Справа № 308/5777/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.06.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/206/21, за апеляційними скаргами, які подали адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні заявлених адвокатами ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 клопотань про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , і задоволено клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури та продовжено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Абрикосівка, Херсонської області, тимчасово непрацюючому, учаснику бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимому, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, українцю, учаснику бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), військовому пенсіонеру, інваліду 3 групи, раніше не судимому, уродженцю м. Кіровоград, проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Донецьк, громадянину України, українцю, одруженому, не працюючому, маючому на утриманні одну неповнолітню дитину, в порядку ст. 89 КК України не судимому, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_3 (з його слів), обвинуваченому за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж 60 днів з 26.04.2021 до 24.06.2021 включно.

В ухвалі суду вказується на те, що з об`єднаного кримінального провадження убачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на підставі зібраних доказів обгрунтовано обвинувачуються органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, крім того ОСОБА_10 обгрунтовано обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у організації та вчиненні готування до диверсії, тобто вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, за попередньою змовою групою осіб, носіння, зберігання, придбання, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб, організації та вчиненні терористичного акту, тобто вибуху, що заподіяв значної майнової шкоди, з метою провокації міжнародного ускладнення, за попередньою змовою групою осіб, умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчинених шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб, у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою і який надає права. При цьому, в ухвалі зазначається, що стороною обвинувачення доведено наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема можливості переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілу сторону, свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також іншого підозрюваного, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, яке має значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві, відомості про особу обвинувачених: ОСОБА_8 є учасником бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), військовий пенсіонер, інвалід 3 групи, раніше не судимий; ОСОБА_6 є учасником бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий; ОСОБА_10 , у порядку ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та матір інваліда 3 групи постраждалої від Чорнобильської АЕС. Разом із тим, суд врахував те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає утриманню їх під вартою. Також суд дійшов висновку про те, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і на даний час, судове провадження не закінчено, а тому застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки та запобіганню вищевказаним ризикам. Також на переконання суду, навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, та у контексті даного кримінального провадження є ймовірність того, що обвинувачені можуть вдатися до дій, які будуть перешкоджати судовому розгляду і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, в ухвалі вказується на те, що обраний ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, а тому суд клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та особисте зобов`язання вважає необґрунтованими, і з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , в силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, - дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання обвинувачених під вартою. Разом із тим, врахувавши, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень насильницького характеру, внаслідок яких могла бути спричинена загибель осіб, суд також дійшов висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави. Тому, в задоволенні клопотань сторони захисту відмовлено, а клопотання сторони обвинувачення задоволено та продовжено обвинуваченим строк тримання під вартою.

В апеляційних скаргах:

адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає, що утримання ОСОБА_6 під вартою понад 3 роки без рішення суду про його винуватість має ознаки свавільного позбавлення волі. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів та підстав, які свідчать про те, що запобіжний захід обвинуваченим може бути змінений на більш м`який без шкоди для реалізації завдань кримінального провадження. Разом із тим, посилається на те, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків і того, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених. Вказує і на те, що попри зауваження сторони захисту колегія суддів розпочала розглядати об`єднане кримінальне провадження зі стадії судового розгляду, позбавивши сторону захисту процесуальних можливостей, гарантованих їм на стадії підготовчого розгляду справи, і задовольнивши клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, відклала судове засідання на місяць, незважаючи на явні ознаки свавільного утримання обвинувачених під вартою за межами будь-яких розумних строків. Вважає, що судом вчиняються дії, які не направлені на розгляд кримінального провадження із забезпеченням гарантії обвинуваченим у додержанні їх прав і свобод, а мають місце ознаки репресивного судового провадження із метою недопущення звільнення обвинувачених із місць позбавлення волі ціною свідомого нехтування гарантованими їм правами й свободами. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання сторони захисту й змінити ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який;

- адвокатка ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає, що ОСОБА_8 більше трьох років утримується під вартою, що є занадто тривалим проміжком часту та має місце невиправдано довге тримання під вартою. Посилається на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, сім`ю, раніше не судимий, у нього відсутній закордонний паспорт є учасником АТО, має інвалідність та значні проблеми зі здоров`ям. Також стверджує, що передбачені ст. 177 КПК України ризики відсутні й стороною обвинувачення не наведено будь-яких обставин і не надано доказів у підтвердження таких ризиків. Просить ухвалу скасувати та звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду;

- адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Посилається на те, що ОСОБА_10 вже тривалий час перебуває під вартою із 08.08.2018, має постійне місце проживання та сім`ю, родину, до затримання був депутатом Жашківської міської ради 7 скликання Черкаської області, вів активну громадську діяльність, перебував у зоні бойових дій під час проведення АТО, раніше не судимий. Також зазначає, що стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування щодо ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення його належної процесуальної поведінки в кримінальному провадженні. Стверджує, що ОСОБА_10 не переховувався від органу досудового розслідування та суду, на свідків чи інших учасників кримінального провадження не впливав і будь-яких дій щодо знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не вчиняв. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання сторони захисту й змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг не має.
Матеріали контрольного провадження розглядаються у відсутності обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , їх захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , прокурора та представника потерпілого ГО «Товариство угорської культури Закарпаття», неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційних скарг, будучи повідомленими про час та місце їх розгляду, сторони захисту та обвинувачення подали письмові заяви, в яких просять розглянути матеріали контрольного провадження без їхньої участі. При цьому береться до уваги і те, що в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення становища обвинувачених.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, і які мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.
Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , перебуваючи на волі, можуть ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку наступним фактам та обставинам: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочинів на території Закарпатської області, хоча мають зареєстроване місце проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у Кіровоградській області, а ОСОБА_10 у м. Черкаси, існує реальна необхідність допиту ряду свідків, проведення необхідних процесуальних дій, і те, що інший підозрюваний ОСОБА_12 на даний час переховується від органів досудового розслідування.
Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжних заходів щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ризики переховування їх від органу досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілу сторону, свідків, експертів, іншого підозрюваного, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень, - на даний час не зменшилися й не відпали.
З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали.
На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційних скаргах.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.
При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано те, що застосований щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував, що останні обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які проявлялися у готуванні до вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, за попередньою змовою групою осіб, носінні, зберіганні, придбанні вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, вчиненні терористичного акту, тобто вибуху, що заподіяв значної майнової шкоди, з метою провокації міжнародного ускладнення, за попередньою змовою групою осіб, умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб, у тому числі й те, що вибух відбувся в населеному місті, з великою кількості людей, що створювало небезпеку життю чи здоров`ю невизначеного кола осіб, що свідчить про наявність загрози застосування насильства та підвищеної суспільної небезпечності інкримінованих обвинуваченим злочинів, і дійшов до обґрунтованого висновку й про неможливість визначення обвинуваченим розміру застави, із чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що факт неможливості визначення обвинуваченим розміру застави підтверджується вищенаведеними обставинами та ґрунтується на вимогах КПК України, зокрема, положеннях ст. ст. 177, 178 та ч. 4 ст. 183 цього Кодексу.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що утримання ОСОБА_6 під вартою понад 3 роки без рішення суду про його винуватість має ознаки свавільного позбавлення волі, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що в матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів та підстав, які свідчать про те, що запобіжний захід обвинуваченим може бути змінений на більш м`який без шкоди для реалізації завдань кримінального провадження, а також про те, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків і того, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Із вищенаведених підстав, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що: попри зауваження сторони захисту колегія суддів розпочала розглядати об`єднане кримінальне провадження зі стадії судового розгляду, позбавивши сторону захисту процесуальних можливостей, гарантованих їм на стадії підготовчого розгляду справи, і задовольнивши клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, відклала судове засідання на місяць, незважаючи на явні ознаки свавільного утримання обвинувачених під вартою за межами будь-яких розумних строків; судом вчиняються дії, які не направлені на розгляд кримінального провадження із забезпеченням гарантії обвинуваченим у додержанні їх прав і свобод, а мають місце ознаки репресивного судового провадження із метою недопущення звільнення обвинувачених із місць позбавлення волі ціною свідомого нехтування гарантованими їм правами й свободами.
Також як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою відхиляє апеляційний суд і доводи апеляційної скарги адвокатки ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 більше трьох років утримується під вартою, що є занадто тривалим проміжком часту та має місце невиправдано довге тримання під вартою.
Посилання адвокатки ОСОБА_7 на те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, сім`ю, раніше не судимий, у нього відсутній закордонний паспорт є учасником АТО, має інвалідність та значні проблеми зі здоров`ям, - апеляційний суд вважає такими, що також не впливають на висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою і не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги адвокатки ОСОБА_7 про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики відсутні й стороною обвинувачення не наведено будь-яких обставин і не надано доказів у підтвердження таких ризиків.
Разом із тим, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_10 вже тривалий час перебуває під вартою із 08.08.2018.
Посилання адвоката ОСОБА_9 на те, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання та сім`ю, родину, до затримання був депутатом Жашківської міської ради 7 скликання Черкаської області, вів активну громадську діяльність, перебував у зоні бойових дій під час проведення АТО, раніше не судимий, а також про те, що ОСОБА_10 не переховувався від органу досудового розслідування та суду, на свідків чи інших учасників кримінального провадження не впливав і будь-яких дій щодо знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не вчиняв, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою і не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування щодо ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення його належної процесуальної поведінки в кримінальному провадженні.
Відхиляючи доводи апеляційних скарг у цій частині, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, а також незаконно впливати на потерпілу сторону, свідків, експертів, іншого підозрюваного, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє й апеляційні скарги в частині доводів про особи обвинувачених.
Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, в ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає утриманню їх під вартою.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених адвокатами ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 клопотань про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , задовольнивши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури та продовжив обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж 60 днів.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційних скаргах; що із заяви прокурора про розгляд апеляційної скарги без його участі вбачається, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.06.2021 обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні заявлених адвокатами ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 клопотань про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , і задоволено клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури та продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж 60 днів з 26.04.2021 до 24.06.2021 включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :