В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

представників потерпілого, адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження № 0000023 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, судимого:

1) 04.03.2013 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі вироку Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2013 року призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

2) 18.12.2013 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 189 КК України до обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.06.2014 року на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію в 2014 році» ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 в ніч з 06 січня 2020 року на 07 січня 2020 року, точного часу судом не встановлено, за попередньою змовою з особою, відносно якої справу виділено в окреме провадження, на автомобілі, модель та марку якого встановити не представилось можливим, приїхали до господарства, в якому проживає ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , де умисно, без належного дозволу володільця, протиправно, в порушення ст. 30 Конституції України, статті 12 Загальної декларації з прав людини, статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, шляхом відчинення хвіртки огородженого домогосподарства проникли на його територію, після чого шляхом відчинення незачинених на замикаючий пристрій дверей приміщення будинку, проникли до нього.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки незаконно проник до житла ОСОБА_3 .

Крім цього, 07 січня 2020 року приблизно о 03 годині, точного часу судом не встановлено, після проникнення до будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , перебуваючи в одній із кімнат будинку, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час сварки ОСОБА_3 з ОСОБА_6 та іншою особою, відносно якої справу виділено в окреме провадження, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_3 удари кистями рук зігнутими в кулак, ногами у взутті, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді садна на фоні синця на задній поверхні правого плеча, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки умисно наніс ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю. Від давання показань відмовився. Цивільний позов не визнав і прохав відмовити в його задоволенні.

Крім визнання своєї вини, винність ОСОБА_6 підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_3 , який пояснив суду, що вночі з 06 на 07 січня 2020 року він перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 та спав. Дозволу зайти в будинок нікому не давав. Прокинувся від того, що йому наносились удари в різні частини тіла руками та ногами. Наносив удари ОСОБА_6 та інша особа. ОСОБА_3 періодично втрачав свідомість;

- довідкою з виконавчого комітету Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 02-27/508 від 13.04.2020 року, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_3 проживає в будинку АДРЕСА_2 (а.с.160);

- протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до поліції з заявою про незаконне проникнення 07 січня 2021 року до належного йому житла та нанесення йому тілесних ушкоджень, тому потерпілим в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 162 КК України є ОСОБА_3 . Інші особи, які є користувачами зазначеного домоволодіння (а.с.160) заяви про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України не подавали (а.с.121-123, 125-126);

- постановою про виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження (а.с.119-120);

- протоколом огляду місця події з фототаблицями до нього, зі змісту якого вбачається, що 15 квітня 2020 року проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_2 та будинку, в який проник ОСОБА_6 і наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 (а.с.162-165);

- висновками експертів № 14 та № 63, зі змісту яких вбачається, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_3 виявлено такі тілесні ушкодження: ЗЧМТ; струс головного мозку; лівостороння параорбітальна гематома; забійні рани з набряком навколишніх м`яких тканин (ушиті) в області лівої брови і на волосяній частині голови в тім`яній області справа (дві); забійна рана і крововилив на слизовій оболонці лівої щоки; синці спинці носу, на зовнішній поверхні лівого плеча; синці з саднами в області правої вилиці; синці з раною на підборідді зліва; садно на фоні синця на задній поверхні правого плеча. Підекспертному завдано не менше 12 ударів. Виявлені тілесні ушкодження виникли 07 січня 2020 року від дії тупих предметів, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження, які б могли виникнути при падінні з висоти власного зросту чи самоушкодження не виявлені. Перелічені ушкодження могли виникнути від ударів кістями рук зігнутими в кулак, ногами у взутті, трубами чи кастетом або іншими тупими предметами зі схожими характеристиками, індивідуальні характеристики яких не відобразились в місцях ушкоджень (а.с.130-131, 133-134);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2020 року зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 на наданих йому для впізнання фотознімках, а саме на знімку № 4 впізнав особу ОСОБА_6 , який 07.01.2020 року приїздив до двору, в якому проживає ОСОБА_3 (а.с.135-137);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2020 року зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 на наданих їй для впізнання фотознімках, а саме на знімку № 4 впізнала особу ОСОБА_6 , який 07.01.2020 року приїздив до двору, в якому проживає ОСОБА_3 та з іншою особою наносив тілесні ушкодження (а.с.139-140);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2020 року зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 на наданих йому для впізнання фотознімках, а саме на знімку № 4 впізнав особу ОСОБА_6 , який 07.01.2020 року проник до його дому та з іншою особою наносив тілесні ушкодження (а.с.149-150);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього, згідно якого свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту показала, як особи, які проникли до будинку ОСОБА_3 , у якому на той час спала і вона, наносили тілесні ушкодження її сину ОСОБА_3 . Чоловік, якого вона впізнала наносив удари в область тулуба (а.с.141-144);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього, зі змісту яких вбачається, що 25.02.2020 року потерпілий ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту показав, як особи, які проникли до його будинку, наносили йому тілесні ушкодження. ОСОБА_6 бив ногами у ліву частину попереку, живота, а саме нижню частину тулуба зліва. Ударів було більше п`яти. Точну кількість сказати та показати не зміг (а.с.151-154);

