Справа №359/3377/18
Провадження № 1-кп/359/57/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» виділене судове провадження в кримінальному провадженні №0000362, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2015 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2018 року за ч.1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на три роки один місяць,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочин), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, 21.02.2015 р., точного часу не встановлено, ОСОБА_7 (засуджений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2018 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 309 та ч.ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України, до позбавлення волі строком на три роки шість місяців), перебуваючи із ОСОБА_6 , та знаходячись в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, помітили відчиненні ворота домоволодіння АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 спільно проникнути до вищевказаного домоволодіння та вчинити крадіжку будь-яких цінних речей, на що останній погодився, тим самим вступив з ОСОБА_7 в злочинну змову. В цей же час у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна.
Підійшовши до паркану вищевказаного домоволодіння, та переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає та поряд не має сторонніх осіб, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 перелізли через паркан, тим самим проникли на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де помітили гаражне приміщення, ворота якого були відчинені.
Діючи таємно та маючи на меті умисел направлений на викрадення будь-яких цінностей, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 шляхом вільного доступу, через відчинені двері, потрапили до гаражного приміщення.
Перебуваючи безпосередньо в середині гаражного приміщення, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 помітили дві бензопили торгової марки "SOLO", мініавтомийку торгової марки "ЕХРЕRТ", мотор для човна торгової марки "YАМАНА", спортивний велосипед, вуличний пилосос торгової марки "АLCO", мотооприскувач ранцевий, шуруповерт "Вlаск Deker", набір слюсарних інструментів, перфоратор, тример торгівельної марки "MINI TRIM", та переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, викрали вищевказані речі. Після чого, перекинувши їх за паркан приватного подвір`я, залишили місце злочину та розпорядились вкраденим за власним розсудом.
У результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 37 000 грн. 00 коп.
ОСОБА_7 засуджений за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2018 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 309 та ч.ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України, до позбавлення волі строком на три роки шість місяців, в тому числі за указані вище дії, у зв`язку з виділенням матеріалів кримінального провадження в окреме судове провадження.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, завданих матеріальних збитків потерпілому).

В судовому засіданні, ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав, щиро розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись.
При цьому повністю підтвердив обставини, вчиненого ним спільно з ОСОБА_7 злочину, відповідно до викладеного в обвинувальному акті, та пояснив, що 21.02.2015 р. він, перебуваючи разом із ОСОБА_7 в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, побачили, що ворота сусіднього домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , були відчинені. Погодившись вчинити крадіжку, вони перелізли через паркан та у відкритому приміщені гаражу побачили електроінструменти та речі, які вони викрали та перекинули за паркан. Пригадує мініавтомийку та мотор для човна і якість інструменти. Деякі з цих речей він забрав і здав в ломбард, отримані кошти використав на власні цілі. Доля інших речей йому не відома за тривалим часом що минув з моменту події. Вину визнав та просив суворо не карати. З розміром завданих збитків згідно заявленого цивільного позову погодився та у цьому зв`яжу позовні вимоги потерпілого визнав.
Зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного та зазначив, що жалкує про вчинене.

У суду не викликає сумнівів добровільність та істинність позиції обвинуваченого ОСОБА_6 щодо дачі ним показань з приводу обвинувачення, оскільки його показання достовірні і послідовні, та знаходять своє відображення в рамках пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, останні узгоджуються з обставинами встановленими за вироком суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази та процесуальні витрати у справі.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_6 суд вважає правильною. Щодо потворності до ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину проти власності за вироком Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області від 30.05.2021 року з ч.1 ст. 185 КК України. Судимість не була погашена у встановленому законом порядку.
Крім того, майно, яким заволоділи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було для них чужим, адже не перебувало в їх власності чи законному володінні. Вони не мали на нього жодного права, цим майном вони заволоділи у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулося протиправно. Викрадення майна здійснювалось у відсутності потерпілого та інших осіб. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. Дії ОСОБА_6 характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, він усвідомлював, що майно, яким вони протиправно заволоділи, було для них чужим, і вони не мали права на нього. Корисливий мотив полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. В результаті цих діянь він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпілий такої можливості був позбавлені. Таким чином, вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України є закінченим злочином.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заздалегідь домовлялись про викрадення майна. Домовленість мала місце до моменту виконання об`єктивної сторони злочину. Тому викрадення майна має ознаку його вчинення за попередньою змовою групою осіб. Цей злочин вони вчиняли з проникненням на територію домоволодіння потерпілого, де розташовано, зокрема, будинок із гаражним приміщенням. Умисел на викрадення чужого майна у них виникав ще до проникнення, а тому крадіжка має ознаку її вчинення - поєднана з проникненням у житло.

Тому суд вважає, що ОСОБА_6 повинен бути засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, за дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини вчинення, характер суспільної небезпеки скоєного ним, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Також судом враховується те, що даний злочин є умисними.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_6 обставин суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органу досудового розслідування в розкритті злочинів.
Так, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, критично оцінив свої дії та виказав готовність нести кримінальну відповідальність, що свідчить про те, що він розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Також, згідно матеріалів встановлено і активне сприяння органу досудового слідства в розкритті злочинів, що підтверджується обвинувальним актом та прокурором в суді.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 вказує на те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, має місце реєстрації та місце постійного проживання, відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2018 року у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, має два заохочення.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
На підставі зазначених даних, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень та особи винного, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення злочину, за яким суд визнає його винним, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, що становить три роки.
Остаточно ОСОБА_6 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, із застосуванням поглинення менш суворого покарання більш суворим, обмежившись призначеним обвинуваченому за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2018 року покарання.
На думку суду, саме таке покарання є пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи обставини вчиненого злочину, його тяжкість, дані про особу обвинуваченого і те, що останній відбуває покарання за вироком суду вже тривалий час.

Також судом встановлено, що в ході розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_8 пред`явив до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та просив суд стягнути на його користь з указаних осіб матеріальну шкоду в розмірі 112 430 грн. 00 коп.

Щодо вирішення зазначеного цивільного позову, в рамках даного кримінального провадження, по суті, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Встановлено, що під час розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Тому, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_8 слід залишити без розгляду.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 999 грн. 25 коп.
До набрання вироком суду законної сили, на думку суду, слід застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, встановивши ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідні обов`язки.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 128, 318, 322, 342-351, 358, 368-371 КПК України, ст. 65-69, 70, 71, ч. 3 ст. 185 КК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 та ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2018 року у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць, повністю зарахувавши відбуте ним покарання за цим вироком.

Початок строку відбування покарання рахувати з 31.05.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили обрати у вигляді особистого зобов`язання з визначенням наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до правоохоронних органів, прокурора та суду; повідомляти суд та прокурора про необхідність зміни місця проживання, виїзду за межі Київської області; не залишати межі України без окремого дозволу суду.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) - на користь Держави України (отримувач коштів: ГУК у Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010103; код класифікації доходів: 21081100). - 999 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гри. 25 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишити без розгляду.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1