Провадження №1-в/127/396/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Вінницької ВК № 86 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 в режимі відеоконференції в м. Вінниці, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Клопотання мотивує тим, що за весь період відбування покарання він має 21 заохочення та лише 2 дисциплінарних стягнення. Також засуджений в клопотанні зазначив, що з іншими засудженими не конфліктує та має соціально-корисні зв`язки. Вважає доцільним його переведення до поселення, оскільки це сприятиме його соціальній адаптації, зважаючи на те, що він тривалий час відбуває покарання в місцях позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених в клопотанні. Також зазначив, що, перебуваючи в місцях позбавлення волі, починаючи з 2014 року він постійно був працевлаштований та отримував дохід. Крім того, він має 21 заохочення та лише 2 дисциплінарних стягнення, тому вважає, що заслуговує на застосування відносно нього більш м`якого покарання.
Представник Вінницької ВК № 86 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, мотивуючи свої заперечення тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину. Невідбутою залишилась значна частина строку призначеного судом покарання. Тому, перебуваючи в умовах полегшеного утримання, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 не вчинить нового злочину, хоча й працює та отримує кошти. Крім того, під дію ст. 82 КК України ОСОБА_5 підпадав з 16.05.2020, однак комісією установи було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі заяви засудженого.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, а також значну частину невідбутого строку призначеного судом покарання.
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника установи виконання покарань та прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з правилами, визначеними в п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 КК України частину призначеного судом покарання.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Встановлюючи підстави застосування ст. 82 КК України, суд, зокрема, з`ясував, наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 в силу вимог ст. 89 КК України вважається раніше не судимим.
Згідно з матеріалами особової справи ОСОБА_5 в даний час відбуває покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2014 року, яким його засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2016 року в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано попереднє ув`язнення з 12 листопада 2013 року по 07 травня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При вирішенні питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання, судом враховано положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з вимогами чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності, в тому числі дані про його попередні судимості.
Відповідно до характеристики від 01 лютого 2021 року засуджений ОСОБА_5 активної участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» не приймає, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, а також не бажає приймати участь в самодіяльних організаціях.
Крім того, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину та, знаючи про наявність невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди в значному розмірі за вироком суду, починаючи з початку строку відбування покарання, а саме з 12 листопада 2013 року, не проявив ініціативи щодо її відшкодування, хоча був, в тому числі й офіційно працевлаштований в установі відбування покарань та отримував дохід. Зважаючи на дані обставини, наявність лише 21 заохочення за весь період відбутої частини покарання, не свідчить про виправлення засудженого ОСОБА_5 та можливість ефективного продовження виправлення за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання.
Щодо оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, які передбачені ч. 3 ст. 82 КК України, то суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення та на даний час не довів своє виправлення, а тому клопотання засудженого є передчасним.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в повному обсязі оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинені кримінальні правопорушення, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання як її каральної так і виправної складової.
Крім того, вирішуючи питання про заміну ОСОБА_5 покарання на більш м`яке, суд враховує те, що відбування покарання у виді обмеження волі передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.
Отже, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого ОСОБА_5 можливе в умовах обмеження волі.
Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 немає, а тому слід відмовити в задоволенні його клопотання.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 50, 82 КК України, ст. ст. 370-371, 372, 376, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.02.2014 на підставі ст. 82 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1