Справа № 204/1590/21
Провадження № 1-кс/204/382/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю захисника адвоката ОСОБА_3 ,

за участю власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000069 від 26.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2021 року до суду надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000069 від 26.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 18.01.2021 ОСОБА_7 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 де близько о 13:00 до вказаної адреси приїхав ОСОБА_8 на автомобілі «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільно з невідомою особою на автомобілі «Subaru Impreza», д.н.з. НОМЕР_2 . В цей час, до потерпілого підійшов ОСОБА_8 , який почав вимагати грошові кошти в розмірі 15000 грн. за неіснуючий борг. Так як у ОСОБА_7 не було таких коштів, ОСОБА_8 вирішив забрати належний потерпілому автомобіль «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, який на той час знаходився без палива в районі Нікопольської траси на виїзді з м.Марганець Дніпропетровської області. З метою заволодіння належним потерпілому автомобілем, ОСОБА_8 забрав у ОСОБА_7 свідоцтво про реєстрацію транспотного засобу та ключі від нього, після чого, разом з ОСОБА_9 посадили потерпілого до автомобіля «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_1 , на якому вони поїхали до місця перебування автомобіля. По дорозі ОСОБА_8 викликав евакуатор. Прибувши на місце приблизно о 15:46 останні погрузили автомобіль потерпілого на евакуатор «Iveco», н.з. НОМЕР_4 , після чого відвезли його на територію АТП, розташованого по вул.Київській в м.Марганець. Далі ОСОБА_8 сказав, що за повернення належного ОСОБА_7 автомобіля «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_3 останій повинен сплатити йому грошові кошти у розмірі 15000 грн. Так, встановлено, що ОСОБА_10 під час вчинення злочину, а саме заволодіння транспортним засобом «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_3 , користувався транспортним засобом «Subaru Impreza», д.н.з. НОМЕР_2 , синього кольору, 2004 року випуску, який є знаряддям злочину, за допомогою якого пересувалися особи, які причетні до вчинення вищевказаного злочину. Так, 23.02.2021 року, в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля «Subaru Impreza», д.н.з. НОМЕР_2 , було виявлено та вилучено зазначений автомобіль та визнано його речовим доказом, про що винесено відповідну постанову. Беручи до уваги викладене, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі відчуження, збереження речового доказу, а також з урахуванням викладених обставин, виникла необхідність накладання арешту, тому, слідча звернулась до суду із зазначеним клопотанням.

У судове засідання слідча не з`явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.

Власник майна, його захисник у судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити.

Вислухавши думку власника майна, його захисника, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Арешт може бути накладеним на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приймаючи рішення про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, слідчий суддя повинен керуватись вимогами ст. ст. 170-173 КПК, тобто перевірити: наявність підстав для арешту; обґрунтованість клопотання слідчого про необхідність арешту майна; чи встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; чи відносяться особи, на майно яких накладається арешт, до підозрюваних, обвинувачених, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого; чи внесені дані у відношенні відповідних осіб в ЄРДР; чи надана правова кваліфікація кримінально-караним діянням службових осіб відповідного підприємства.
У судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 26.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Subaru Impreza» н.з. НОМЕР_2 синього кольору 2004 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та вилучення: мобільних телефонів за допомогою яких вчинявся злочин, документів, що мають відношення до транспортного засобу «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_3 , транспортний засіб «Mercedes-Benz 190D», н.з. НОМЕР_3 або його частини, речей, предметів та документів, які мають значення для повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, що посприяють встановленню істини у провадженні.

23 лютого 2021 року проведено обшук автомобіля «Subaru Impreza» н.з. НОМЕР_2 синього кольору 2004 року випуску, в ході якого виявлено та вилучено вказаний автомобіль.

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 23 лютого 2021 року автомобіль «Subaru Impreza» н.з. НОМЕР_2 синього кольору 2004 року випуску, визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000069 від 26.01.2021 року.

Згідно реєстраційної картки, транспортний засіб належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса власника: АДРЕСА_2 .

Встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що автомобілем «Subaru Impreza» н.з. НОМЕР_2 синього кольору 2004 року випуску, користується ОСОБА_10 .

Отже, слідчий суддя зазначає, що підставою для накладення арешту на виявлене та вилучене в ході проведеного обшуку майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, що відповідає підставам та меті арешту майна, визначеному ч.2 ст.170 КПК України, а вилучені речі могли бути засобами вчинення злочину та зберігати ознаки протиправної діяльності. Оцінюючи правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб, слідчий суддя визнає за необхідне накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, та запобігання в подальшому можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки наразі даний захід є необхідним.
З наданих матеріалів вбачається, що майно, яке було вилучено під час проведення обшуку, має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, а отже це є достатньо обґрунтованим і вагомим для вжиття на даному етапі досудового розслідування заходом забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, це майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, що згідно ч.3 ст.170 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів, оскільки арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, та процесуального статусу останнього.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Посилання власника майна та його захисника на необґрунтованість поданого клопотання про арешт майна, слідчий суддя не приймає до уваги та розцінює їх як особисту суб`єктивну оцінку та не обґрунтовує відмови в задоволенні клопотання.
Інші посилання є також неприйнятними для слідчого судді, оскільки наявність чи відсутність складу злочину в діях відповідних осіб можна встановити саме під час проведення досудового розслідування, а з метою забезпечення та збереження вказаного майна і виникла необхідність в накладенні арешту на майно.
У випадку, якщо в подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст.28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, власник майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст.174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на транспортний засіб є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України, направлене у строки встановлені ч.5 ст.171 КПК України та з метою збереження речових доказів, підлягає задоволенню, оскільки автомобіль «Subaru Impreza» н.з. НОМЕР_2 синього кольору 2004 року випуску, має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є доказом, за допомогою якого можливо встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, а не застосування цього заходу створить перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні №0000069.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.110,170-173,309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000069 від 26.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль «Subaru Impreza» н.з. НОМЕР_2 синього кольору 2004 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який перебував у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1