УХВАЛА
Іменем України
23.07.2021 Справа №607/13020/21 Провадження № 1-кс/607/4265/2021

м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:

23.07.2021 слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що у 2020 році, точної дати досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими слідством особами виник злочинний умисел, направлений на отримання незаконних доходів на постійній основі шляхом придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани), смоли канабісу та особливо небезпечної психотропної речовини ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти) у м. Тернополі особам, схильним до їх вживання.

Усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та небезпеку її викриття правоохоронними органами, ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими слідством особами, вступивши у злочинну змову, бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, вирішили здійснювати безконтактний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани), смоли канабісу та особливо небезпечної психотропної речовини ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти) із використанням мережі інтернет, а саме так званого інтернет-магазину з продажу наркотичних засобів, який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланнями на вебсайті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та месенджері «Telegram» під псевдонімами: « ОСОБА_14 » ОСОБА_15 », « ОСОБА_14 » ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 » ОСОБА_17 », « ОСОБА_18 » ОСОБА_19 », « ОСОБА_18 » ОСОБА_20 » та чаті у месенджері «Telegram» для споживачів наркотичних засобів та психотропних речовин під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Також з метою реалізації свого злочинного умислу вказані особи в мережі інтернет почали купувати дані наркотичні засоби та психотропні речовини з метою збуту у групи невстановлених осіб, які постачали їх за допомогою послуг TOB «Нова Пошта» у м. Тернопіль з інших населених пунктів України з метою їх подальшого збуту споживачам. Безконтактний спосіб придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропних речовин полягав у залишенні його в певному місці шляхом так званих «закладок», а обмін інформацією у виді текстових повідомлень та графічних файлів між учасниками групи, а також із замовником наркотичного засобу здійснювався за допомогою мережі інтернет та месенджера «Telegram». Зокрема, особам, які виявили бажання придбати особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), смолу канабісу чи особливо небезпечну психотропну речовину ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), у месенджері «Telegram» надсилались текстові повідомлення, у яких містилась інформація про те, що для придбання наркотичного засобу чи психотропної речовини необхідно відправити кошти на номери системи прийому платежів «EasyPay». Після цього споживачі наркотичних засобів та психотропних речовин, оплативши вартість наркотичного засобу чи психотропної речовини, надсилали у месенджері «Telegram» користувачам під псевдонімом « ОСОБА_14 » ОСОБА_15 », « ОСОБА_14 » ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 » ОСОБА_17 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » номер pay-зазначення, номер гаманця системи прийому платежів «EasyPay», дату, час та суму зарахування коштів як підтвердження зарахування коштів на вказані номери системи прийому платежів «EasyPay». Після цього споживачам наркотичного засобу чи психотропної речовини від користувачів месенджеру «Telegram» під псевдонімами « ОСОБА_14 » ОСОБА_15 », « ОСОБА_14 » ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 » ОСОБА_17 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 » надсилалась інформація з місцем, де можна отримати особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), смолу канабісу чи особливо небезпечну психотропну речовину ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти) у вигляді «закладки», тобто вказувалась адреса, а саме геолокація «Google maps» та додавались фото з конкретним місцем «закладки». Дані «закладки» містили в собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), смолу канабісу чи особливо небезпечну психотропну речовину ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), яка розміщалась у поліетиленовому пакеті із застібкою, магнітом (або без нього) та обмотувалась клейкою стрічкою різного кольору відповідно до виду наркотичного засобу чи психотропної речовини.

Таким чином в період з 2020 року, точний час досудовим розслідування не встановлено, по теперішній час ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими слідством особами всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, та Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за № 512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», здійснювали збут особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини особам, схильним до їх вживання.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 681000 грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора. Зазначив, що ризики, вказані стороною обвинувачення, є формальними та недоведеними, а підозра, пред`явлена ОСОБА_4 , належним чином не обґрунтована. Разом з тим вказав, що з метою встановлення істини у даному кримінальному провадженні не заперечує щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

