Справа № 750/9674/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/256/21
Категорія - ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001196 від 19.09.2020 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подольськ, Російської Федерації, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого різноробочим сільськогосподарського виробничого кооперативу «ЛАН», неодруженого, має на утриманні дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слів зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 06.11.2019 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, п.1 ч.1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.11.2019, остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з дня приведення вироку суду до виконання.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2020, близько 11 год. 45 хв., ОСОБА_8 , знаходячись в середині приміщення магазину Фокстрот. Техніка для дому, розташованого по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з торгівельної вітрини магазину викрав портативний акумулятор марки «Trust urban 20000» вартістю 749 грн. 92 коп. без ПДВ, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю САВ-ДІСТРИБЬЮШН, чим спричинив зазначеному товариству матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, та призначити ОСОБА_8 покарання за скоєний ним кримінальний проступок за ч. 1 ст. 185 КК України, що не передбачає позбавлення волі. Вважає призначене покарання занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винуватого. Звертає увагу, що за час досудового слідства ОСОБА_8 вже багаторазово пожалкував про скоєне та щиро розкаявся, раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, за місцем роботи має позитивні характеристики, на утриманні має малолітню дитину, також з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, а тому, на думку захисника, є всі підстави для призначення менш суворого покарання в межах санкції статті, зокрема, у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, є правильною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку і особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 06 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, його наслідки, кількість та вартість викраденого, фактичні обставини провадження, те, що завдана шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна, відсутність вимог потерпілої сторони щодо призначення суворого покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу винуватого, а саме, його молодий вік, сімейний та матеріальний стан, перебування на його утриманні малолітньої дитини, те, що він працевлаштований, позитивну характеристику за місцем роботи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, дані щодо попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, а саме, що обвинувачений після попередньої судимості не став на шлях виправлення і знову вчинив кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за попереднім вироком,в 2020 році тричі притягувався до адміністративної відповідальності, врахував обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, та із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України визначив йому покарання остаточно, приєднавши частково невідбуте покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.11.2019.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про призначення ОСОБА_8 несправедливого покарання через суворість, адже обвинувачений раніше був судимим та вчинив кримінальний проступок у період відбування покарання за попереднім вироком, ОСОБА_8 є особою працездатного віку, але замість того, щоб займатись суспільно-корисною працею, він став на шлях скоєння кримінальних правопорушень та вирішив таким чином покращити своє матеріальне становище. До того ж судом за вказаний кримінальний проступок призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, що повністю збігається з прохальною частиною апеляційної скарги, а тому підстав для зміни вироку та призначення менш суворого покарання не встановлено.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких обставин, що не були враховані місцевим судом в апеляційній скарзі не вказано, а тому безпідставно вважати призначене покарання суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4