ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/594/21 Номер провадження 11-кп/814/635/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника колонії ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у режимі відеоконференції з Державною установою «Божковська виправна колонія (№16)» провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області 05.03.2021 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Горлівка Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, з вищою освітою, раніше не судимого,
Засудженого вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.05.2020 за ч.2 ст.345 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено спільне подання адміністрації державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 та звільнено останнього умовно-достроково на 08 місяців 08 днів від відбування покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.05.2020.
Ухвалюючи дане рішення, місцевий суд зазначив, засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, за час відбування покарання в умовах ДУ «Божковська ВК (№16)» характеризується позитивно, дотримується порядку і умов відбування покарання, працевлаштований та станом на день розгляду подання відбув більше 1/2 частини строку покарання.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду відносно ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .

Необхідність ухвалення даного рішення прокурор мотивує тим, що, ураховуючи тяжкість вчиненого злочину та його суспільну небезпечність, ставлення засудженого до вчиненого в сукупності, характеристику засудженого та матеріали особової справи, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність застосування до засудженого пільги у виді умовно-дострокового звільнення.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_8 , який просив залиши ухвалу місцевого суду без змін, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, що потягло ухвалення помилкового судового рішення.
Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до ч. 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим необхідного строку покарання.
За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_8 засуджений Октябрського районного суду м. Полтави від 13.05.2020 за ч.2 ст.345 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 13.05.2020, кінець 13.11.2021.
Таким чином, на час звернення з поданням до суду ОСОБА_8 формально мав право на розгляд питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Місцевий суд, розглядаючи спільне подання установи виконання покарань та голови спостережної комісії райдержадміністрації, дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Проте колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції.
Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.
Колегія суддів акцентує увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.
Проте, такої «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання, колегією суддів не встановлено.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, протягом строку відбування покарання на нього накладалось дисциплінарне стягнення та він 1 раз заохочувався. Проте, до спільного подання установи та райдержадміністрації щодо ОСОБА_8 , долучено довідку про те, що він не мав стягнень, що суперечать матеріалам особової справи. (ч.2 особової справи, а.с. 20).
Крім того, засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у зміні умов тримання відповідно до ст.100, 101 КВК України. Підставою для відмови у застосуванні такої пільги, зокрема була посередня характеристика засудженого.
Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про нестабільність та «небездоганність» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання та вказують на його відношення до самого процесу виправлення.
Таким чином, колегія суддів приходитись до висновку, що матеріалами особової справи у повній мірі не доведено дотримання усіх умов, передбачених законодавством, необхідних для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання особи, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню із постановленням нової ухвали, якою в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області 05.03.2021 відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні спільного подання адміністрації державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.05.2020 за ч.2 ст.345 КК України відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4