Провадження № 1-кс/752/2609/21
У Х В А Л А

25.03.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Києві) ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про відсторонення від посади підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002533 від 09.12.2020 р.,

в с т а н о в и в:

слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Києві) ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про відсторонення від посади підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002533 від 09.12.2020 р.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.08.2017 № 309 о/с, призначений на посаду інспектора роти № 2 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

ОСОБА_6 , займаючи посаду інспектора роти № 2 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, з моменту призначення на зазначену посаду був працівником правоохоронного органу, постійно здійснював функції представника влади, тому відповідно до ч. 3 ст. 18 та примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», працівник поліції, повинен діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліцейський зобов`язаний забезпечувати дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У разі виявлення таких дій, кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування.

За змістом ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.

Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Відповідно ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу:1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників (ч. 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» для виконання своїх повноважень поліцейські можуть застосовувати спеціальні засоби, в тому числі: кайданки та інші засоби обмеження рухомості та засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії.

У відповідності до ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Встановлено, що в ніч з 12 на 13 травня 2020 року інспектор роти № 2 батальйону № 4 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , здійснював несення служби по забезпеченню безпеки дорожнього руху, охорони публічного порядку та громадської безпеки на території Деснянськоого району м. Києва у складі екіпажу № 0312.

Так, 13.05.2020 приблизно о 00 год. 00 хв., ОСОБА_6 , у власних справах прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Біля входу вказаного магазину до ОСОБА_6 , підійшов раніше незнайомий йому ОСОБА_8 та звернувся до поліцейського з привітанням простягнувши відкриту долоню руки в його сторону. В свою чергу ОСОБА_6 , вбачаючи в діях та поведінці ОСОБА_8 ознаки перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, зробив останньому зауваження на підставі чого у вказаних осіб виник словесний конфлікт.

В подальшому, 13.05.2020 близько 00 год. 08 хв. ОСОБА_6 , висловив ОСОБА_8 , усну вимогу вийти за ним з приміщення магазину, яку останній виконав.

Знаходячись біля входу вказаного магазину у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 , тілесних ушкоджень.

Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, штовхнув у спину ОСОБА_8 , на огороджу, що знаходиться біля виходу з магазину «Сільпо», від чого останній поступився та схопився за вказану огорожу. Після того як ОСОБА_8 розвернувся до ОСОБА_6 обличчям, останній, діючи з прямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , виходячи за межі наданих йому прав та повноважень наніс потерпілому один удар правою рукою зжатою в кулак у ліве око після чого наблизився до останнього й використовуючи заходи фізичного впливу у вигляді прийому «загин руки за спину» схопив ОСОБА_8 за ліву руку, завдаючи останньому фізичного болю та висловив вимогу рухатись до поліцейського автомобілю, який знаходився прямо, на відстані близько 20 метрів від магазину «Сільпо». Після цього ОСОБА_8 , виконав вимогу поліцейського, попередньо виказавши прохання звільнити його руку, на що ОСОБА_6 погодився та продовжив супровід ОСОБА_8 до поліцейського автомобілю.

Продовжуючи злочинне діяння, явно перевищуючи свої владні повноваження ОСОБА_6 , використовуючи спеціальний засіб, споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії в обстановці, яка не потребувала відбиття нападу на поліцейського та іншу особу, за відсутності групового порушення громадського порядку чи масових заворушень, знаходячись поряд із магазином «Сільпо» за адресою: проспект Лісовий, 39, м. Київ., перед поліцейським автомобілем Тойота Пріус днз НОМЕР_1 спрямував в обличчя ОСОБА_6 струмінь аерозолю речовини сльозогінної та дратівної дії.

В подальшому, ОСОБА_6 , використовуючи дезорієнтований стан потерпілого, безпідставно, діючи з прямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, перевищуючи надану йому владу застосував до ОСОБА_8 , фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні останньому удару правою рукою зжатою в кулак у ніс, що заподіяло ОСОБА_8 сильного фізичного болю та тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 спричинено істотну шкоду охоронюваним законом правам громадянина України, а саме на повагу до його гідності, свободу та особисту недоторканість, що передбачені ст. ст. 28, 29 Конституції України, свободу вибору місця свого знаходження, передбачену ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживанні України» від 11.12.2003 та закріплену Загальною декларацією прав людини, від 10.12.1948, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права від 16.12.1966, Конвенцією про захист прав людини від 04.11.1950 та протоколами до неї, а також іншими ратифікованими міжнародними договорами України.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме перевищенні влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, і супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

З метою припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, щодо перешкоджання кримінальному провадженню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зважаючи, що підозрюваний є працівником правоохоронного органу, слідчий просить відсторонити ОСОБА_6 від посади.

В ході судового розгляду прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри, а також ризики можливого впливу на свідків та потерпілого, знищення або спотворення доказів у кримінальному провадженні та продовження злочинної діяльності в зв`язку з перебуванням в емоційно-збудженому стані.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, зазначаючи на абстрактність ризиків, на які посилається орган досудового розслідування, враховуючи, що події, які інкримінуються ОСОБА_6 мали місце ще в травні 2020 року та останній мав можливість як впливати на свідків і потерпілого, знищити докази, однак таких дій не вчиняв. Також захисники просили врахувати наслідки відсторонення ОСОБА_6 від посади, оскільки це є єдиним джерелом доходу.

ОСОБА_6 підтримав своїх захисників, просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки він буде позбавлений засобів для існування і утримання своїх батьків, а також заперечив про наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, оскільки про його існування було відомо ще в січні 2021 р., події мали місце в травні 2020 р. і будь-які дії щодо перешкоджання органу досудового розслідування ним не вчинялись.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002533 від 09.12.2020 р.

23.03.2021 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме перевищенні влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, і супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є відсторонення від посади.
Відповідно до ст.154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.
Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.
В силу положень ст.155 КПК України в клопотанні слідчого про відсторонення від посади повинно бути зазначено: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; посада, яку обіймає особа; виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення; виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Слідчий, звертаючись до суду, посилається на те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді, може використовувати своє становище і здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілого, знищити або спотворити докази, продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ст.157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За результатами розгляду клопотання такі обставини не були доведені прокурором.

Як встановлено слідчим суддею ОСОБА_6 на час розгляду клопотання не відсторонений від посади, виконує свої службові обов`язки і будь-які відомості щодо впливу підозрюваного на свідків, потерпілого, або ж знищення доказів у органу досудового розслідування відсутні, незважаючи на те, що події, які інкримінуються ОСОБА_6 мали місце в травні 2020 року.

Крім того, слідчому судді не надано доказів, що ОСОБА_6 продовжуючи виконувати свої посадові обов`язки вчинив інші кримінальні правопорушення, хоча про наявність кримінального провадженні йому було повідомлено слідчим ДБР в січні 2021 року.

При вирішенні зазначеного клопотання слідчий суддя враховує, що відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_9 від 25.03.2021 р. відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, у т.ч. утриматись від спілкування зі свідками, що мінімізує даний ризик у кримінальному провадженні та запобігає його виникненню.

Також слідчий суддя враховує дані, що характеризують підозрюваного, який позитивно характеризуються, має відзнаки, займається правозахисною діяльністю.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не забезпечить його дієвості і не буде відповідати меті відсторонення, а також може призвести на порушення особистих прав підозрюваного та членів його сім`ї на працю та достатній рівень життєзабезпечення.

Керуючись вимогами ст. ст. 154, 155, 156 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Києві) ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про відсторонення від посади підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002533 від 09.12.2020 р.. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя