КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 13 квітня 2021 року апеляційні скарги представника ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року,

за участі: представника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , накладено арешт на майно, а саме на кошти, які обліковуються на рахунках у банківській установі АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500, , юридична адреса: 49069, м. Дніпро, вул. Олександра Поля, 46), а саме рахунки:
- № НОМЕР_1 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Дніпромлин» ();
- № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Хлібзавод № 10» ();
- № НОМЕР_4 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ПрАТ «Павлоградхліб» ();
- № НОМЕР_5 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат» ();
- № НОМЕР_6 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_7 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ) що належить ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» ();
- № НОМЕР_8 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11» ().
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» - адвоката ОСОБА_5 подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг представник зазначає, що вказаний арешт систематично застосовується до зазначених підприємств, є необґрунтованим та невмотивованим.
Зазначає, що розгляд клопотання прокурора проведено з порушенням прав власників майна на захист, оскільки слідчим суддею розглянуто відповідне клопотання без їхньої участі.
Зауважує, що керівництво товариства не має відношення до вказаного кримінального провадження, посадовим, службовим особам не повідомлено про підозру.
Як стверджує апелянт, прокурором не надано доказів на підтвердження того, що арештоване майно набуто в результаті вчинення кримінально протиправних дій, має ознаки речового доказу та є предметом кримінальних правопорушень.
Окрім того, в порушення вимог ст. 173 КПК України, не враховано негативні наслідки для третіх осіб, оскільки накладення арешту на банківські рахунки спричинить невиконання товариствами своїх господарських зобов`язань перед іншими суб`єктами господарювання та паралізує господарську діяльності товариств.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи представникаТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» - адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційних скарг та просив їх задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргаи підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000888, відомості про яке 18 вересня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України.

25 березня 2021 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на кошти, які обліковуються на рахунках у банківській установі АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500, , юридична адреса: 49069, м. Дніпро, вул. Олександра Поля, 46), а саме рахунки:
- № НОМЕР_1 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Дніпромлин» ();
- № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Хлібзавод № 10» ();
- № НОМЕР_4 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ПрАТ «Павлоградхліб» ();
- № НОМЕР_5 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат» ();
- № НОМЕР_6 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_7 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ) що належить ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» ();
- № НОМЕР_8 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11» ().
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року клопотання прокурора задоволено.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000888 про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5», відкритих у банківській установі АТ АБ «РАДАБАНК», слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна, на них необхідно накласти арешт.
Колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

В кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів та конфіскації майна.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Як убачається, із наданих слідчим до клопотання матеріалів, а саме з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України

Відповідно до обставин, викладених у Витягу, невстановлені досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою, маючи злочинний намір протиправного заволодіння майном суб`єкта господарювання Об`єднання громадян «Добробут», засновником якого є громадська організація «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України», шляхом незаконного збільшення числа членів громадської організації та подальшого проведення незаконних зборів, використовуючи підроблені документи, захопили управління в громадській організації, змінили її керівні органи та керівника.
Водночас, у наданому Витягу не зазначено до яких протиправних дій причетні посадові особи ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» у даному кримінальному провадженні.

В матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази того, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» набуто кримінально протиправним шляхом або отримані юридичними особами внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Окрім того, в рамках кримінального провадження № 0000888 посадовим чи службовим особам ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» не повідомлено про підозру та відносно товариств кримінальне провадження не здійснюється. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання, що не враховано слідчим суддею при постановленні ухвали.

Разом з тим, прокурором у клопотанні про арешт майна не обґрунтовано, у який спосіб зазначені товариства пов`язані з ОСОБА_7 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України у даному кримінальному провадженні, і який не є посадовою особою ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5».

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ні прокурором в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінено розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках для зазначених товариств та виконання ними своїх договірних зобов`язань з іншими суб`єктами і виплати заробітної плати їхнім працівникам та паралізує господарську діяльність підприємств.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено необхідність у накладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5», відкритих у банківській установі АТ АБ «РАДАБАНК», що не враховано слідчим суддею.

Окрім того, незважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні ухвалами Київського апеляційного суду від 16 та 18 лютого 2021 року скасовувався арешт, накладений на кошти згаданих товариств, прокурор повторно звернувся з клопотання про арешт майна з аналогічних підстав.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційні скарги представника ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» - адвоката ОСОБА_5 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках зазначених товариств як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами цих власників майна, гарантованими законом, і завданням даного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника ТОВ «Дніпромлин», ПрАТ «Павлоградхліб», ТОВ «Хлібозавод № 10»,ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11», ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат», ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» - адвоката ОСОБА_5 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , накладено арешт на майно, а саме на кошти, які обліковуються на рахунках у банківській установі АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500, , юридична адреса: 49069, м. Дніпро, вул. Олександра Поля, 46), а саме рахунки:
- № НОМЕР_1 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Дніпромлин» ();
- № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Хлібзавод № 10» ();
- № НОМЕР_4 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ПрАТ «Павлоградхліб» ();
- № НОМЕР_5 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат» ();
- № НОМЕР_6 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_7 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ) що належить ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» ();
- № НОМЕР_8 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11» (), - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме на кошти, які обліковуються на рахунках у банківській установі АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500, , юридична адреса: 49069, м. Дніпро, вул. Олександра Поля, 46), а саме рахунки:
- № НОМЕР_1 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Дніпромлин» ();
- № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Хлібзавод № 10» ();
- № НОМЕР_4 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ПрАТ «Павлоградхліб» ();
- № НОМЕР_5 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ПрАТ «Нікопольський Хлібокомбінат» ();
- № НОМЕР_6 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), № НОМЕР_7 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ) що належить ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 5» ();
№ НОМЕР_8 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «Дніпровський Хлібокомбінат № 11» ().

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/15418/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Провадження № 11сс/824/2514/2021 Доповідач ОСОБА_8

Категорія ст.170 КПК