Номер провадження: 11-сс/813/691/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року про задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001224, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року задоволенно клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001224, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Накладено арешт на автомобіль «Chevrolet Cruze» р/з НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 17.06.2020 року належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшим його утриманням, в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Рішення суду мотивоване тим, що постановою слідчого 28.10.2020 року - автомобіль «Chevrolet Cruze», р/з НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 17.06.2020 року належить ОСОБА_7 , визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0001224, а отже існує необхідність в забезпеченні збереження зазначеного у клопотанні майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу 21 квітня 2021 року ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, стверджує, що:

- ОСОБА_7 не є учасницею ані вказаної судової справи, ані кримінального провадження та інформація, надана суду щодо поінформованості ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт мана є недостовірною;

- всі слідчі дії, зокрема всі судові автотехнічні експертизи проведені та завершені, тож продовження арешту є недоцільним та не відповідає вимогам закону, за яких арешт накладено.

Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржену ухвалу, а у разі неможливості вирішити питання та надати дозвіл на повернення зазначеного транспортного засобу із Спецмайданчика тимчасового утримання транспортних засобів № 8, та про передачу автомобілю «Chevrolet Cruze», р/з НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 17.06.2020 року належить ОСОБА_7 , їй на відповідальне зберігання, до закінчення провадження по справі №523/19273/20.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
У судовому засідання прокурор ОСОБА_6 зазначив, що не згоден із апеляційною скаргою, виходячи з наступного: досудове розслідування у відповідному кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт направлено до Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалою якого від 15.12.2020 року призначеного підготовче судове засідання. 03 червня 2021 року відбулось підготовче судове засідання, під час якого адвокатом власника майна суду було заявлено клопотання про скасування арешту майна. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2021 року призначено судовий розгляд у відповідному кримінальному провадженню, а клопотання про скасування арешту майна залишено без задоволення.
Інші учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги, у судове засідання, призначене на 18 серпня 2021 року, не з`явились, причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання до апеляційного суду не подавали.
Відповідно до положення ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З клопотання вбачається, що 27.10.2020 близько 22:10 годині водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «Chevrolet Cruze», р/з НОМЕР_1 , рухався по вулиці Семена Палія в місті Одеса, збоку вул. Марсельської в напрямку вул. Висоцького, де на перехресті з вулицею Заболотного на регульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода жінку похилого віку. Внаслідок ДТП пішохід отримала тілесні ушкодження, та доставлена без свідомості до ООКЛ з діагнозом полі травма.

За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди 28.10.2020 року розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Під час огляду місця ДТП транспортний засіб - автомобіль «Chevrolet Cruze», р/з НОМЕР_1 , -доправлений на спецмайданчик тимчасового утримання транспортних засобів №8, за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе 31 А/ 1, у зв`язку із необхідністю проведення судових автотехнічних експертиз.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пославшись в ухвалі на приписи ст. 170 КПК України, слідчий суддя зазначив, що приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на автомобіль «Chevrolet Cruze», р/з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 .

Згідно п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, як передбачає ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на вилучене майно, вказаних вимог Закону дотримався в повній мірі.

Слідчим суддею правильно встановлено наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки доводи клопотання слідчого в сукупності із матеріалами провадження, дають достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль «Chevrolet Cruze», р/з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , містять ознаки речового доказу і мають значення для кримінального провадження.

На думку апеляційного суду, на даному етапі кримінального провадження є виправданим та обґрунтованим, накладення арешту на вказане майно, яке може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюватимуться під час кримінального провадження.

Арешт майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Також апеляційний суд звертає увагу, що завдання зазначеного кримінального провадження полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що виявлене та вилучене під час огляду майно, а саме: автомобіль «Chevrolet Cruze», р/з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки має ознаки речового доказу, і для забезпечення його збереження необхідно накласти на нього арешт шляхом заборони його відчуження та використання.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелятна ОСОБА_7 про те, що у даному кримінальному провадженні відсутні правові підстави для арешту майна, який порушує її конституційні права як власника арештованого майна, оскільки, вилучений автомобіль «Chevrolet Cruze», р/з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , є речовим доказом у розумінні ст.98 КПК України, може містити сліди злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а отже має значення речового доказу, оскільки сам по собі або у сукупності з іншими доказами має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Тож є правомірним накладання арешту на вказаний автомобіль з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доводи ж апелянта про те, що арешт є недоцільним та не відповідає вимогам закону, за яких його накладено, з огляду на те, що всі слідчі дії, зокрема всі судові автотехнічні експертизи проведені та завершені, апеляційний суд відхиляє як передчасні, адже арешт на відповідний автомобіль було накладено з метою забезпечення збереження речового доказу в межах даного кримінального провадження, а відтак його скасування може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить або унеможливить дослідження цього автомобіля, як речового доказу, чи залучення його до проведення слідчого експерименту або додаткової (комплексної) експертизи.

Щодо доводів апелянта про відсутність належного повідомлення власника майна про дату, час та місце судового розгляду питання про накладання арешта на належне їй майно, то апеляційний суд знаходить їх слушними, втім вважає, що зазначене не впливає на правильність висновків суду про необхідність накладання арешту на майно та не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду клопотання слідчого

Окрім того, право ОСОБА_7 на особисту участь у судовому засіданні було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд звертає увагу, що апелянта було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило апелянту скористатись правами, передбаченими ст. 64-2 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, на те, що як зазначив прокурор у судовому засіданні у апеляційному суді, Одеською обласною прокуратурою було скеровано обвинувальний у відповідному кримінальному провадженні № 0001224 від 27.10.2020 року до Суворовського районного суду міста Одеси.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2020 року було призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта від 03.12.2020 року та доданих до нього документів у вищенаведеному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Окрім того, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2021 року клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту майна автомобілю марки «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_1 , - залишено без задоволення, у зв`язку з передчасністю його подання.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, апеляційний суд приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року про задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001224, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4