Справа № 352/2042/18
Провадження № 11-кп/4808/164/21
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2021 року обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 травня 2021 року та визначено заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 45400 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати ухвалу Тисменицького районного суду від 16 березня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, захисник посилається на те, що суд під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, не врахував доводів обвинуваченого і захисника та застосував до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши розмір застави, який є завідомо непомірний для обвинуваченого. Вважає необґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів їх існування. Вказує, що судом не взято до уваги та не дано оцінки тій обставині, що ОСОБА_8 не переховувався від суду, а знаходився за місцем свого проживання та реєстрації, де і був затриманий працівниками поліції 15.03.2021 року о 10 год. 15 хв., що підтверджується протоколом затримання від 15.03.2021 року. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце проживання та реєстрації, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає та щиро кається, наміру скриватись від суду та впливати на потерпілих, свідків та експерта, чи вчиняти інші правопорушення - у нього немає. Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, вважає доцільним обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України.

16 березня 2021 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 діб. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_8 неодноразово ухилявся від явки до суду, хоча про час та місце слухання справи належно повідомлявся, щодо нього застосовувався привід, який не був виконаний через ухилення останнього, що свідчить про існування ризику можливого переховування від суду; немає постійного місця роботи, має негативну репутацію, а обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, дають підстави вважати, що обвинувачений може в подальшому продовжити свою злочинну діяльність, а також може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків під час судового розгляду, які ще не допитані, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2021 року клопотання прокурора задоволено. Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 травня 2021 року та визначено заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 45400 грн.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, немає міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, має постійне зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, а також те, що у судові засідання не з`являвся, у зв`язку з чим він двічі був оголошений у розшук, порушив запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, обраний ухвалою Тисменицького районного суду від 01.07.2019 року, що свідчить про обґрунтованість клопотання прокурора та існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ухилявся від суду з метою уникнення відповідальності, перешкоджаючи таким чином розгляду кримінального провадження. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого свідчать про неможливість застосування стосовно ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду даного кримінального провадження.

Зокрема, зі змісту пояснень ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він знав про те, що в провадженні суду першої інстанції знаходиться на розгляді кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, однак він не з`являвся до суду без поважних причин.

Апеляційні твердження захисника щодо відсутності доказів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України встановлений в ухвалі суду та підтверджується матеріалами провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи захисника обвинуваченого про те, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце проживання та реєстрації, оскільки зазначені обставини, з урахуванням усіх в сукупності даних про особу обвинуваченого та існуючого ризику, у даному конкретному випадку, не є достатніми для застосування більш м`якого запобіжного заходу та були враховані судом першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали, що підтверджується її змістом.

Доводи апелянта про визначення непомірно великого розміру застави є неспроможними, оскільки суд першої інстанції достатньо мотивував та вірно визначив розмір застави з урахуванням вимог ст. 182 КПК України. Визначений розмір застави є достатній для забезпечення виконання обвинувачуваним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178,183,194,331,376,404,405,407,418,419,422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2021 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4