Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

3 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000839 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 червня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2021 обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки містить протиріччя, які не дозволяють встановити правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, що є порушенням права обвинуваченого на захист.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, і порушень вимог закону, які б унеможливили призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, органом досудового розслідування допущено не було. Технічна помилка в тексті обвинувального акта не порушує право обвинуваченого на захист, оскільки в кваліфікації дій ОСОБА_6 чітко вказується, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, однак злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі. Про те, що право обвинуваченого на захист не порушено, свідчить і позиція обвинуваченого та захисника, які в судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду. Враховуючи те, що питання стосовно формулювання обвинувачення не підлягає розгляду під час підготовчого судового засідання та виходить за його межі відповідно до вимог ст.314 КПК України, прокурор вважає, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку позиції прокурора; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, спочатку в обвинувальному акті зазначено, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, однак у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.183 КК України. З огляду на викладене, посилаючись на положення ст.ст.91, 92, 337, 374 КПК України в контексті обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні слідчим, прокурором, судового розгляду лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а також обставин, які мають викладатись у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, суд зазначив, що вказані протиріччя є суттєвими, порушують право обвинуваченого на захист та унеможливлюють призначення судового розгляду.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення.

Суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист з огляду на суперечливість або незрозумілість суті обвинувачення, від якого має захищатися особа.

Як вбачається з обвинувального акта, досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 здійснювалося за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України. Викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, слідчий зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні гуртожитку № 6 Київського національного торговельно-економічного університету, намагався таємно викрасти мобільний телефон і ноутбук із зарядним пристроєм загальною вартістю 21 835 гривень, які належали ОСОБА_8 . Після цього, коли ОСОБА_6 виходив з викраденим майном з кімнати гуртожитку і його дії були викриті сусідкою, яка почала кричати, усвідомлюючи це, ОСОБА_6 з метою втечі та приховування злочину направився вниз сходами, де його наздогнала сусідка, і лише після словесної перепалки між третім і другим поверхами він залишив викрадений ноутбук, а телефон лишився у нього в кишені. В подальшому на сходах четвертного поверху ОСОБА_6 з викраденим мобільним телефоном затримали студенти та працівники гуртожитку. Отже, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але його дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, які переросли у грабіж, не були закінчені з причин, що не залежали від його волі.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, які не були закінчені з причин, що не залежали від його волі.

Дійсно, викладаючи формулювання обвинувачення, слідчий у тексті обвинувального акта зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.183 КК України, що є очевидною опискою, оскільки статтею 183 КК України встановлено кримінальну відповідальність за порушення права на отримання освіти і в ній, взагалі, відсутня частина третя.

Однак ця описка ніяким чином не впливає на конкретність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та розуміння його суті, у зв`язку з чим висновки суду про те, що протиріччя в обвинувальному акті не дозволяють встановити правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення, а також порушують право на захист, є безпідставними.

Разом з тим, доводи прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону не заслуговують на увагу, оскільки в судовому рішенні відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що під час підготовчого судового засідання суд вдався до оцінки висунутого обвинувачення.

Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 411 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 червня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000839 щодо ОСОБА_6 ,який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3