- висновком експерта № 64, відповідно до якого судово-медичним експертом встановлено, що на підставі судово-медичної експертизи, враховуючи обставини випадку покази свідка ОСОБА_10 , дані під час слідчого експерименту відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи (а.с.146);

- висновком експерта № 65, відповідно до якого судово-медичним експертом встановлено, що на підставі судово-медичної експертизи, враховуючи обставини випадку, покази потерпілого ОСОБА_3 , дані під час слідчого експерименту відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи (а.с.156);

- висновком експерта № 66, відповідно до якого встановлено, що виявлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_3 тілесні ушкодження, які міг заподіяти ОСОБА_6 , відповідно до показів ОСОБА_10 , наданих на слідчому експерименті, а саме: садно на фоні синця на задній поверхні правого плеча, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.с.148);

- висновком експерта № 67, відповідно до якого встановлено, що виявлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_3 тілесні ушкодження, які міг заподіяти ОСОБА_6 , відповідно до показів ОСОБА_3 , наданих на слідчому експерименті, а саме: садно на фоні синця на задній поверхні правого плеча, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.с.158);

У відповідності до вимог статтей 85 та 86 КПК України, суд вважає вище перелічені докази, які досліджені в судовому засіданні належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 162 та ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 162 КК України визначена вірно, оскільки він незаконно проник до будинку ОСОБА_3 .

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України визначена вірно, оскільки він умисно наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєних них кримінальних проступків, обставин за яких вони були вчинені, особу обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає вчинення кримінальних проступків групою осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання є повне визнання ОСОБА_6 своє вини.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує, що скарги на ОСОБА_6 за місцем проживання не надходили, компроментуючі обставини відсутні, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину визнає, шкодує про вчинене, готовий нести за вчинене відповідальність.

Крім цього суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків та конкретні обставини справи. Зокрема те, що ОСОБА_6 приїхав до будинку спільно із особою, яка згідно пояснень потерпілого перебувала у нього на вихованні та утриманні приблизно 15 років.

При призначенні покарання суд не враховує вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.05.2018 року, оскільки він не набрав законної сили. Відповідно до Конституції України особа вважається невинуватою, доки її причетність у вчиненому не буде доведена у встановленому законом порядку, тобто обвинувальним вироком суду який набрав законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції статтей особливої частини КК України (ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України) у виді штрафу, тому суд не враховує думку потерпілого про призначення більш суворого покарання.

Крім цього, оскільки судом встановлено сукупність вчинених ОСОБА_6 правопорушень, то при призначенні покарання необхідно застосувати правила ч. 1 ст. 70 КК України та застосувати до ОСОБА_6 покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань.

Розглянувши поданий потерпілим ОСОБА_3 цивільний позов, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні питання щодо поданого ОСОБА_3 позову, суд виходить з того, що відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В судовому засіданні потерпілий пояснив, що оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 100000 грн, а оскільки в помешкання проникло чотири особи, то прохає суд стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 зазначив, що в результаті вчинених правопорушень зазнав приниження, на даний час його турбують головні болі та змінився його спосіб життя: порушився сон, турбує відчуття тривоги, на даний вимушений замикати будинок коли перебуває в ньому. Також ОСОБА_3 зазначив, що зазнав матеріальні втрати, оскільки мав намір поїхати на роботу в іншу країну, однак цього не зробив. Враховуючи вищевикладене, прохає суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 заподіяну йому моральну шкоду. Також прохає стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн, на підтвердження яких надав суду квитанцію про сплату коштів адвокату ОСОБА_4 .

Дослідивши наданий суду позов, заслухавши учасників судового розгляду, з урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди в сумі 25000 грн. не відповідає характеру та обсягу страждань, яких зазнав ОСОБА_3 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

Так, суд не приймає до уваги посилання потерпілого про те, що він не зміг поїхати на роботу в іншу країну, оскільки зазначені обставини не підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами (не надано підтвердження про наміри ОСОБА_3 в період, коли вчинені кримінальні правопорушення та період перебування на лікуванні, виїхати за межі України).

Крім цього, твердження потерпілого про головні болі та порушення режиму сну суд не бере до уваги, оскільки дані обставини суду не підтверджені, зокрема відсутні дані про стан здоров`я потерпілого до вчинення правопорушення та після, а також призначення лікування. Більше того, в судовому засіданні потерпілий повідомив, що до вчинення правопорушення його турбували головні болі, однак після них вони збільшились. Таким чином, суд вважає не доведеним факт погіршення стану здоров`я потерпілого та причинно-наслідковий зв`язок таких змін з кримінальними правопорушеннями.

Разом з тим, суд вважає, що посилання потерпілого на те, що внаслідок кримінальних правопорушень він зазнав приниження та на даний час не почуває себе в безпеці і змушений зачиняти двері на замок коли перебуває в будинку заслуговують на увагу та є такими, що завдали потерпілому моральну шкоду.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує обставини справи, характер вчинених кримінальних правопорушень та ступінь тяжкості завданих тілесних ушкоджень ( ОСОБА_6 завдав тілесні ушкодження, які не спричинили тривалий розлад здоров`я), та зауважує, що метою відшкодування моральної шкоди є не спосіб збагачення особи, а відшкодування завданої шкоди.

Потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що оцінює шкоду в розмірі 100000 грн, а з обвинуваченого прохає стягнути шкоду в сумі 25000 грн з урахуванням того, що загальний розмір шкоди ділить на кількість осіб, які незаконно проникли до будинку та завдали йому тілесні ушкодження. Тобто потерпілий визначив розмір шкоди шляхом математичного розрахунку, а не з урахуванням ступеню завдання йому моральних страждань обвинуваченим у даній справі.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого у відшкодування моральної шкоду 5000 грн, вважаючи такий розмір достатнім для відновлення порушеного права потерпілого.

Крім цього, ОСОБА_3 в уточненій позовній заяві прохає суд стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_3 надав суду квитанцію про оплату послуг адвоката ОСОБА_4 , в якій зазначено, що оплату проведено за складання позову до суду та представлення інтересів у кримінальному провадженні як потерпілого по обвинуваченню ОСОБА_11 (а.с.68). Однак суду не надано договору про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в якому б було встановлено фіксований розмір гонорару адвоката, або ж детального розрахунку щодо розміру наданих адвокатом послуг.

Враховуючи зазначене, в позові в цій частині необхідно відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази в справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 7, 368, 371, 374, 395 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 ( дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 5000 ( п`ять тисяч ) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя