Справа № 450/2928/18 Провадження № 1-кп/450/86/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши в м. Пустомити у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 382 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001167 від 26.06.2018 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянин України, українець, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не інвалід, тимчасово непрацюючий, проживає АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 382 КК України ,-

Сторони кримінального провадження

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що на початку червня 2018 року, точної дати досудовим слідство не встановлено, ОСОБА_3 через всесвітню мережу Інтернет, знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу водійських прав, шляхом переписки приватними повідомленнями з невідомою йому особою замовив собі посвідчення водія, під час цього узгодивши оплату вартості підробленого посвідчення у розмірі 8000 грн. та передав свої анкетні дані та фотокартку для внесення їх до підробленого водійського посвідчення.

Після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи у невстановленому місці, в невстановлений досудовим розслідуванням час, внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14 червня 2018 року.

В середині червня 2018, точної дати досудовим слідство не встановлено, на адресу відділення «Нова Пошта» №5, що по вул. Л. Українки,39-2 у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, ОСОБА_3 отримав посилку із підробленим посвідченням водія, при отриманні якої зробив готівковий переказ у розмірі 8000 грн.

Отже, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, залишив дане посвідчення у себе та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортним засобом.

Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України.

В подальшому, ОСОБА_3 25.06.2018 близько 21 год., керуючи автомобілем, усвідомлюючи те, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, проїжджаючи повз стаціонарний пост патрульної поліції «Танго», що у с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху України та на вимогу останніх умисно пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.06.2018, яке не відповідає встановленому взірцю, згідно висновку експерта №6/440 від 10.08.2018. При огляді посвідчення водія, наданого ОСОБА_3 , працівниками поліції виявлено ознаки підробки, після чого вказане посвідчення було вилучено.

Такими своїми діями, ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 358 КК України.

Допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав та показав, що згідно постанови суду від 12.02.2018 він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та йому було призначено покарання у вигляді штрафу, а також його позбавлено права керувати всіма транспортними засобами на один рік. Так як йому було необхідно керувати транспортними засобами, а посвідчення водія в нього було вилучено, то через межу Інтернет він знайшов оголошення з надання послуг по виготовленню та продажу водійських прав. В приватній переписці він погодив з невідомою особою ціну за яку останній виготовить посвідчення водія, а також через пошту він передав невідомій особі свою фотокартку та особисті дані. Через деякий час у відділення «Нова Пошта» від невідомого надійшла посилка в якій було посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.06.2018 на його ім`я. Оглянувши вказане посвідчення, він зробив поштовий переказ в сумі 8000 грн. на ім`я вищевказаної невідомої йому особи.

Після отримання зазначеного посвідчення він почав керувати транспортними засобами, достовірно знаючи, що посвідчення водія в нього вилучено, а посвідчення НОМЕР_1 від 14.06.2018 є підробленим.

25.06.2018 близько 21 год., під час керування транспортним засобом, його зупинили працівники поліції на стаціонарному посту у с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області. На вимогу працівників поліції він пред`явив посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018, знаючи, що воно є підробленим. В цей час у працівників поліції виникла підозра, що його посвідчення водія підроблене і в результат чого було викликано слідчо-оперативну групу, яка в нього вилучила зазначене посвідчення.

Також в судовому засіданні обвинувачений повідомив, що за спливом часу він не пригадує, чи притягався він до адміністравтиної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, однак після оголошення письмових доказів підтвердив, що 25.06.2018 працівником поліції на місці було винесено постанову про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У скоєному щиро розкаюється просить суворо не карати.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, суд вважає, що вина у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України доведена повністю зібраними досудовим слідство доказами, які були перевірені у суді, зокрема.