22.07.2021 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколи огляду мережі інтернет від 16.01.2021 та від 30.03.2021; протоколи огляду місця події від 20.08.2020, 02.09.2020, 09.09.2020, 12.03.2021; висновки експертів за результатами судових експертиз матеріалів, речовин та виробів № 2/1-905/20 від 07.10.2020, № 2/1-906/20 від 08.09.2020, № 2/1-927/20 від 22.09.2020, № 2/1-926/20 від 29.10.2020, № 2/1-985/20 від 11.12.2020, № 2/1-973/20 від 21.09.2020, № 2/1-971/20 від 22.09.2020, № СЕ-19/120-21/1032-МРВ від 06.05.2021, № СЕ-19/120-21/2546-НЗПРАП від 12.03.2021, № СЕ-19/120-21/2778-НЗПРАП від 26.05.2021, № СЕ-19/120-21/2782-НЗПРАП від 27.05.2021, № СЕ-19/120-21/3763-НЗПРАП від 31.05.2021, № СЕ-19/120-21/3764-НЗПРАП від 28.05.2021, № 2/1-913/20 від 11.11.2020, № 2/1-934/20 від 09.10.2020, № 2/1-974/20 від 23.09.2020, № 2/1-1120/20 від 11.11.2020, № 2/1-1119/20 від 11.11.2020, № 2/1-1118/20 від 09.11.2020, № 2/1-1121/20 від 13.11.2020, № 2/1-1140/20 від 30.11.2020, № СЕ-19/120-21/1475-НЗПРАП від 12.02.2021, № СЕ-19/120-21/1715-НЗПРАП від 26.02.2021, № СЕ-19/120-21/1716-НЗПРАП від 18.02.2021, № СЕ-19/120-21/2544-НЗПРАП від 31.03.2021, № СЕ-19/120-21/2545-НЗПРАП від 12.03.2021, № СЕ-19/120-21/6076-НЗПРАП від 17.06.2021, № СЕ-19/120-21/2757-НЗПРАП від 29.03.2021, № СЕ-19/120-21/2760-НЗПРАП від 25.03.2021, № СЕ-19/120-21/2765-НЗПРАП від 26.03.2021, № СЕ-19/120-21/2759-НЗПРАП від 29.03.2021, № СЕ-19/120-21/545-МРВ від 19.01.2021, № СЕ-19/120-21/701-МРВ від 23.03.2021, № СЕ-19/120-21/700-МРВ від 19.01.2021, № СЕ-19/120-21/702-МРВ від 21.01.2021, № СЕ-19/120-21/701-МРВ від 23.03.2021, № СЕ-19/120-21/1567-НЗПРАП від 15.02.2021, № СЕ-19/120-21/1568-НЗПРАП від 07.04.2021, № СЕ-19/120-21/1570-НЗПРАП від 19.05.2021, № СЕ-19/120-21/1564-НЗПРАП від 11.02.2021, № СЕ-19/120-21/2740-НЗПРАП від 11.02.2021, № СЕ-19/120-21/2744-НЗПРАП від 24.05.2021, № СЕ-19/120-21/2626-НЗПРАП від 23.03.2021, № СЕ-19/120-21/2723-НЗПРАП від 19.03.2021, № СЕ-19/120-21/2627-НЗПРАП від 17.03.2021, № СЕ-19/120-21/2625-НЗПРАП від 16.03.2021, № СЕ-19/120-21/7619-НЗПРАП від 22.07.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 02.09.2020; протоколи про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 20.01.2021, 03.03.2021, 05.03.2021, 05.04.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії накладення арешту на кореспонденцію її огляд і виїмка від 01.09.2020, 04.09.2020, 11.09.2020, 22.10.2020, 29.10.2020, 05.11.2020, 04.02.2021, 15.02.2021, 30.03.2021, 07.06.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне обстеження публічно недоступного місця від 06.01.2021, 13.01.2021, 28.01.2021, 12.03.2021; протокол огляду від 04.03.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 08.06.2021, 11.06.2021, 12.01.2021, 26.01.2021, 09.12.2020, 18.12.2020, 05.05.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 18.05.2021, 30.06.2021, 22.06.2021, 04.09.2020, 02.11.2020, 15.06.2020, 02.11.2020, 05.01.2021, 30.03.2021; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 31.03.2021; протоколи огляду оптичного носія від 26.04.2021 та від 13.04.2021; протокол обшуку від 21.07.2021.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Так, в обґрунтування застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім цього, в умовах безвізового режиму України з країнами Європейського Союзу підозрюваний, будучи документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон, може швидко та безперешкодно виїхати за межі України і таким чином переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також слідчий суддя враховує той факт, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи або навчання та є неодруженим, що свідчить про те, що останній з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень легко може залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відтак слідчий суддя вважає, що даний ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Також слідчий суддя встановив, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що злочинна діяльність підозрюваних у цьому кримінальному провадженні є багатоепізодною, а досудове розслідування ще триває та відбувається процес збирання доказів, відшукання та вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження, зокрема психотропних речовин, наркотичних засобів та коштів, отриманих злочинним шляхом від їх реалізації, мобільних телефонів та комп`ютерної техніки. Крім цього, враховуючи те, що незаконна діяльність здійснювалась за допомогою месенджеру «Telegram» та усі дані щодо злочинної діяльності ОСОБА_4 зберігаються у мережі інтернет, існує ризик того, що у разі незастосування запобіжного заходу, такі дані можуть бути ним знищені, сховані чи спотворені. Відтак, перебуваючи не в умовах тримання під вартою, ОСОБА_4 з метою приховання важливих для кримінального провадження доказів своєї протиправної діяльності, зможе безперешкодно знищити чи приховати вказані речі та інформацію з метою перешкодити слідству довести його вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Щодо ризику впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть показання цих осіб, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками або іншими підозрюваними своїх показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. При цьому, беручи до уваги, що ОСОБА_4 особисто знайомий з іншими підозрюваними, вірогідність цього впливу є досить високою.

