ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/295/21
Номер провадження 1-кп/292/56/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року смт. Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Червоноармійського районного суду Житомирської області матеріали кримінального провадження №0000002 від 02.02.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с.Павлівка Червоноармійського району Житомирської

області, жительки

АДРЕСА_1 , громадянки України, українки,

з повною загальною середньою освітою, вдови, не працюючої,

не військовозобов"язаної, пільг, інвалідності не має, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України

З участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження №0000002 від 02.02.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, надійшло з обвинувальним актом із Чуднівської окружної прокуратури 31.03.2021 року.

02 лютого 2021 року ОСОБА_3 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
03 лютого 2021 року ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.
05 лютого 2021 року слідчим суддею Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_3 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 02.04.2021 року.
Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено судом, строк якого закінчується 02 травня 2021 року.

Судовий розгляд з об`єктивних причин у зазначений термін закінчити неможливо.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання , яке підтримав у суді, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , який закінчується 02.05.2021 року, оскільки закінчити судовий розгляд кримінального провадження у строк до 02.05.2021 року з об"єктивних причин не можливо, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та не відпали. Так, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може шляхом застосування насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом , незаконно впливати на свідків та потерпілу, оскільки остання є сусідкою обвинуваченої та проживає неподалік на одній вулиці. Також обвинувачена може продовжити кримінальне правопорушення, так як намагался позбавити життя потерпілу та з причин, що незалежали від її волі не довела його до кінця . Отже, зазначені ризики за період дії попередніх ухвал не зменшилися та не відпали, альтернативні запобіжні заходи не взмозі гарантувати поведінку обвинуваченої, що виправдовує необхідність продовження ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

Обвинувачена та її захисник-адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 ..

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченій з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби, зазначивши, що на теперішній час ризики , передбачені ч.1 ст.177 КПК України відпали взагалі , або є мінімальними, оскільки досудове рпозслідування по провадженню закінчено , матеріали розглядаються судом, тобто усі докази органом досудового розслідування зібрано , отже їх знищення чи приховування не можливе, по справі допитана потерпіла та більшість свідків , Лобановська частково визнає свою вину, а саме у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій, заперечуючи наявність умислу на вбивство потерпілої. За особистісними характеристиками, обставинами життя , стійкістю соціальних зв"язків , майновим, соціальним становищем та відношенням до кримінального провадження, ОСОБА_3 не схильна ухилятись від слідства. ОСОБА_3 має перед пенсійний вік, вдова, фактично зареєстрована та тривалий час проживає разом з дочкою та онуком у власному житловому будинку , доглядає за внуком та підсобним господарством , раніше до будь-якого виду відповідальності не притягувалась. Потерпілій ОСОБА_6 дочкою ОСОБА_3 - ОСОБА_7 відшкодовано матеріальні збитки та моральну шкоду у повному обсязі, потерпіла у судовому не наполягала на суворості покарання обвинуваченій та виключала можливість впливу на неї зі сторони обвинуваченої , оскільки взаємовідносини з ОСОБА_3 до цієї події у них були доброзичливими та добросусідськими .

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 , заявлене в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на більш м"який.

Заслухавши позиції учасників кримінального провадження щодо заявлених клопотань про продовження та зміни запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 , суд приходить до наступного .

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
З урахуванням положень Європейської конвенції з прав людини. Зокрема, у справі «Бойченко проти Молдови» (Boicenco v Moldova), 41088/05 від 11 липня 2006 року щодо обов`язковості наведення конкретних мотивів Європейський Суд з прав людини констатував порушення п.3 статті 5 Конвенції вказавши, що суди, ухвалюючи рішення про тримання заявника під вартою, посилалися на відповідну норму закону, не вказуючи підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини.
Відповідно ж до правової позиції Європейського суду у справі «Москаленко проти України» (остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34), суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.
Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
На даний час по кримінальному провадженню усі докази зібрано і відсутні підстави вважати, що вони можуть бути знищені, приховані або спотворені, допитано потерпілу ОСОБА_6 , яка не наполягала на суворості призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , зазначивши , що їй відшкодовано матеріальну та моральну шкоду родичами обвинуваченої ,також судом допитано переважну кількість свідків сторони обвинувачення та зокрема свідок ОСОБА_8 , який є старостою села, де проживає обвинувачена , позитивно охарактеризував ОСОБА_3 .. Допитана у якості свідка дочка обвинуваченої- ОСОБА_7 зазначила ,що її мати має постійне місце проживання-власний будинок, утримує велике господарство, доглядає за онуком. Доказів того, що обвинувачена може чинити незаконний вплив на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона обвинувачується, не надано суду, тобто судом не встановлено, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Оцінюючи в сукупності обставини стосовно віку обвинуваченої ОСОБА_3 , міцності її соціальних зв`язків, репутації та майнового стану , відсутності судимостей, ризиків продовження протиправної поведінки, суд не вважає, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеному судом ризику.

Крім того, не наведені будь-які доводи, які давали обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_3 буде ухилятись від суду.
Твердження ж прокурора про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є достатніми для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
До того ж , слід зазначити, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Разом з тим, жодних виняткових обставин, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченої більш м"яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою через недостатність для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки у даному кримінальному провадженні не вбачається та прокурором не доведено.

З урахуванням наведеного, з урахуванням сукупності даних про особу обвинуваченої адекватним запобіжним заходом, який зможе забезпечити виконання процесуальних рішень та забезпечить належну поведінку ОСОБА_3 , на думку суду, може бути домашній арешт з встановленням заборони залишати місце проживання цілодобово.
При цьому, з метою забезпечення належного виконання обраного запобіжного заходу, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.194 КПК України, поклавши на ОСОБА_3 відповідні обов`язки.
Покладені на обвинувачену обов`язки, а також перебування під цілодобовим арештом суттєво зменшать ризики на, які послався прокурор у своєму клопотанні про обрання запобіжного заходу та буде відповідати меті обраного запобіжного заходу.
Отже , враховуючи, що ОСОБА_3 на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не встановлено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відсутність можливості застосування альтернативних запобіжних заходів не доведено, превалювання суспільного інтересу над принципом поваги до свободи особистості, з метою недопущення порушення права на свободу, гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, є підстави для зміни обраного запобіжного заходу на більш мякий у виді цілодобового домашнього арешту, яким може бути забезпечена належна процесуальна поведінка обвинуваченої ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 176-178, 194, 196 Кримінально-процесуального Кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб, відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 із тримання під вартою на більш м"який , задовольнити частково.

Обраний обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці , до 22 червня 2021 року (включно).

Заборонити ОСОБА_3 залишати місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

Зобов"язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до Червоноармійського районного суду Житомирської області , не відлучатись з місця свого проживання без дозволу суду, утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками.

Зобов"язати Відділення поліції № 4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області негайно поставити ОСОБА_3 на облік, про що повідомити Червоноармійський райсуд Ж итомирської області.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти в залі суду.

Попередити обвинувачену ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на неї обов"язків до неї може бути застосовано більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, направити до СІЗО УВП №8 м. Житомир, ВП № 4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Ухвала оскарженню не підлягає, підлягає негайному виконанню після її оголошення

Суддя ОСОБА_1