Справа № 738/884/21
№ провадження 1-кс/738/101/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участі

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002213 від 02.11.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 року судді ОСОБА_5 розподілено кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002213 від 02.11.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Суддя ОСОБА_5 подала заяву про самовідвід щодо розгляду вказаного кримінального провадження, оскільки на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, останній обіймав посаду керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області, яка знаходилася в межах територіальної юрисдикції Менського районного суду Чернігівської області, з яким прокуратура тісно співпрацювала, у зв`язку з чим вона особисто знайома із ОСОБА_6 , з останнім доводилося неодноразово спілкуватися та постійно співпрацювати у службовій діяльності, а тому з метою недопущення необ`єктивності та упередженості під час розгляду справи, виникнення сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді у сторін кримінального провадження та у стороннього спостерігача, вважає, що не може брати участь в розгляді даної справи, про що заявляє самовідвід.

Суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду заяви, причини неявки суду не повідомила.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Від адвоката ОСОБА_7 надійшла заяв про відкладення розгляду заяви про самовідвід, оскільки він у цей день перебуває у відпустці. Обвинувачений заяв та клопотань до суду не подавав про відкладення розгляду заяви. Вирішуючи питання про можливість розгляду заяви про самовідвід без участі обвинуваченого та його захисників, суд зважає на наступне. У статті 81 КПК України передбачений порядок вирішення питання про відвід або самовідвід , однак ця стаття не передбачає обов`язкової участі сторін під час розгляду заяв про відвід або самовідвід. Вирішення питання про самовідвід не є розглядом кримінального провадження по суті та не буде у даному випадку вирішуватися питання про винуватість чи не винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Також, суд зважає, що у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою участь захисника, а від самого обвинуваченого не надходило заяв про відкладення розгляду заяви про самовідвід у зв`язку із неможливістю прибуття до суду його захисника. Крім того, захисник у заяві хоч і посилається на перебування у відпустці у день розгляду заяви, однак суду не надає документів на підтвердження такої обставини, тобто поважності причин не прибуття до суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про самовідвід судді без участі обвинуваченого та його захисників.

Прокурор та потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просили задовольнити заяву про самовідвід.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Вислухавши учасників судового провадження, які з`явилися у судове засідання, дослідивши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Згідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебував на посаді керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до п.81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно із статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI З`їзду суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Обвинувачений ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, перебував на посаді керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області, яка знаходилась в межах територіальної юрисдикції Менського районного суду Чернігівської області, а тому суддя ОСОБА_5 знайома з обвинуваченим та як вказує у своїй заяві, з останнім доводилося неодноразово спілкуватися та постійно співпрацювати у службовій діяльності. Вказані обставини відомо сторонам у кримінальному провадженні та у судовому засіданні прокурор та потерпіла вказували, про не можливість розгляду даного кримінального провадження суддею ОСОБА_5 , тобто у них виникають сумніви, щодо безстороннього розгляду даного кримінального провадження суддею ОСОБА_5 , тому, суд вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Заяву про самовідвід судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002213 від 02.11.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1