Показами свідка ОСОБА_7 який в судовому засіданні показав, що 25.06.2018 він ніс службу на стаціонарному посту «Танго», що у с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області. За порушення ПДР України ним було зупинено транспортний засіб, під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 . На його пропозицію ОСОБА_3 пред`явив реєстраційне посвідчення на автомобіль, а також посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018 на ім`я ОСОБА_3 . При огляд даного посвідчення водія у нього виникла підозра, що воно є підробленим. Перевіривши по базі, ним було встановлено, що ОСОБА_8 на підставі рішення суду, позбавлений права керування транспортними засобами. Також встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018 відсутнє в базі даних. В результат чого ним було викликано слідчо-оперативну групу Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, яке в подальшому проводило зі ОСОБА_3 слідчі дії.

Крім того, свідок повідомив, що в зв`язку зі спливом часу він не пригадує, чи притягав він ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Протоколом огляду місця події від 25.06.2018 згідно з яким в приміщенні стаціонарного поста «Танго», що у с. Зимна Вода Пустомитівстькго району Львівської області у ОСОБА_9 виявлено та вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018.

Висновком судової експертизи № 6/440 від 27.08.2018 згідно якого бланк посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018 виготовлений не поліграфічним підприємством ПК «Україна», яке здійснює виготовлення типових бланків.

Бланк посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018 виконано з використанням комп`ютерної чи іншої оргтехніки кольорового відтворення зображень струменевим способом друку.

Посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018 видане на ім`я ОСОБА_3 не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Постановою про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 28.08.2018, згідно з якою посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018 визнано речовим доказом та прилучено до матеріалів кримінального провадження № 0001167 від 26.06.2018.

Постановою судді Кам`янець-Полільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.02.2018 згідно з якою ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у вигляді 10200 грн. штрафу та на один рік позбавлено право керувати всіма видами транспортними засобами.

Крім цього, органом обвинувачення та обвинуваченим надано суду наступні матеріали, які встановлюють і характеризують особу обвинуваченого; копію ІД картки № від 04.01.2018, довідку з місця проживання № 1239 від 04.05.2020, довідку про те, що обвинувачений за місцем реєстрації не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, копію постанови суду у справі № 676/553/18 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також орган обвинувачення звинувачує ОСОБА_3 в тому, що він 12.02.2018 постановою Кам`янець-Подільского міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 676/553/18 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Однак, 25.06.2018 близько 21.00 год. ОСОБА_3 будучи позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, всупереч постанови Кам`янець-Подільского міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 676/553/18, яка набрала законної сили, усвідомлюючи те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, умисно, керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Опель Вектра» р.н. НОМЕР_2 (Реєстрація Республіка Польща). Рухаючись вищевказаним автомобілем по автодорозі Київ-Чоп, на якій його було зупинено працівниками поліції.

Тобто у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, а саме умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Однак з зазначеним обвинуваченням суд погодитись не може виходячи з наступного:

Об`єктом даного злочину виступає порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає своєчасне та точне виконання його рішення.

Суб`єктом злочину може виступати фізична особа, не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії, або утриматись від їх вчинення.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою перевиховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Позбавлення спеціального права, наданого громадянинові основне адміністративне стягнення, яке накладається на громадян в разі систематичного вчинення адміністративного правопорушення. В мажах адміністративного законодавства може бути позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стаття 221 КУпАП відносить до компетенції суду накладення стягнення на правопорушення за порушення правил дорожнього руху, зокрема ті, що передбачені ст. 130 КУпАП.

Якщо суддя при розгляді адміністративної справи прийняв рішення про позбавлення спеціального права, то відповідно до ст. 317 КУпАП таке рішення направляється на виконання та виконується посадовими особами Національної поліції.

