УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2021 Справа №607/11230/21

провадження 1-кп/607/1482/2021

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 21 квітня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 21 квітня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обвинувальний акт у якому надійшов до суду 25.06.2021 року.
Обвинувальний акт, пред`явлений ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

З врахуванням думки учасників судового провадження судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Крім того, прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 17 вересня 2021 року, оскільки ризики, визначенні ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його процесуальної поведінки.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотав про надання йому захисника за призначенням.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 18.06.2021 р. під час досудового розслідування до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22.07.2021 року.

Ухвалю Тернопільського міськрайонного суду від 21.07.2021 року запобіжний застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 60 днів, а саме до 17 вересня 2021 року 23 годин 59 хвилин.

Відповідно до ч. 3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1, ч.2 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів .

Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, визначенні ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів, зокрема, виключно позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, обвинувачений може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Зокрема, обвинувачений розуміючи наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду, зокрема, шляхом виїзду на територію України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та тривалий час не повертатися до місця постійного проживання.

Як зазначено у п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови», ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Крім того, ризиком того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні є те, що обвинувачений ОСОБА_5 не перебуваючи під вартою, як особисто, так і через третіх осіб, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань чи відмови від показань, а тому справжній інтерес суспільства полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, що переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Враховуючи положення ч.2 ст.23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч.4 ст.95 КПК України про те, що суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки, експерти ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь обвинуваченого.

Ризиком того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений на даний час не має постійного місця роботи, з огляду на його майновий стан, що може спонукати його до вчинення нових злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризиком того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що знаходячись на волі, а саме в разі обрання іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, обвинувачений матиме можливість координувати свої дії із іншими особами, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності .

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клот проти Бельгії» від 12.12.1991 р., ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ у справі «Сельчук проти Туреччини» від 24.04.1998 р. визначено, що підставою виникнення ризику вчинення нових правопорушень може бути попереднє притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Також, судом враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме те, що він раніше судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі злочинів проти власності, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання; утриманців не має, вік та стан його здоров`я; майновий стан та міцність соціальних зв`язків останнього, а також те, що він є непрацюючим, хоча є особою працездатного віку .

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, та особи обвинуваченого ОСОБА_5 суд дійшов висновку, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому враховуючи вимоги ст.178 КПК України, з огляду на той факт, що судом не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики передбачені ст.177 КПК України, а також з огляду на те, що строк тримання ОСОБА_5 під вартою закінчується 17 вересня 2021 року, суд вважає за необхідне запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши останньому строк тримання під вартою, що не перевищує 60 діб.

Крім того, відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу у випадках, передбачених законом.
Згідно із п.3 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений, зокрема, має право на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.
Статтею 49 КПК України визначений перелік випадків, коли призначається захисник для надання безоплатної правової допомоги, зокрема суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, коли обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога включає захист від обвинувачення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 14 вказаного Закону право на безоплатну вторинну правову допомогу мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень КПК України захисник залучається судом для здійснення захисту за призначенням.
Одним із суб`єктів надання безоплатної вторинної правової допомоги є відповідні центри, що передбачено п.1 ч. 1 ст. 15, ст. 16 вищезазначеного Закону.
Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для задоволення клопотання обвинуваченого та доручення відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, зокрема Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Тернопільській області, призначити захисника із числа адвокатів, обвинуваченому ОСОБА_5 для здійснення його захисту за призначенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.59 Конституції України, ст.ст. 42, 49, 177, 178, 183, 194, 217, 331, 371, 372, 392 КПК України, п.1 ч.2 ст.13, п.7 ч.1 ст.14, ст.15, 16 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ) до 60 днів, а саме до 08 жовтня 2021 року 23 годин 59 хвилин.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення захисника для надання безоплатної правової допомоги - задовольнити.
Забезпечити захист прав ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ), призначивши йому захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Тернопільській області (46003 м. Тернопіль, вул.За Рудкою, 33, каб.603).
Забезпечити прибуття призначеного захисника у судове засідання на 19 серпня 2021 року о 09 год. 00 хв., що відбудеться в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
Захиснику роз`яснити, що він зобов`язаний прибути у судове засідання для надання безоплатної правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_5 , а у разі неможливості прибуття в зазначений строк - завчасно повідомляти суд про неможливість явки з викладом причин.
Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000516 від 21 квітня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у судовому засіданні в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області - 19 серпня 2021 року о 09 годин 00 хвилин.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Копію ухвали направити до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Тернопільській області - для виконання в частині забезпечення захисника.
Копію даної ухвали направити в Державну установу «Чортківська установа виконання покарань №26» для відому та виконання в частині дії запобіжного заходу.

Копію ухвали направити прокурору Тернопільської окружної прокуратури для відому.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України. Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині вирішення продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Головуючий суддяОСОБА_1