Справа № 202/4212/18
Провадження № 1-кс/202/580/2021
У Х В А Л А
Іменем України

16 лютого 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника заявників адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000028 від 13.01.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000028 від 13.01.2017 року.
В обґрунтування своїх вимог заявники вказують, що 30.08.2019 року ними за договорами купівлі-продажу придбано у рівних частках земельну ділянку з кадастровим номером: :02:010:0659, загальною площею 0,48 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
03.12.2019 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0659 з метою збереження речового доказу.
Заявники вважають, що потреба в застосуванні арешту нашої земельної ділянки на сьогодні відпала з огляду на наступне.
Протягом майже чотирьох років досудового слідства завдань кримінального провадження не досягнуто, а розумні строки невиправдано порушено. Так, швидкого і повного досудового розслідування не відбулось. Невстановлені на початок досудового слідства посадові особи Кіровської селищної ради та Управління державного кадастру Дніпропетровського району так і залишаються невстановленими, незважаючи на те, що їх коло є чітко визначеним і за наявності бажання слідство має можливість виявити тих осіб, які вчинили злочин. Версія органу досудового розслідування про те, що земельні ділянки вилучені у незаконний спосіб належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими доказами. Така бездіяльність призвела до того, що особа, яка вчинила злочин (якщо його дійсно було вчинено) не притягнута до відповідальності, а вони, заявники, особи, які очевидно непричетні до начебто незаконних дій, які встановлені в ході досудового слідства, потерпають від необґрунтованого процесуального примусу, який полягає в обмежені їхнього права мирно володіти земельною ділянкою.Більш того, така бездіяльність призвела до того, що строки притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України сплили і прокурор зобов`язаний звернутись до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження в цій частині, а суд буде вимушений це зробити, оскільки такі дії чітко регламентовані ст. 284 КПК України. Отже, на теперішній час єдиною кваліфікацією, яка мала б право на життя є кваліфікація дій невстановлених осіб за ч. 2 ст. 364 КК України. Проте жодна з земельних ділянок не вартувала більше 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 01.01.2017 року, а отже, очевидно відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Потреби досудового розслідування, яке триває майже чотири роки, вже очевидно не виправдовують такий суворий ступінь втручання у їхні права і свободи, яке полягає у фактичній забороні не лише відчуження, але й навіть користування земельною ділянкою. Завдання арешту, яке по суті полягало у збереженні речового доказу, також на сьогодні не може обґрунтовувати таке тривале обмеження їхніх прав, оскільки земельна ділянка є нерухомим об`єктом, який знищити чи перетворити неможливо, а її відчуження не може призвести до негативних наслідків, оскільки чинне цивільне законодавство і судова практика мають напрацьовані механізми для повернення земельної ділянки у комунальну власність, в разі якщо слідство все ж таки доведе факт вчинення злочину взагалі.
У зв`язку з викладеним, заявники просили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0659, загальною площею 0,48 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їм на праві власності.

Представник заявників в судовому засіданні клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження № 0000028 від 13.01.2017 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000028 від 13.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.
Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 27.11.2019 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:010:0659, площею 0,48 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована на території Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, котра на цей час на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (1/2 частки у кожної), визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000028 від 13.01.2017 року.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2019 року було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0659, площею 0,48 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована на території Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, котра на цей час на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (1/2 частки у кожної).
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Враховуючи, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав для скасування арешту майна покладено на осіб, які звертаються з цим клопотанням, вони повинні обґрунтувати необхідність скасування арешту майна.
З огляду на зазначене, вважаю, що клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, оскільки заявниками не було представлено належних та допустимих доказів того, що на теперішній час минула потреба в подальшому застосуванні цього заходу. На час розгляду клопотання кримінальне провадження № 0000028 від 13.01.2017 року не завершене, а збереження речових доказів на даному етапі досудового розслідування необхідне для забезпечення кримінального провадження. Оскільки земельна ділянка є предметом вчиненого кримінального правопорушення.
У зв`язку з викладеним, клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000028 від 13.01.2017 року задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 171, 174, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000028 від 13.01.2017 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1