ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/3473/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1346/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : особисте зобов`язання
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 01 липня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального бюро розслідувань, розташованому у м.Полтаві ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000537 від 17.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, які підтверджував наданими до клопотання доказами. Просив врахувати те, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення і може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 01 липня 2021 року клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема, для проведення процесуальних дій; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

В іншій частині вимог суд вирішив відмовити.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею при постановлені ухвали неповно та поверхово проведено розгляд клопотання слідчого, без всебічної оцінки обставин в їх сукупності, без наведення достатніх доводів про відсутність у провадженні підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з застосування альтернативного запобіжного заходу застави.
Вказує, що на те, ОСОБА_8 вчинив тяжкий корупційний злочин, особою, яка усвідомлювала протиправність своїх дій, маючи владні повноваження, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, а також враховуючи, що вчинене ним кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності та хабарництва, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі - необхідність боротьби з корупцію є необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що за вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а вказаний злочин віднесений відповідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів. Той факт, що у разі засудження за вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 , як основне покарання, судом може бути застосоване лише покарання у виді позбавленні волі, сам по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного, у майбутньому та у зв`язку з чим ОСОБА_8 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Стверджує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинив будучи співробітником правоохоронного органу, основне завдання якого запобігати правопорушенням. Вчиняючи правопорушення ОСОБА_8 порушив присягу поліцейського та основоположні принципи правоохоронної діяльності. Також, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину з використанням своїх службових повноважень, які надані йому державою для захисту інтересів суспільства. Однак ОСОБА_8 використав їх у власних інтересах, в протиправних цілях. Тож вказані обставини в сукупності дають підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може продовжити вчиняти інші злочини.

Вказує, що ОСОБА_8 працює у правоохоронних органах, тож він обізнаний про методи та способи ведення досудового розслідування, а отже, розуміючи подальший процес досудового розслідування, може переховуватись від органів досудового розслідуваний чи суду. Крім того, та обставин, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, становить окремий ризик щодо його можливості впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження. Так, будучи на посаді поліцейського ОСОБА_8 представляє інтереси держави та користується її авторитетом, що обумовлює його можливість шляхом обману та корупційних зв`язків серед правоохоронних органів створити штучні докази щодо своєї непричетності до вчиненого злочину. Також встановлено, що більшість свідків у кримінальному провадженні, у яких ОСОБА_8 разом з іншими співучасниками вимагав грошові кошти, є наркозалежними особами, особами з низьким соціальним статусом, в силу чого вони є уразливими особами та можуть піддаватися впливу. У зв`язку з цим, ОСОБА_8 , користуючись наданими йому повноваженнями, своїм службовим становищем, шляхом підкупу, погроз або інших активних дій може здійснити вплив на вищезазначених осіб з метою надання ними неправдивих показань.

Посилається на те, що ОСОБА_8 не має хронічних або важких захворювань, має соціальні родинні зв`язки, має закордонний паспорт, що в сукупності з його фінансовим становищем дає підстави вважати, що розуміючи можливе призначене йому покарання, він може вчинити дії спрямовані на зміну місця проживання або переїзду до іншої країни, а отже може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а також просив долучити до матеріалів справи копії протоколів допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були отримані після постановлення ухвали слідчого судді та які вказують на причетність ОСОБА_14 до дій, які йому інкримінуються.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначав, що слідчим суддею постановлено законну та обґрунтовану ухвалу відповідно до матеріалів провадження. Вказував, що підозра вручена ОСОБА_8 є необґрунтованою та необґрунтовано причетність ОСОБА_8 до злочину, який йому інкримінується, а також прокурором не було доведено в судовому засіданні наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 має тісні соціальні зв`язки, має постійне зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується позитивно, раніше не судимий.
Просив залучити до матеріалів справи копію Наказу від 08.07.2021 відповідно до якого ОСОБА_8 звільнено зі служби, що вказує на необґрунтованість доводів прокурора про те, що ОСОБА_8 користуючись своїм становищем, як поліцейський, зможе впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Також просив залучити до матеріалів провадження копію заяви про здачу на зберігання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що свідчить про необґрунтованість доводів прокурора про можливість ОСОБА_8 переховуватись від правоохоронних органів чи суду.

ОСОБА_8 в судовому засіданні також заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального бюро розслідувань, розташованому у м.Полтаві перебуває кримінальне провадження № 0000537 від 17.11.2020 року.
24.06.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Вирішуючи клопотання по суті слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням ризиків, доведених слідчим та прокурором та їх ступеня, однак недоведеністю застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, вважав можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду та третьої особи дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_16 за ознаками злочину, передбачених ч.3 ст.368 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_16 інкримінованих йому дій, передбачених ч.3 ст.368 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: повідомленні Управління СБУ в Харківській області про виявлений факт вчинення злочину, матеріалах проведених негласних слідчих (розшукових) дій, частина з яких вже розсекречена (а.с. 9-37)

Враховуючи такий обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника про неналежність наданих органом досудового розслідування доказів причетності ОСОБА_8 до інкримінованого правопорушення, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , а саме того, що він будучи лейтенантом поліції, призначений на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, разом із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_17 вирішили залучити раніше знайомого цивільну особу - колишнього працівника Національної поліції ОСОБА_18 та діючи спільно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою та при використанні службового становища останніми, 06.05.2021 о 17 год. 00 хв. по вул. Ак. Барабашова, м. Харків, затримали ОСОБА_13 та невстановлену на цей час особу, та висунули погрозу притягнути кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.321 КК України, та застосування штрафу, після чого засобами телефонного зв`язку повідомили матері ОСОБА_13 - ОСОБА_12 про необхідність надати неправомірну вигоду. Того ж дня, близько о 20 год. 48 хв. неподалік від будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 отримали від ОСОБА_19 грошові кошти в розмірі 300 доларів США, за неповідомлення працівником поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та цивільною особою ОСОБА_18 інформації, про вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 321 КК України, за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» та не інформування, шляхом написання відповідних рапортів, про вказані обставини керівників органу (підрозділу) поліції та як наслідок не ініціювання внесення відповідним органом досудового розслідування вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та які в подальшому розподілили між собою.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинив будучи співробітником правоохоронного органу, основне завдання якого запобігати правопорушенням, вчиняючи правопорушення, він порушив присягу поліцейського та основоположні принципи правоохоронної діяльності, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема у захисті інтересів громадян у сфері службової та професійної діяльності працівників поліції.
За таких обставин колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є підстави вважати наявності ризику, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. Розуміючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі розслідування цього кримінального правопорушення існує ризик того, що він може вчиняти дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування чи суду.
Доводи захисника проте, що ризик переховування від органів досудового розслідування не підтверджений, внаслідок того, що ОСОБА_8 здав до прокуратури свій закордонний паспорт, є необґрунтованими, оскільки такі обставини не здатні перешкодити можливості вчинити підозрюваним дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КК України та фактичної можливості переховуватись, як на території України так і на території тимчасово окупованої частини території Донецької та Луганської областей.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_8 неодноразово контактував із особами, які були обізнані в його протиправній діяльності та зможуть в подальшому надати показання щодо фактичних обставин кримінального провадження. Враховуючи викладене, існує ймовірність того, що ОСОБА_8 зможе незаконно впливати на свідків та інших фігурантів даного кримінального провадження з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому.

Також, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про існування ризику знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 в силу своєї посади має стосунки з працівниками правоохоронних органів, тому може здійснити спроби щодо використання вказаних зв`язків з метою перешкоджання кримінальному провадженню,а також має можливість шляхом обману створити штучні докази щодо своєї непричетності до вчиненого злочину.

Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_8 працював у правоохоронних органах понад 4 роки, що дає обґрунтовані підстави вважати, що маючи певний досвід оперативної діяльності він зможе здійснювати вплив на свідків. Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що оскільки більшість свідків у кримінальному провадженні, у яких ОСОБА_8 разом з іншими співучасниками вимагав грошові кошти, є наркозалежними особами, особами з низьким соціальним статусом, в силу чого вони є уразливими особами та можуть піддаватися впливу. У зв`язку з цим ОСОБА_8 , як особисто так і через своїх знайомих з числа працівників правоохоронних органів, може здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань, спонукання службових осіб поліції до знищення чи спотворення інформації, яка міститься в документах та речах, що перебувають у володінні поліції чи які мають до неї доступ.

Вказані обставини також свідчать про можливість продовження протиправної діяльності та/або скоєння інших злочинів з метою приховування протиправної діяльності, оскільки на даний час досудове розслідування не закінчено та встановлюються всі обставини кримінального правопорушення.
Крім того, зазначене свідчить про можливість перешкоджати кримінальному провадженню або скоєння інших правопорушень з метою приховування протиправної діяльності, оскільки на даний час досудове розслідування не закінчено та встановлюються всі обставини кримінального правопорушення.

Колегія суддів бере до уваги особу підозрюваного а саме те, що він має зареєстроване місце проживання, має на утриманні малолітню доньку, одружений, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення протиправних дій, згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють дії підозрюваного, що пов`язані з вище наведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, може бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, як того вимагає у своїй апеляційній скарзі прокурор.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не здатен запобігти ризикам, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України..
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що слідчий суддя дійшов до необґрунтованого висновку про те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде сприяти запобіганню зазначеним слідчим ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КК України.
Зважаючи на суспільний інтерес який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно підозрюваного не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Колегія суддів враховує матеріальний стан підозрюваного, який на час апеляційного розгляду офіційно не працює, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце реєстрації, та не вбачає виключного випадку для призначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі, ніж передбачено п.2 ч.5 ст.182 КПК України, тому приходить переконання про необхідність встановлення розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Таким чином, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, п.2 ч.3 ст.407, ст.ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального бюро розслідувань, розташованому у м.Полтаві ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у «Харківський слідчий ізолятор» до 23 серпня 2021 року включно з застосуванням альтернативного запобіжного заходу - застави.
Визначити суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 грн, яку можливо внести до спливу терміну тримання під вартою на відповідний розрахунковий рахунок Харківського апеляційного суду.

В разі невнесення застави до 21 серпня 2021 року, підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає поміщенню до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленої періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками, експертами у цьому кримінальному провадженні,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Строк затримання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора та зобов`язати його про прийняття даної ухвали повідомити близьких родичів підозрюваного.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: