У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за №0003495 від 05.11.2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Антонівка, Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого машиністом ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

22.10.2020 року приблизно о 09 годині на 1 км автодороги «Т 1033», сполученням Узин-Трипілля водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись від м. Узин в напрямку до с. Іванівка, Білоцерківського району, Київської області, неподалік розташування м. Узин, Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено, що «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, яким визначено, що «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що « Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 13.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що переводиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», проявив бездіяльність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, у разі виникнення для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості важ до зупинки транспортного засобу, залежно від швидкості керованого ним автомобіля та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та допустив зіткнення з попутнім гужовим возом, під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у попутному з ним напрямку попереду нього прямо по тій самій смузі руху та мав перевагу в русі.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка вказаного гужового возу ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні.
Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 порушень вимог п. 1.5, 2.3(б), 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Від потерпілої ОСОБА_6 надійшла заява в якій вона просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України. В судовому засіданні потерпіла повністю підтримала заяву, зазначила, що примирилася із обвинуваченим, він відшкодував їй шкоду і вона не має до нього претензій. Надала суду заяву, в якій просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 зв`язку з їхнім примиренням, на підставі ст. 46 КК України.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 підтримав думку потерпілої.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, мотивуючи тим, що вину в інкримінованому йому необережному нетяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнає, щиро кається у вчиненому, відшкодував потерпілій ОСОБА_6 завдані моральні збитки, примирився з нею.З правовими наслідками звільнення від кримінальної відповідальності, з вказаних підстав, обізнаний.

Прокурор висловився про можливість звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.
Вивчивши обвинувальний акт, клопотання потерпілої та її представника ОСОБА_5 , заслухавши думки обвинуваченого, потерпілої та її представника, прокурора, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно із ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим, відшкодувала збитки завдані нею, усунула заподіяну шкоду.
Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.
Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережного нетяжкого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду, та враховуючи думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначила, що претензій до останнього не має, та проти закриття кримінального провадження не заперечує.
Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.
Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та закриття кримінального провадження.
У відповідності до ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання про речові докази.
Керуючись ст. 46 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 371, 372 КПК України, суд
П О С ТА Н О В И В :
Звільнити ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 закрити.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль "Ваз", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у власника майна;

- гужовий віз, який переданий на вдповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити у останнього, як у власника майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_1