмісту кишень одягу останнього, та вилучили виявлені при ньому речі, а саме: шкіряний гаманець, вартістю 100 грн. зі слів потерпілого, з грошовими коштами в сумі 300 грн. різними купюрами та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7» у корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 3816 грн., згідно висновку експерта Полтавського НДЕКЦ №2305 від 30.10.2020, Після чого з місця скоєння злочину зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 4 216 грн.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 , примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.
У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_9 підтвердив обставини, викладені у клопотанні та пообіцяв, що в подальшому вчиняти подібного не буде.
Захисник неповнолітнього адвокат ОСОБА_7 та законний представник неповнолітнього батько ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання, просили суд його задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути клопотання про застосування заходів виховного характеру за його відсутністю, не заперечує проти задоволення клопотання.
Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність..
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані і перевірені в судовому засіданні докази з точки зору їх достовірності, достатності та допустимості, суд дійшов висновку, що дії неповнолітнього ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_9 було 13 років, тобто згідно статті 22 Кримінального кодексу України, останній не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене суспільно - небезпечне діяння, що передбачене частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України.
Відповідно до частини 2 статті 97 Кримінального кодексу України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до правового висновку, викладеного у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15.05.2006 року, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує, що ОСОБА_9 , навчається у КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 35», на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, проживає в багатодітній родині, за весь час навчання проявив себе як недисциплінований учень, інтересу до навчання не проявляє, перебуває на внутрішньо шкільному обліку як схильний до бродяжництва. Перебуває на профілактичному обліку, як дитина-утікач.
Враховуючи вищевикладені обставини, які характеризують особу неповнолітнього, а також конкретні обставини вчиненого суспільно небезпечного діяння, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_9 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, які будуть мати вплив на його виправлення та попередження нових суспільно небезпечних діянь, будуть достатніми для його перевиховання, відповідатимуть даним про особу неповнолітнього, а також характеру вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння та меті виправлення неповнолітнього.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 498-500 КПК України, ст.105 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України - задовольнити.
Визнати винним у вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, громадянина України, учня 8 класу КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 35», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачених п.1 та 2 ч.2 ст.105 КК України, а саме:

п.1 застереження;

п.2 - обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 роки та встановити особливі вимоги до його поведінки на цей період:

-заборонити вихід з дому ( АДРЕСА_1 ) по особистим питанням без супроводу дорослих з 22 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня.

Ухвала може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1