В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003822 від 10.06.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чаньків Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.02.2000 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 17, ст. 140 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 22.02.2001 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 140 ч. 2, ст. 44 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; згідно ст. 45 КК України засуджений умовно з іспитовим строком 1 рік;

- 18.12.2001 року Дунаєвеньким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 06.03.2002 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 28.12.2006 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 10.02.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 12.07.2010 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 14.11.2013 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 15 ч. 2,ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 10.07.2018 з ДУ «Райківецька виправна колонія (№ 78)» по відбуттю строку покарання;

- на даний час обвинувальні акти відносно нього перебувають на розгляді в Шевченківському районному суду за ч. 2 ст. 186 КК України, та у Печерському районному суді м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 будучи неодноразово засудженим за скоєння умисних злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення таких злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 10.06.2020 року ОСОБА_5 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, приблизно о 10 години 00 хвилин, перебували на території ПКіВ «Гідропарк» у місті Києві, а саме - за адресою: м. Київ, вул. Передміська Слобідка, 1, де помітили раніше їм не знайомого ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа вступили між собою у попередню злочинну змову про спільне відкрите викрадення у ОСОБА_7 наявних при ньому матеріальних цінностей.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою підійшли до ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_5 дістав з кишені свого одягу балончик з речовиною сльозоточивої та дратівної дії - капсаїцином та розпилив наявну у балончику речовину у напрямку потерпілого, однак не спричинивши останньому при цьому шкоди для здоров`я. Потерпілий ОСОБА_7 розпочав відходити далі від ОСОБА_5 , однак зачепився за бордюр та упав на землю, випустивши з рук наявний при ньому поліетиленовий пакет. В цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа притисла рукою потерпілого ОСОБА_7 до землі, не даючи можливості потерпілому підвестися та чинити опір, тобто застосувала щодо потерпілого насилля, яке не є небезпечним для його життя і здоров`я, а ОСОБА_5 в свою чергу обшукав кишені потерпілого з метою заволодіння наявними при потерпілому матеріальними цінностями. Нічого не виявивши у кишенях потерпілого, ОСОБА_5 підняв з землі поліетиленовий пакет потерпілого, у якому виявив належний ОСОБА_7 прозорий чохол, у якому знаходилися належні потерпілому грошові кошти в сумі 450 грн. та «Картка Киянина», які ОСОБА_5 дістав із чохла, тобто повторно відкрито викрав у потерпілого, після чого разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши своїми протиправними діями потерпілому матеріальну шкоду на суму 450 грн.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та надав пояснення, з яких вбачається, що раніше, приблизно два роки працював в кафе у Гідропарку мангальщиком. Станом на 09.06.2020 року підробляв у Гідропарку різноробочим. 09.06.2020 року ввечері, приблизно з 20.00 до 21.00 години, він разом з ОСОБА_9 прихав в Гідропарк, перед цим зустрівши її на ОСОБА_10 . Відпочивали на території Гідропарку на березі р. Дніпро біля кафе в ніч з 09.06.2020 року на 10.06.2020 року з компанією приблизно до десяти чоловік (п`ять дівчат та 4-5 хлопців). Під час відпочинку вживав пиво, а саме трохи більше половини пляшки об`ємом 0,5 л. Від компанії під час відпочинку він відлучався для придбання цигарок та вина для дівчат. Після того як вони погуляли вночі, зранку приблизно о 9.00 - 9.30 годині одна із дівчат сказала, що їй потрібно на роботу, тому вони з компанією пішли короткою дорогою до метро. На шляху руху на площадці він помітив хлопців, які сиділи на лавці та розпивали алкогольні напої, а саме шампанське. Він підійшов до хлопців попросити підпалити цигарку. Алкогольні напої з ними він не вживав, деякий час спілкувався з ними. Дівчата з компанією пішли далі до метро. Після цього до нього з хлопцями підійшов чоловік похилого віку - потерпілий та почав вимагати повернути його речі, на що вони показали особисті речі, які є при них та запропонував чоловіку гроші та картку на метро від яких він відмовився. Після чого потерпілий, вказавши, що його речей у них не має, пішов далі, а він спілкувався з хлопцями ще приблизно хвилин п`ять-десять. В цей час до них під`їхали працівники поліції та попросили надати документи для перевірки. Оскільки в нього не було при собі паспорта та злякавшись, вказав їм не своє прізвище, а свого однокласника. Згодом повідомив, що його телефон знаходиться в магазині в Гідропарку та з його допомогою він зможе підтвердити свою особу. Телефон для отримання грошей він не закладав. Вказав, що справа відносно нього розглядається Шевченківським районним судом м. Києва та що в розшуку він не перебуває. Дану інформацію працівники поліції перевірили в телефонному режимі. Потерпілий, який також підійшов до них повідомив, що йому бризнули в очі балончиком. Він показав працівникам поліції балончик, який вони оглянули та впевнились, що він давно не використовувався. ОСОБА_11 він носить постійно з 2019 року. Після цього у відділку поліції ці хлопці до яких він підійшов підкурити в ОСОБА_12 , сказали, що він нібито їм повідомив, що раніше когось «гопнув». Після відпочинку, зранку, коли вже збирались, їх компанія розділилась на дві. Спочатку пішли троє хлопців, а потім інші, врешті наздогнавши їх. Повідомив, що свої речі він залишив у приятеля в магазині біля станції метро Гідропарк, щоб не загубити, а речі друзів під час відпочинку віддав на зберігання дівчатам, які працюють в кафе біля місця відпочинку їх компанії, склавши всі картки та готівку в одне портмоне. Після відпочинку, зранку спочатку забрали речі з кафе, які залишали на зберігання, ОСОБА_13 забрала його телефон із магазину в ОСОБА_12 потім. Вказав, що його затримали патрульні, слідчо-оперативної групи ще не було. В цей час повернулись ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ще одна дівчина. Ліна не дочекавшись його згодом поїхала. Він бачив, що одного із хлопців, які розпивали шампанське допитували працівники поліції. Вказав, що не всі речі, які були при ньому належали йому. Дві картки на метро по 200 грн. належали ОСОБА_15 та іншій дівчині. Після приїзду слідчо-оперативної групи було проведено його особистий обшук, а у хлопців співробітники патрульної поліції знайшли пакет з незрозумілою речовиною.
Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в повній мірі доведена показаннями потерпілого та свідків безпосередньо допитаних в судовому засіданні.

