Справа № 161/2385/21 Провадження №11-сс/802/96/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника володільця майна ОСОБА_7 ,
старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 30.10.2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року, про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого в СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про арешт майна, вилученого в ході обшуку в період з 03.02.2021 року по 04.02.2021 року,
В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 03.02.2021 року 04.02.2021 року в ході обшуку, проведенного в селі Троянівка Маневицького району Волинської області, а саме: копій товарно транспортних накладних на 86 аркушах, оригіналів товарно транспортних накладних у кількості 2 штук, 838 штук колод породи «хвойні» без номерних чипів, різною шириною в діаметрі та довжиною, з забороною відчуження, розпорядження та користування.
Клопотання мотивував тим, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000125 від 30.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України. Під час проведення обшуку в період з 03.02.2021 року по 04.02.2021 року було вилучено майно, перелік якого вказаний в клопотанні, яке постановою слідчого від 05.02.2021 року визнано речовими доказами, оскільки воно є засобом вчинення злочину і зберігає на собі його сліди. Оскільки вищевказане майно, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу слідчого судді незаконною з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку, проведенного в період часу з 12 години 25 хвилин 03.02.2021 року по 18 годину 20 хвилин 04.02.2021 рокуу будівлях розташованих на території земельної ділянки, кадастровий номер якої № :05:003:0182 в межах села Троянівка Маневицького району Волинської області, що належить ТОВ «Севен Палетс», а саме: копій товарно транспортних накладних на 86 аркушах, оригіналів товарно транспортних накладних у кількості 2 штук, 838 штук колод породи «хвойні» без номерних бирок.
Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника володільця майна, який заперечив проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як встановлено апеляційним переглядом, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так доводячи підставність поданого клопотання слідчий вказував про те, що вилучене майно є предметом розслідування вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Повернення такого майна унеможливить виконання завдання кримінального провадження в частині забезпечення повного та неупередженого розслідування.

Разом з тим матеріали клопотання не містять доказів, які б давали підстави вважати, що лісодеревина відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання майна речовими доказами постановою слідчого. Також у постанові слідчого не вказано, що конкретно із виявленої та вилученої деревини є предметом вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, як вірно зазначив слідчий суддя місцевого суду, ні з зазначеної постанови, ні з матеріалів клопотання, ні з пояснень прокурора та слідчого безпосередньо в судовому засіданні не встановлено відомостей, які вказують про те, що вказані у постанові слідчого речі мають значення речових доказів в даному провадженні, тобто, що вони зберегли на собі сліди протиправної діяльності є засобами або знаряддями його вчинення або ж у них містяться відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000125 від 30.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України..
Згідно з витягом з ЄРДР від 30 жовтня 2020 року, до реєстру були внесені відомості за фактом незаконної порубки дерев, їх перевезення, зберігання, та можливого збуту незаконно зрубаних дерев, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло істотну шкоду на території Волинської області.
Разом з тим в матеріалах клопотання відсутні відомості про те, що лісодеревина, на яку слідчий просить накласти арешт, незаконно зрубана, або здійснена її розтрата, або вона набута іншим незаконним шляхом.
Слідчим суддею було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №19/06/20-1 від 19.06.2020 року ДП «Волинський військовий лісгосп» реалізувало ТзОВ «СЕВЕН ПАЛЕТС» лісоматеріали круглі, породи сосна. Згідно договорів купівлі-продажу необробленої деревини №1497/1497/л/2020 від 14.08.2020 року (та додаткової угоди) ДП «Поліське лісове господарство», купівлі-продажу необробленої деревини №1711/1711/л/2020 від 28.08.2020 року (та додаткової угоди) ДП «Городоцьке лісове господарство», купівлі-продажу необробленої деревини №1712/1712/л/2020 від 28.08.2020 року ДП «Маневицьке лісове господарство», купівлі-продажу необробленої деревини №2486/2486 від 03.09.2020 року ДП «Володимирецьке лісове господарство», купівлі-продажу необробленої деревини №1795/1795/л/2020 від 08.09.2020 року (та додаткової угоди) ДП «Любомльське лісове господарство», купівлі-продажу необробленої деревини №1980/1980/л/2020 від 08.10.2020 року (та додаткової угоди) ДП «Маневицьке лісове господарство» за результатами проведення, відповідних, аукціонів передали необроблену деревину ТзОВ «СЕВЕН ПАЛЕТС». Вказане стверджується і товарно-транспортними накладними, доданими до матеріалів заперечення про накладення арешту.
Також слідчим суддею встановлено, що посадові особи ТзОВ «СЕВЕН ПАЛЕТС» як на момент проведення обшуку, так і на момент подання клопотання не набули статусу підозрюваного у межах даного провадження. Матеріалами клопотання не наведено достатніх підстав вважати, що колоди породи «хвойні» без номерних чипів, за вказаних вище обставин є предметами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу у даному провадженні, оскільки як вбачається з пояснень представника власника майна та доданих документів основним видом економічної діяльності ТзОВ «СЕВЕН ПАЛЕТС» є лісопильне та стругальне виробництво, а вилучена деревина уже була підготовлена для переробки та, відповідно, знаходилась на складі. Уся діяльність товариства здійснюється відповідно до закону та договорів доданих до клопотання, а накладення арешту на деревину, незаконність походження якої матеріалами клопотання не доведена, призведе до порушення нормальної господарської діяльності підприємства.
Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що вимірювання діаметру деревини, вказаної у протоколі обшуку, проводилось з порушенням норм чинного законодавства, а тому достатніх підстав стверджувати про відповідність вказаних розмірів дійсним, у суду не має. Вказане, а також інші порушення, допущені під час проведення обшуку, ставить під сумнів законність проведення даної слідчої дії.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя вірно встановив що слідчим не надано належних, допустимих та достатніх доказів вважати, що лісодеревина, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а саме, що зазначене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч.2 ст. 246 КК України, або, що вказане майно було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте кримінально протиправним шляхом.
Крім того в ході дослідження матеріалів провадження встановлено, що санкція статті, щодо якої внесено відомості в ЄРДР не передбачає конфіскації майна, як додаткового покарання, а також те, що підозру нікому не пред`явлено.
А тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на документи та лісодеревину, вказану в клопотанні старшого слідчого в СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , з підстав, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року, про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого в СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про арешт майна, вилученого в ході обшуку в період з 03.02.2021 року по 04.02.2021 року, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: