В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001469 від 25.03.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Понінка, Полонського р-ну, Хмельницької області, громадянки України, українки, з повною середньою освітою, офіційно не працюючої, одруженої, маючої на утримані малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 03.10.2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебувала спільно з ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , де випадково зустріла свою наглядно знайому ОСОБА_7 . Під час розмови з ОСОБА_7 , остання запропонувала їй пройтись на лавку, що за адресою: АДРЕСА_3 для спільного вживання алкогольних напоїв.

В подальшому приблизно о 19 годині 00 хвилин під час спілкування та спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_3 помітила в руках ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Айфон 11», що належав останній.

В цей момент в ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та обертання його на власну користь, вчинене за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та обертання його на власну користь, ОСОБА_3 попросила у ОСОБА_7 надати їй мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка своїй матері.

В свою чергу, ОСОБА_7 , будучи впевненою у добропорядності ОСОБА_3 , передала останній належний їй мобільний телефон марки Айфон 11», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 19 410 грн. 63 коп., зі стартовим пакетом «Київстар» вартістю 50 грн. 00 коп.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та обертання його на власну користь, ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_7 зробила вигляд, що здійснює дзвінок з мобільного телефону ОСОБА_7 та почала відходити за ріг будинку, біля якого вони знаходились, що за адресою АДРЕСА_3 . В подальшому, ОСОБА_3 , передала невстановленій досудовим розслідуванням особі вищевказаний мобільний телефон.

Зайшовши за ріг будинку, що за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 залишилась на лавці спільно з ОСОБА_6 та за нею не спостерігають з місця вчинення правопорушення зникла, мобільним телефоном розпорядилась на власний розсуд разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, чим завдали потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 19 460 гривень 63 копійки.

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, дала покази, підтвердила вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялась у вчиненому.

Вказала, що дійсно 03.10.2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин спільно з ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 випадково зустріла свою наглядно знайому ОСОБА_7 якій запропонувала вжити алкогольні напої. Під час розпиття алкогольних напоїв, приблизно о 19 годині 00 хвилин вона помітила в руках ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Айфон 11», та попросила у ОСОБА_7 надати їй мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка своїй матері. ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_7 зробила вигляд, що здійснює дзвінок з мобільного телефону ОСОБА_7 та почала відходити за ріг будинку, та передала телефон іншій особі та пішла. Вказала, що в подальшому повернула потерпілій майно та примирилась з потерпілою.

Остання виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у в незаконному заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за вище встановлених обставин.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої,тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра, лікаря нарколога не перебуває, раніше не судима, її вік, стан здоров`я, спосіб життя (не одружена, офіційно не працює, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, що відноситься до нетяжких злочинів, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 190 КК України у виді позбавлення волі із випробуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- DVD+R диск бежевого кольору «Verbatium 4.7gb 120 min 16-х»., визнаний доказом по даному кримінальному провадженні та приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки Iphone, червоного кольору у прозорому силіконову чохлі та карту мобільного оператора «Київстар», які належать потерпілій ОСОБА_7 та передані їй під зберігальну розписку - залишити у володінні власника.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя