Житомирський апеляційний суд
Справа №285/831/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №0000880 за апеляційною скаргою прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб та застосовано цілодобовий домашній арешт строком до 27.09.2021 року з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком на 60 діб задовольнити. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися. Посилається на те, що фактичні обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 умисних тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.186 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 7 років, свідчать про його можливу підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, вказують на обґрунтованість необхідності продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки та потерпілі по вказаному кримінальному провадженню ще не допитані. Вважає, що судом не було враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, а також той факт, що на розгляді в Новоград-Волинському міськрайонному суді перебувають кримінальні справи по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.4 ст.189, ч.2 ст.185 КК України, що свідчить про можливість обвинуваченого переховуватись від суду. Зазначає, що суд не взяв до уваги характер вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, їх тяжкість та наслідки вчинення протиправних діянь та вважає, що цілодобовий домашній арешт є невиправдано м`яким запобіжним заходом, застосування якого не сприятиме вирішенню завдань кримінального судочинства, а тому саме тримання під вартою буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, яке надійшло від захисника ОСОБА_7 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення ухвали суду без зміни.
В ухвалі суду зазначено, що в провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з 19.02.2021 року знаходиться кримінальне провадження №0000880 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 296 КК України та інших.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, а ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час, тому до нього не може бути застосовано іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.
Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Враховуючи, що прокурором в судовому засіданні не наведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зазначено, яким саме чином обвинувачений буде впливати на потерпілих та свідків, не наведено та не додано доказів того, що він може ухилятися від суду, спотворити чи знищити докази у справі, не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, суд дійшов висновку проте, що підстав для продовження строку тримання під вартою не моє та змінив обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю на строк 60 днів до 27.09.2021 року.
В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, оскільки правоохороний орган йому не надав дозвіл на залишення житла, де він знаходиться під домашнім арештом згідно повідомлення адвоката.
З`ясувавши думку сторін та відсутність клопотань щодо участі в апеляційному розгляді обвинуваченого, колегія суддів вважає можливим провадити апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого, оскільки відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду в такому випадку здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо обвинувачений, його захисник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №285/831/21, в провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з 19.02.2021 року знаходиться кримінальне провадження №0000880 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 296 КК України та інших.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178 183, 196, 199, 331 КПК України.
Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

При розгляді клопотання прокурора, судом було встановлено, що прокурором в судовому засіданні не наведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зазначено, яким саме чином обвинувачений буде впливати на потерпілих та свідків, не наведено та не додано доказів того, що обвинувачений може ухилятися від суду, спотворити чи знищити докази у справі, не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім.
Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з обраним судом обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово.

Доводи апелянта про тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , не може слугувати безумовною підставою для продовження щодо останнього строку дії виняткового запобіжного заходу.
Таким чином, враховуючи п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що обраний судом запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 зареєстрований та має постійне місце проживання.

Також, захисник ОСОБА_7 в засіданні апеляційного суду пояснила, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживав у будинку з батьками та цивільною дружиною, батько помер, коли він утримувався під вартою, а мати - особа з інвалідністю на даний час потребує підтримки сина.

Вказання апелянта на те, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, впливати на потерпілих, свідків, є лише припущенням та не підтверджується матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, а також той факт, що на розгляді в Новоград-Волинському міськрайонному суді перебувають кримінальні справи по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.4 ст.189, ч.2 ст.185 КК України, не можуть слугувати безумовною підставою для визнання існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в даному кримінальному провадженні. Крім того, судом враховано, що в даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_8 утримувався під вартою майже рік, а тяжкість можливого покарання не може бути виправданням тривалого тримання під вартою.
Також, в засіданні апеляційного суду прокурор підтвердив, що з моменту обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, останній його умови не порушує.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків суду щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб та застосовано до нього цілодобовий домашній арешт строком до 27.09.2021 року з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :