Провадження № 1-кс/638/1433/21
УХВАЛА
Іменем України

17 червня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 та слідчого Харківського районного управління №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №000228,

в с т а н о в и в:
15 червня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_4 та слідчої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №000228.
В обґрунтування клопотання зазначила, що незважаючи на неодноразові скарги на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №000228, зокрема, щодо невручення копії постанови про закриття кримінального провадження, на даний час заявнику та і не вдалось отримати копію постанови про закриття кримінального провадження. Заявник вважає, що отримання копії постанови умисно гальмується слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 . Про це свідчать численні звернення до слідчого судді ОСОБА_4 , які були проігноровані останньою. Доказом чого є ухвала слідчого судді від 28 квітня 2021 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 . Крім того, слідчим суддею було повернуто скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого ОСОБА_5 видати копію постанови про закриття кримінального провадження. Враховуючи, що слідчий суддя ОСОБА_4 заважає намірам ОСОБА_3 отримати копію постанови про закриття кримінального провадження з метою подальшого її оскарження, а також беручи до уваги те, що в суді апеляційної інстанції неодноразово скасовувалися ухвали слідчого судді ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженны, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України заявник просила відвести слідчого суддю ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000228. Слідчого Харківського районного управління №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 заявник просила відвести з підстав упередженого становлення до кримінального провадження №000228, що, зокрема, виявилось у невидачі постанови про закриття кримінального провадження та невидачі доказів.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, разом із заявою про відвід заявила клопотання про проведення судового засідання за її відсутністю.
Слідчий суддя ОСОБА_4 згідно табелю обліку робочого часу працівників Дзержинського районного суду м. Харкова на час розгляду заяви перебуває у щорічній відпустці.
Слідчий Харківського районного управління №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Причини неявки суд не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталась.
Дослідивши матеріали заяви про відвід з додатками, суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.
Щодо відводу слідчого Харківського районного управління №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 суд зазначає наступне.
Обставини, що виключають участь прокурора, слідчого, дізнавача в кримінальному провадженні визначені ст. 77 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Заява ОСОБА_3 про відвід слідчого не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, оскільки заявником як не надано доказів на підтвердження обставин, передбачених п.1-2 ч.1 ст. 77 КПК України, та і не надано достатніх та беззаперечних доказів, що вказують на необ`єктивність слідчого.
Суд зазначає, що по суті своїй підстави відводу слідчого зводяться до незгоди заявника з прийнятими під час досудового розслідування рішеннями, діями та бездіяльністю слідчого.
Однак дані обставини не можуть бути визнані як обґрунтовані підстави для відводу слідчого, оскільки становлять зміст інших правовідносин.
Так, нормами КПК України, а саме статтями 303-308, передбачено право заявника у разі незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю слідчого оскаржити їх шляхом подання відповідних скарг прокурору чи слідчому судді.
Окрім того, суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу слідчого заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід слідчого від досудового розслідування кримінального провадження, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу слідчого, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву слідчим поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у кримінальному провадженні.
Отже, аргументи, якими ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід слідчого ОСОБА_5 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності слідчого, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо наявності обставин, передбачених ч.1 ст.77 КПК України.
З урахування викладеного вище суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_3 відвід слідчого ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.
Щодо відмову слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 суд зазначає наступне.
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст.75 КПК України слідчий суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.
З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Зі змісту заяви про відвід вбачається, що по суті підстави відводу судді зводяться до незгоди ОСОБА_3 з прийнятими раніше слідчим суддею ОСОБА_4 процесуальними рішеннями, зокрема щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, повернення скарги на бездіяльність.
Однак, дана обставина не може бути підставою для відводу судді, оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України наділяє сторони кримінального провадження у разі незгоди з судовим рішенням оскаржити його у встановленому цим кодексом порядку.
ОСОБА_3 зазначає, що ухвали слідчого судді були скасовані судом апеляційної інстанції, що виключає її повторну участю у розгляді кримінального провадження. Однак, доказів того, що процесуальні рішення слідчого судді ОСОБА_4 було скасовано і вона повторно розглядає справу чи матеріал після скасування в суді апеляційної інстанції, матеріали заяви не містять. Разом з тим, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Як на підставу для відводу судді, ОСОБА_3 посилається на обставини, наявність яких для відводу судді підлягають доведенню, зокрема щодо упередженого ставлення слідчого судді у кримінальному провадженні.
Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.
Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.
Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду даного клопотання суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву слідчим суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді даного клопотання.
Отже, аргументи, якими ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.
Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б свідчили про особисту упередженість слідчого судді ОСОБА_4 або її необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.
З урахування викладеного вище, суд відмовляє ОСОБА_3 у задоволенні заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №000228.
На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 77, 81, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 та слідчого Харківського районного управління №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №000228 відмовити.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1