СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2895/21
ун. № 759/8333/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001954 від 06.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, про скасування арешту майна,-
встановив:
22.04.2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 17.03.2021 року у справі № 759/4977/21 на нежитлове приміщення з № 1 по № 15, № 2а, вітрину, загальною площею 258,0 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , оскільки власник майна не має жодного відношення до даного кримінального провадження, жодних слідчих дій з боку СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві за чотири роки не було здійснено, дані нежитлові приміщення не відповідають ознакам речових доказів в розумінні ст.98 КПК України, спір має виключно цивільно-правову природу та арешт вказаних нежитлових приміщень є втручанням у право власності власника майна.
Адвокат ОСОБА_5 , яка представляє інтереси заявника ОСОБА_4 , у судовому засіданні вимоги клопотання підтримала в повному обсязі.
Прокурор Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 в судовому засіданні проти клопотання заперечував, вказавши, що арешт на вказане майно був накладений правомірно. В даний час у даному кримінальному провадженні проводяться необхідні слідчі дії.
Суд, вислухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступник висновків.
Встановлено, що СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001954 від 06.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.3 ст.190 КК України.
17.03.2021 року слідчим суддею Святошинського районного суду м.Києва задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0001954 від 06.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.3 ст.190 КК України ОСОБА_3 та винесено ухвалу по справі №759/4977/21 про накладення арешту на нежитлове приміщення з № 1 по № 15, № 2а, вітрину, загальною площею 258,0 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ТОВ "СЕРЕНА", шляхом накладення заборони на його відчуження, розпорядження та користування.
В обгрунтування клопотання про скасування арешту майна, адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах заявника ОСОБА_4 , вказувала, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем вказаних нежитлових приміщень, про вказану ухвалу слідчого судді при купівлі даних приміщень не було жодної інформації в реєстрі заборон і він не має ніякого відношення до даного кримінального провадження.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказйм злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 вказаного Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення:збереження речових доказів;спеціальної конфіскації;конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні oб"єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
У рішенні Європейського суду з прав людини справа «Будченко проти України» в розділі «Оцінка суду» встановлено: п. 40 «Суд нагадує, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що арешт із зазначених нежитлових приміщень не підлягає скасуванню, а клопотання не підлягає задоволенню, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, а тому клопотання про скасування арешту майна, навіть з урахуванням усіх викладених в них доводів, задоволенню не підлягає, оскільки досудове розслідування триває, та потребує подальшого з`ясування.
Керуючись вимогами ст.ст.7, 9, 22, 98, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
У задоволенені клопотання ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001954 від 06.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, про скасування арешту майна, - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з часу проголошення.
Повний текст ухвали складено 29.04.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1