Справа №127/5985/21
Провадження №1-кс/127/2552/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 , 10.03.2021 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 390 КК України, за вироками Вінницького Апеляційного суду від 16.02.2021 та Крижопільського районного суду Вінницької області від 12.10.2007, близько 19 год. 13 хв. 08.03.2021, перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Карась», що у АДРЕСА_2 , а саме, у кабінці № 1, де вживав алкогольні напої, помітив, як із сусідньої кабінки вказаного закладу вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які спільно пішли до вбиральні у зазначеному кафе.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, реалізовуючи який, ОСОБА_4 зайшов до заслоненої шторою сусідньої кабінки, де попередньо залишив свої речі ОСОБА_7 та, реалізовуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливими мотивом та метою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу відкрив кишеню куртки ОСОБА_7 , яка лежала на лавці в зазначеній кабінці кафе-бару, де помітив належний ОСОБА_7 гаманець чорного кольору (який матеріальної цінності для потерпілого не становить), в якому знаходились грошові кошти у сумі 1700 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а також посвідчення працівника поліції на ім`я ОСОБА_7 ВНП № НОМЕР_3 , яке знаходилось в кишені окремо від гаманця.

Заволодівши вказаними речами та грошовими коштами, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому викраденим розпорядившись на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 1700 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, за вироком Вінницького Апеляційного суду від 16.02.2021, близько 19 год. 13 хв. 08.03.2021, перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Карась», що у АДРЕСА_2 , а саме, у кабінці №1, де вживав алкогольні напої, помітив, як із сусідньої кабінки вказаного закладу вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які спільно пішли до вбиральні у зазначеному кафе.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, реалізовуючи який, ОСОБА_4 зайшов до заслоненої шторою сусідньої кабінки, де попередньо залишив свої речі ОСОБА_7 та, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу відкрив кишеню куртки ОСОБА_7 , яка лежала на лавці в зазначеній кабінці кафе-бару, де помітив належний ОСОБА_7 гаманець чорного кольору, вміст якого ОСОБА_4 не перевіряв, а також посвідчення працівника поліції на ім`я ОСОБА_7 ВНП № НОМЕР_3 , яке знаходилось в кишені окремо від гаманця. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел заволодіти вказаним посвідченням, реалізовуючи який він, діючи умисно, таємно, повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що посвідчення працівника поліції є важливим особистим документом, забрав його собі, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому викраденим розпорядившись на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, - тобто незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 390 КК України, за вироками Вінницького Апеляційного суду від 16.02.2021 та Крижопільського районного суду Вінницької області від 12.10.2007, близько 19 год. 19 хв. 08.03.2021, перебуваючи у приміщенні розважального закладу «MindLaunge», що у м. Вінниці по вул. Ватутіна, 31, де вживав алкогольні напої, помітив за сусіднім столом раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , який відпочивав у зазначеному закладі зі своїми друзями.

Коли ОСОБА_4 помітив, що ОСОБА_9 вийшов до вбиральні, залишивши на дивані свою наплічну сумку, яку прикрив курткою, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння речами, належними ОСОБА_9 .

Реалізовуючи зазначений злочинний умисел, близько 19 год. 25 хв. 08.03.2021 ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливими мотивом та метою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу взяв у руки зазначену сумку чорного кольору, яка належала ОСОБА_9 , вартістю 200 грн., всередині якої знаходилось паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , запальничка із металу білого кольору вартістю 200 грн., гаманець коричневого кольору вартістю 150 грн., водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_9 НОМЕР_4 , банківська картка «BankPekao», банківська картка «ПриватБанк», клубна карту GYMFIT, які для потерпілого матеріальної шкоди не становлять.

Заволодівши вказаними речами, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому викраденим розпорядившись на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 550 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень 09.03.2021 повідомлено: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , відносно якого: 25.10.2001Староміськимрайонним судом м. Вінниці закрито кримінальну справу за ч. 2 ст. 185 КК України; раніше судимого: 29.05.2000 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 206, ч. 2 ст. 141, 42 КК України(1960 року) до покарання у видіпозбавленняволістроком3 роки, на підставі ст. 45 КК України вважати умовно засудженим з іспитовим строком 2 роки, штраф 850 гривень (судимість за цимвироком за ч. 1 ст. 206 КК України (1960 року) погашена); 03.12.2003 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки; 08.06.2004 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.09.2006 на підставі ст. 82 КК України не відбута частина покарання замінена на обмеження волі строком 2 роки 25 днів; 12.10.2007 Крижопільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 390, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 3 місяці; 08.04.2010 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки; звільнений 08.04.2014 по відбуттю строку покарання; 20.03.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 14.07.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 29.12.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився 21.09.2018 у зв`язку із відбуттям строку покарання; 16.02.2021 Вінницьким Апеляційним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 154, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до позбавлення волі на строк 5 років.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого; протоколами оглядів місця події; протоколами допитів свідків; протоколом затримання.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного не тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Встановлені досудовим розслідуванням обставини вказують на наявність таких передбачених ст. 177 КПК України ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду(п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання, яке йому загрожує може переховуватись як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи у суді; незаконно впливати на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків та потерпілого з метою зміни їх показів під час досудового слідства; можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих та інших злочинів, характер та періодичність вчинення кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти власності та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що дані злочини є одним із джерел його доходу, тому перебуваючи на волі він може вчинити інший злочин, крім того на даний час ніде не працює вагомих, соціально стримуючих факторів немає, будь-яке джерело доходів відсутнє; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Запобігти переліченим ризикам шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не представляється можливим.

Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначення розміру застави в сумі 45400 грн. з покладенням обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000204, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 08.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 185 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Санкція ст. 357 ч. 3 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні злочинів за одне із яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочинів за одне із яких законом передбачена максимальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, суд також враховує особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нових аналогічних злочинів, які були вчиненні до набрання чинності рішення Вінницького апеляційного суду від 16.02.2021, яким підозрюваний був засуджений до позбавлення волі на строк до 5 років за вчинення аналогічних злочинів, що в свою чергу свідчить про небажання підозрюваного стати на шлях виправлення та схильність останнього до вчинення злочинів, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи міру покарання, яке йому загрожує, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженніз метою зміни їх показів під час досудового слідства; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням, крім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Водночас, розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти» від 22.05.2018, зазначено що гарантія, передбачена статтею 5 п. 3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки, питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави, і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив що відповідно до п. 3 статті 5 Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.
Разом з цим, оцінивши докази надані стороною захисту на підтвердження майнового стану підозрюваного та членів його сім`ї, суд вважає, що визначення застави запропонованої прокурором та слідчим в сумі 45400 грн. є непомірним розміру застави для підозрюваного,та таким, що не відповідає матеріальному становищу підозрюваному з огляду на наступне.

Суд при визначенні розміру застави виходить із розміру шкоди, яка була завдана внаслідок вчинення вказаних кримінальних правопорушень, яка станом на день розгляду клопотання визначена органами досудового розслідування у розмірі 2250 грн. та матеріального становища підозрюваного, а саме те, що останній працює заточувальником ТОВ «Барлінек Інвест» та із слів останнього отримує заробітну плату у розмірі, що становить близько 7 000 грн., а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що визначення розміру застави в сумі 22 700 грн. буде достатнім для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірним матеріальному становищу підозрюваному.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задоволити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 з моменту затримання 20 год. 15 хв. 08 березня 2021 року по 20 год. 15 хв. 06 травня 2021 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 06 травня 2021 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не відлучатись з населеного пункту, де він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя