ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2187/20 Номер провадження 11-кп/814/337/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000634, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 листопада 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
-вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.10.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
-вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі;

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених статтею 128, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 КК України, та призначено покарання:
за статтею 128 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці;
за частиною 2 статті 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 витрати у кримінальному провадженні № 000634 за проведення експертиз під час досудового розслідування в сумі 1 634 грн 50 коп.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду 19.04.2020 близько 22 год. 50 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_9 , який був повернутий до нього спиною, і на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин правою ногою наніс один удар в область правої гомілки ноги потерпілого. Від отриманого удару ОСОБА_9 не втримався на ногах, та з висоти власного зросту впав на асфальтове покриття, підвернувши при падінні праву ногу. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №319 від 25.05.2020 заподіяно такі тілесні ушкодження: закрита тупа травма правої гомілки та правого гомілковостопного суглобу у вигляді перелому зовнішньої кісточки (дистального відділу правої малогомілкової кістки), яка утворилась за непрямим механізмом, внаслідок пронації (підвертання), опорної правої стопи назовні, під вагою власного тіла, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Під час нанесення удару потерпілому в область правої гомілки ОСОБА_8 не передбачав заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження у виді закритої тупої травми правої гомілки та правого гомілковостопного суглобу у вигляді перелому зовнішньої кісточки, але повинен був і міг передбачати, що потерпілий може впасти і отримати травму. Тобто, ОСОБА_8 діяв із злочинною недбалістю по відношенню до наслідків у вигляді заподіянні потерпілому зазначених середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Окрім того, 19.04.2020 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу третього під`їзду будинку №27 по вулиці Шевченка в місті Кременчуці Полтавської області, помітивши, як з кишені штанів ОСОБА_9 на асфальтове покриття випав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 Black», повторно, користуючись, що його дії непомітні для ОСОБА_9 , таємно, шляхом вільного доступу підняв із асфальтового покриття мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 Black» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 1 900,00 грн, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 19.04.2020 близько 23 год. 10 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік кімнати №2 секції №20 будинку №27 по вулиці Шевченка в місті Кременчуці Полтавської області, помітивши на шиї ОСОБА_9 (який сидів навпочіпки поблизу вказаної кімнати) срібний ланцюжок з ладанкою, повторно, усвідомлюючи що його дії помітні для потерпілого, відкрито заволодів шляхом зняття з шиї ОСОБА_9 срібним ланцюжком 925 проби, вагою 40 г., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 5094,08 грн, а також срібною ладанкою у вигляді «Миколи Чудотворця» 925 проби, вагою 5 г., вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 636,76 грн. В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 5 730,84 грн.

Не погоджуючись з вироком, обвинувачений звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Не оспорюючи кваліфікацію та докази вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.128, ч.2 ст.185 КК України, просить змінити вирок суду та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому покарання в межах санкції статті.
Стверджує, що коли знімав ланцюжок з потерпілого ОСОБА_9 , той дрімав, і тому ОСОБА_8 вважав, що останній не відчуває і не бачить як він знімає з нього ланцюжок.
Вказує на те, що вчинив таємне викрадення майна, оскільки вважав, що робив це непомітно для потерпілого, а також під час перебування потерпілого у такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається.
З огляду на викладене вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував статтю закону про кримінальну відповідальність, кваліфікуючи його дії як грабіж.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника в його інтересах на підтримку поданої апеляційної скарги; заперечення прокурора проти принесеної обвинуваченим апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, в апеляційній скарзі висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ст.128, ч.2 ст.185 КК України обвинуваченим не оскаржувалися, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядаються.

Відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними й перевіреними в передбаченому законом порядку і висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за встановлених у вироку обставин.

Так, згідно з диспозицією ст.185 КК України з об`єктивної сторони крадіжка це таємне викрадення чужого майна, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб, які спроможні усвідомлювати факт викрадення.
Натомість, на відміну від крадіжки, грабіж (ст.186 КК) за способом його вчинення це не таємне, а відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. При грабежі винний прагне діяти відкрито, ігноруючи можливий опір з боку потерпілого та інших сторонніх осіб, При цьому не має значення, чи вживали вказані особи заходів для того, щоб покласти край викраденню.
Як убачається із встановлених судом обставин кримінального провадження ОСОБА_8 , помітивши на шиї потерпілого ОСОБА_9 , який сидів навпочіпки, срібний ланцюжок та ладанку, відкрито ними заволодів, знявши їх з шиї потерпілого. Так, потерпілий ОСОБА_9 в ході судового розгляду в суді першої інстанції надав показання про те, що він в повній мірі усвідомлював протиправний характер дій ОСОБА_8 , що виражались у відкритому викраденні його майна, а саме срібного ланцюжка та ладанки, які обвинувачений зняв з його шиї. При цьому, потерпілий зауважив, що в цей момент він не спав та свідомості не втрачав. Такі ж показання потерпілий надав і в ході проведеного за його участю слідчого експерименту, при цьому потерпілий також зазначав, що в момент відкритого заволодіння ОСОБА_8 належними потерпілому ланцюжком та ладанкою, поруч з ОСОБА_8 знаходився знайомий останнього на ім`я ОСОБА_10 .
Слід зазначити, що показання потерпілого ОСОБА_9 є стабільними, узгоджуються з іншими зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в ході судового розгляду доказами, а тому відсутні підстави вважати їх неправдивими чи ставити під сумнів. Враховуючи наведене, оцінивши докази, які об`єктивно узгоджуються між собою та відображають реальну картину події, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 та, відповідно, не взяв до уваги показання самого обвинуваченого, оскільки таке відкрите викрадення майна полягало у вилученні майна власника, який усвідомлював вчинення викрадення.
Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_8 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та обставин, що пом`якшують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_8 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції визначено ОСОБА_8 покарання в межах санкцій інкримінованих статей та за сукупністю злочинів, яке за видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4