Справа № 171/1613/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Апостолове

Слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в м. Апостолове внесене в кримінальному провадженні №0000087 від 12.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, слідчим СВ ВП № 8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцьк, Луцького району, Волинської області, громадянки України, українки, маючої повну загальну середню освіту, заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 10.07.2007 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190, ч.3 ст.186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 16.12.2009 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 24.07.2017 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;
16.04.2021 ВП №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000154 за ч. 2 ст. 190 КК України за обвинуваченням ОСОБА_5 . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривий Ріг від 01.07.2021 обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук.
06.05.2021 ВП №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000256 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, запобіжний захід ОСОБА_5 ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривий Ріг від 18.05.2021 обрано у вигляді домашнього арешту. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривий Ріг від 01.07.2021 обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено у розшук
ВСТАНОВИВ:
27.07.2021 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_5 11.06.2021, приблизно о 14:00 годині, перебувала у будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , де в літній кухні, що розташована на території вказаного домоволодіння, побачила мобільний телефон марки "Blackview" моделі А60 та мобільний телефон марки «Ulefone» модель S7, які належать ОСОБА_9 , після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на викрадення вказаного майна.

Далі, 12.06.2021, приблизно о 02:00 годині, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи вільний доступ до приміщень вказаного домоволодіння, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з приміщення літньої кухні, яка розташована на території домоволодіння АДРЕСА_3 , викрала мобільний телефон марки "Blackview" моделі А60, вартістю 2223 гривні та мобільний телефон марки «Ulefone» модель S7, вартістю 800 гривень, які належать ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення злочину зникла, обернувши викрадене на свою користь, чим завдала майнової шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 3023 гривні.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК Україниє обґрунтованою, та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовані, з врахуванням особи підозрюваного, його ставлення до скоєного, відсутність сталих соціальних зв`язків, Зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим позбавленням волі, перешкодить впливу на свідка, та не дозволить ухилитися від органу досудового слідства, та суду.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Посилався на те, що ризики, наведені слідчим та прокурором, є необґрунтованими, тому просив застосувати відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_5 свою провину в скоєному злочину провину визнала. Зазначила, що не має наміру переховуватись та підтримує клопотання захисника про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя вислухавши сторони, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, докази покладені в його обґрунтування, приходить до наступного висновку:

Відповідно ч.1ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 26.07.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується наступними доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 12.06.2021 р., огляду місця події, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , висновком експерта № 2529/21 від 22.07.2021 р., ухвалою Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 р. задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2021 р., про оголошення в розшук ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч.2 ст. 190 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

З приводу тверджень підозрюваного щодо того, що він не міг спричинити такої тяжкості ушкодження, суд звертає увагу на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюрей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, як позбавлення волі на строк до п`яти років; що ОСОБА_5 вже не вперше скоює злочин; перебуває у розшуку за скоєння інших злочинів, порушила цілодобовий домашній арешт, не має офіційного місця роботи та сталих соціальних зв`язків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

1. Переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, що свідчить про те, що останній не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, постійно порушує обов`язки, покладені на нього чинним законодавством, що вказує на те, що підозрювана ОСОБА_5 , й у подальшому буде порушувати покладені на неї обов`язки, в тому числі й обов`язки, покладені на неї нормами КПК України; окрім цього слід зазначити, що підозрювана ОСОБА_5 , не має сталих соціальних зв`язків, постійного місця роботи, що вказує на те, що вона може в будь-який момент залишити межі міста та області.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрювана не має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

- підозрювана не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходів.

2. Незаконно впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні.

Даний ризик обґрунтовується тим що, підозрювана знає, де працюють свідки, та може впливати на них з метою зміни показань.

3. Вчините інше кримінальне правопорушення, так як підозрювана ОСОБА_5 вчиняв суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрювана ОСОБА_5 у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів - з 27.07.2021 року до 24.09.2021 року.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідає сумі 15890 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень у національній грошовій одиниці, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.
Застава у розмірі 15890 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець, мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування - СВ ВП № 8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області та до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосований запобіжний захід у вигляді застави.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 28.07.2021 року о 10-00 год.

Слідчий суддя Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1