Так само слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчиняти інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, є доведеним стороною обвинувачення. При цьому слідчий суддя враховує те, що кримінальні правопорушення, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 , є багатоепізодними та вчинялися ним з метою отримання прибутку, а тому слідчий суддя вважає ймовірним, що ОСОБА_4 , не маючи постійного джерела доходу, і в подальшому може вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, з метою особистого збагачення.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчинених кримінальних правопорушень і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Так, навіть за умови застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, останній може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також зважаючи, що інкриміновані кримінальні правопорушення були вчинені за допомогою мережі інтернет, ОСОБА_4 , використовуючи засоби мобільного зв`язку або комп`ютерну техніку, матиме можливість знищити або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні або вчинити інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.

При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання та міцність його соціальних зв`язків, однак вважає, що в світлі наведених вище фактичних даних ці обставини не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до малоймовірності чи до їх виключення.

Також слідчий суддя зазначає, що наданні стороною захисту характеризуючі документи, а саме грамоти за участь у футбольних змаганнях, не можуть на даний час позитивно характеризувати ОСОБА_4 , оскільки останні з них датуються 2015 роком та характеризують його особу станом на момент їх отримання, з якого пройшло вже більше шести років.

Крім цього, слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_4 не є офіційно працевлаштованим, не має постійного джерела доходів, а також стороною захисту не надано належних та допустимих доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО, та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також згідно з абз. 4 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх багатоепізодність та систематичність, роль ОСОБА_4 у їх вчиненні, зокрема, що останній входив до складу групи з початку її створення та приймав активну участь у її діяльності, беручи до уваги значний розмір доходу, отриманий за незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, слідчий суддя вважає, що з урахуванням виключних обставин доцільно вийти за межі розміру застави, визначеної для тяжких злочинів, та визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу урозмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.
Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону та доведені прокурором, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або навчання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що при виготовленні повного тексту даної ухвали встановлено, що у вступній та резолютивній її частинах прізвище підозрюваного було помилково вказано « ОСОБА_22 », а не « ОСОБА_22 » та відповідно помилково невірно відмінювалось. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 379 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне виправити таку описку та, беручи до уваги, що прізвище підозрюваного вірним є « ОСОБА_22 », що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, зазначати у повному тексті ухвали саме це прізвище.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372, 379, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.
Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.09.2021.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 340500 (триста сорок тисяч п`ятсот) гривень. Застава має бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні № 0000454 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2021.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або навчання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважатиметься таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 22.09.2021.

В іншій частині клопотання відмовити.
Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави, зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й буде використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1