Виконання постанови про позбавлення права керувати транспортними засобами здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керувати транспортними засобами та внесення до інформаційно-телекомунікаційної системи МВС України відомостей про позбавлення права керувати транспортними засобами на строк, визначений у постанові суду, та про вилучення посвідчення водія.
Позбавлення права це обмеження правосуб`єктності громадянина в адміністративному порядку за адміністративний проступок.
Згідно постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.02.2018 у справі № 676/553/18 ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати всіма транспортними засобами строком на один рік.
Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сиди.
Зі слів обвинуваченого постанова суду виконана, штраф сплачений, а посвідчення водія в нього вилучено.
Постанова про позбавлення права керувати ТЗ не потребує виконання у вигляді вчинення особою будь-яких дій, отже особа вчинила нове адміністративне правопорушення.
Тобто суд позбавив ОСОБА_9 законного права керувати транспортними засобами, а не заборонив керувати такими, тому особа не була зобов`язана рішенням суду до вчинення будь-яких дій.
Рішенням суду, ОСОБА_3 був позбавлений спеціального права, ніяким чином не встановлювало заборону здійснювати ту чи іншу дію.
Суб`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України є спеціальний суб`єкт особа, на яку безпосередньо законом і судовим актом покладений обов`язок з виконання цього судового рішення і ця особа має реальну можливість його виконати, тобто вчинити необхідні дії або утриматись від певних дій. Саме така поведінка має привести до виконання судового рішення.

Отже, суб`єктом вказаного злочину не є особа, яка позбавлена права керувати транспортним засобом.

Статтею 126 КУпАП (в редакції на час вказаних подій) передбачало покарання за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до листа начальника УПП у Львівській області №6330/41/12/01-2021 від 08.04.2021 та постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.03.2019 винесеної старшим державним виконавцем Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, відносно ОСОБА_9 25.06.2018 було винесено постанову ВР №134848 про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, дана постанова була скерована на виконання до Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та виконана, а саме сплачено штраф в сумі 1020 грн.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарання в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

В даному випадку звинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 382 КК України не сумісні з гарантіями, передбаченими у ст. 4 Протоколу №7, також суперечать приписам ч.3 ст.2 КК України, а саме ніхто не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за той самий злочин більше одного разу.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
У ст.129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Дослідивши представлені суду докази у справі, на підтвердження винуватості ОСОБА_3 за ч.1 ст. 382 КК України, з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, і такого слід виправдати відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 284, ч.1 ст.373 КПК України, зокрема, якщо встановлено відсутність в діях складу кримінального правопорушення.

Щодо обвинувачення ОСОБА_3 за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст.385, ч.4 ст. 385 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України є правильною так як ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.4 ст. 358 КК України є правильною так як ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого документа.

За вчинення злочинів ОСОБА_8 підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку вчинених злочинів, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 сприяв слідству, вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся - ці обставини суд враховує як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, а також особу обвинуваченого, те що він не працює, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, вчинив кримінальні проступки, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі та штрафу в межах санкції ч.ч.1,4 ст. 358 КК України з урахуванням вимог ст. 4 та 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Також суд вважає, що обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання у вигляді обмеження волі з встановленням іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України, на думку суду обвинуваченого можна виправити без ізоляції від суспільства.

Судові витрати в розмірі 1144 грн., які підтверджені документально, слід покласти на обвинуваченого.

Цивільного позову по справі не заявлялось.

Долею речового доказу розпорядитись відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати не винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст. 27 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

за ч.4 ст. 358 КК України призначити йому покарання штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання у вигляді одного року обмеження волі ОСОБА_3 звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 відповідно до ст.76 КК України, не вчиняти нових кримінальних правопорушень, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Призначене ОСОБА_3 покарання у вигляд штрафу, відповідно до вимог ч.3 ст. 72 КК України виконувати окремо.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1144 грн., коштів залучених на проведення експертиз.

Речовий доказ: посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.06.2018 на ім`я ОСОБА_3 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження - знищити.

Вироку набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. В разі подачі апеляційної скарги, вирок набирає законної сили одразу після прийняття апеляційним судом рішення по суті апеляційної скарги.
На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду можна отримати одразу після його проголошення. Особам які були відсутні під час проголошення вироку, копія вироку буде скерована одразу після його проголошення.

СуддяОСОБА_1