Справа № 296/6486/21
УХВАЛА
Іменем України

28 липня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні №0000384 від 22.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,-

встановив:

Прокурор відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, у якому просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 158,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на правах приватної власності належить ОСОБА_4 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000384 від 22.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , функціонує гральний заклад, у якому групою мешканців Житомирської області надається доступ до азартних ігор за допомогою комп`ютерної техніки та відповідного програмного забезпечення з метою одержання незаконного прибутку, всупереч вимогам Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.2020 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.12.2019 №1325-р «Про протидію гральному бізнесу». У вказаному гральному закладі, з метою отримання незаконного прибутку за допомогою грального обладнання, а саме комп`ютерної техніки, гравцям надається доступ до азартних ігор, обов`язковою умовою участі в яких є сплата гравцем грошових коштів, що дає змогу учаснику гри як отримати виграш у відповідному грошовому еквіваленті так і не отримати його залежно від випадковості. Вхід до приміщення здійснюється через металопластикові двері, заклад обладнано системою відеоспостереження та до закладу дозволяють увійти лише постійним клієнтам. У приміщенні закладу розміщено близько п`ятнадцяти ігрових місць. 05.07.2021, на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: грошові кошти в загальній сумі 42993 грн, чорнові записи, банківські чеки та квитанції, пластикові картки, принтер для друку чеків, мобільні телефони, системні блоки та монітори в кількості 27 одиниць. 20.07.2021, на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у вказаному вище приміщенні проведено обшук, в результаті якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2966 грн, принтер для друку чеків, роутер, мобільний телефон, 13 моніторів та системних блоків. Отже, з матеріалів досудового розслідування об`єктивно вбачається, що у приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється незаконна діяльність з організації та проведенні азартних ігор.

У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266769670, нежитлове приміщення загальною площею 158,7 кв.м, приміщення бувшого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на правах приватної власності належить ОСОБА_4 .

Правовими підставами накладення арешту на приміщення прокурор зазначає:

1) п.1 ч.2 ст.170 КПК (забезпечення збереження речових доказів). З огляду на форму об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, нежитлове приміщення загальною площею 158,7 м2, приміщення бувшого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташоване за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадження, у зв`язку з чим існує необхідність у забезпеченні його збереженні.;

2) п.2 ч.2 ст.170 КПК (забезпечення спеціальної конфіскації). У відповідності до п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , може бути підданий спеціальній конфіскації за критерієм, визначеним п.4 ч.1 ст.96-2 КК України (однією з форм об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України є організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет). Також, з матеріалів проведених НСРД вбачається, що після проведення 05.07.2021 обшуку володільці приміщення, достовірно знаючи про факт розпочатого кримінального провадження, цілеспрямовано та свідомо обладнали заклад комп`ютерною технікою та продовжили надавати відвідувачам закладу послуги щодо доступу до мережі Інтернет для участі в азартних іграх.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав з підстав, зазначених у ньому, та просив його задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд клопотання телефонограмою. Її неявка, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями ч.1 статті 170 КПК України закріплено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. (абз.2 ч.1 ст.170).

Згідно ч.2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170).

За змістом ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266769670 від 21.07.2021, є декілька об`єктів нерухомості за вказаною адресою і вони належать на праві власності різним суб`єктам. Зокрема, за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , є такі об`єкти як: нежиле приміщення, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 158,7 кв.м, яке належить ОСОБА_4 ; нежиле приміщення, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 150 кв.м, яке належить на комунальній праві власності територіальній громаді; нежитлове приміщення площею 150 кв.м, яке належить ОСОБА_5 ; нежитлові приміщення площею 124,1 кв.м, яке належить на комунальній праві власності територіальній громаді. Нежилі приміщення магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », є у комунальній та приватній власності.

Як вбачається із протоколів від 05.07.2021 та від 20.07.2021, обшуки на підставі ухвал слідчих суддів в межах кримінального провадження №0000384 від 22.09.2020 були проведені саме у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , інші ідентифікуючі ознаки відсутні.

Отже, на момент звернення до суду із цим клопотанням, прокурором достатніми доказами не доведено можливість використання як речового доказу саме нежитлового приміщення загальною площею 158,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , а також ризику його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Також слідчий суддя не вбачає наявність достатніх підстав для накладення арешту на приміщення за п.4 ч.1 ст.96-2 КК України.

Пунктом 4 частини 1 ст.96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Разом з тим, на думку слідчого судді, матеріалами клопотання прокурора про арешт майна третьої особи - ОСОБА_4 , - не підтверджено наявність обставин, з якими законодавець пов`язує можливість спеціальної конфіскації майна у власника за п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, а протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 12.07.2021 щодо ОСОБА_4 не свідчить про її обізнаність щодо незаконного використання приміщення загальною площею 158,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на яке просить накласти арешт прокурор.

Враховуючи наведене у сукупності, клопотання прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на нежитлове приміщення площею 158,7 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000384 від 22.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000384 від 22.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення площею 158,7 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено: 02.08.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1