Так, будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_7 надав у суді показання, з яких вбачається, що 10.06.2020 року о 09.50 год. він вийшов на станції метро Гідропарк та пішов в сторону храму. Коли йшов, то почув, що його хтось наздоганяє та торкається йому плеча. Повернувшись назад, йому в обличчя пустили газ з балончика. Нападників було двоє, один із них перебуває в залі суду. Сам він, потерпілий, був в окулярах. Лівою рукою він намагався прикритись, а правою відштовхнути нападника, та зачепившись за бордюр упав на правий бік та його придавили рукою, щоб він не міг підвестися. Один з нападників нишпорив у його задній кишені. Також вони подивились, що є в пакеті, витягнули гроші, 2 купюри номіналом по 200 грн., 2 - по 20 грн., 1 - по 10 грн. та «Картку киянина» та швидко пішли в сторону з якої прийшли. На допомогу нікого не кликав. Потім він побачив, що вони віддалились метрів на 150-200, підійшли до площадки на території Гідропарку та постояли там декілька хвилин. Один пішов на цю площадку та сів там між двома чоловіками, а інший пішов в рощу та зник. Він підійшов до обвинуваченого, який сидів на лавці та попросив повернути йому «карту киянина», щоб він міг доїхати додому. Той показав йому свій гаманець та сказав, що його речей в нього не має. Далі він пішов до метро та попросив, щоб його пропустили, оскільки на нього напали, працівники метрополітену викликали поліцію та швидку. Працівникам патрульної поліції він показав місце де на нього напали та вказав, що йому бризнули в очі з балончику. Він з працівниками поліції пройшов до тієї площадки де бачив обвинуваченого, який сидів там між двома чоловіками. Працівникам поліції обвинувачений сказав, що не знає потерпілого, та що він на нього наговорює. Повідомив, що з балончика бризкав саме обвинувачений, оскільки той стояв першим до нього, інший був за спиною обвинуваченого. Після цього він їх бачив не чітко. Те, що обвинувачений був разом з іншою особою він зрозумів, оскільки вони разом пішли.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_16 надав показання з яких вбачається, що він знає обвинуваченого у зв`язку з виконанням службових обов`язків, працюючи на посаді поліцейського. Перебуваючи на чергуванні з напарником, отримав виклик, що в ОСОБА_12 пограбували людину, скориставшись газовим балончиком. Прибувши в Гідропарк, зустріли потерпілого, який повідомив, що двоє незнайомих використавши щодо нього балончик, відібрали у нього картку киянина та 400 грн. Сказав, що знає де вони знаходяться та провів їх до лавки на якій сиділо троє чоловіків. Потерпілий вказав на обвинуваченого та повідомив, що це він зробив. Інші хлопці сиділи і випивали. Потерпілий повідомив, що обвинувачений підсів до хлопців. Підійшли до обвинуваченого для встановлення його особи, який був в штанах і без футболки та яку одягнув згодом. На його думку обвинувачений був у нетверезому стані, вони представились йому, попросили його встати, одягли кайданки та викликали слідчо-оперативну групу. Обвинувачуваний не висловлював погроз, просто заперечував факт, що він взяв речі у потерпілого, поводив себе агресивно. Під час затримання обвинуваченого у нього нічого не вилучалось, лише було проведено поверхневу перевірку під час якої було виявлено газовий балончик. Він викидав все з кишень, нібито це не його. Карти киянина біля нього не було. Обвинуваченого впізнав потерпілий, який також повідомив, що попередньо звертався до чоловіків на лавці з вимогою віддати речі та згодом було викликано поліцію.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_17 надав показання з яких вбачається, що обвинувачений йому відомий у зв`язку з виконанням службових обов`язків. В червні 2020 року, перебуваючи на посаді поліцейського, під час патрулювання з напарником ОСОБА_18 Вайдич Дніпровського району м. Києва надійшов виклик на лінію 102 про те, що в Гідропарку вчинено грабіж. Під`їхавши на місце, вони вийшли з автомобіля та перейшли на інший бік ОСОБА_12 та біля входу в метро зустрілись з потерпілим похилого віку. У потерпілого було вологе лице. З потерпілим пройшли до обвинуваченого, який був з двома чоловіками та перебували в стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий вказав на обвинуваченого, повідомивши, що саме він є та особа, яка вчинила грабіж відносно нього. Також вказав, що був спільник, але спільник втік. Вони затримали обвинуваченого шляхом застосування кайданок та викликали слідчо-оперативну групу. Зі слів потерпілого, його пограбували із застосуванням газового балончика в обличчя, забрали грошові кошти у розмірі 300-400 грн. та можливо мобільний телефон, щодо телефону точно не пам`ятає. ОСОБА_19 розмахував руками, висловлювався ненормативною лексикою та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Слідчо-оперативна група затримала його в порядку ст. 208 КПК України. Поняті відпочивали на лавці поряд із затриманим на відстані 10 метрів.

Під час повторного допиту свідок ОСОБА_17 надав показання з яких вбачається, що він не бачив ряд осіб на місці затримання ОСОБА_19 , крім двох чоловіків, що відпочивали поряд, та до нього не підходила свідок ОСОБА_20 . Вони не садили ОСОБА_19 до автомобіля, оскільки було скоєно злочин та ними було викликано слідчо-оперативну групу для проведення слідчо-оперативних дій. Вказав, що їм заборонено саджати затриманих до свого автомобіля. Крім того, обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння та міг зіпсувати службове авто. Їх автомобіль знаходився біля площадки для пенсіонерів. Третій працівник поліції, водій їх автомобіля пізніше під`їхав до місця поряд з місцем затримання обвинуваченого. Обвинувачений спочатку надав неправдиву інформацію щодо свого прізвища під час встановлення його особи. У ОСОБА_19 була нагрудна сумка чи барсетка в якій знаходився газовий балончик. Вони разом зі слідчо-оперативною групою перебували на місці події до завершення слідчих дій та доставили ОСОБА_19 до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві. Загалом було шість співробітників поліції, із них слідчо-оперативна група була в кількості трьох осіб.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У судовому засіданні було винесено ухвалу, якою встановлено прокурору процесуальний строк в одне судове засідання для забезпечення явки свідків сторони обвинувачення ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які на неодноразові виклики до суду не з`являлись, крім того, ухвали суду про привід даних свідків до суду виконано не було. Явку вказаних свідків у встановлений судом строк прокурором не забезпечено у зв`язку із чим суд вважає, що останнім використано своє право надання доказів.

Також вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом, у порядку ст.ст. 358, 359 КПК України матеріалами кримінального провадження та відеозаписами, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в системному зв`язку з показаннями потерпілого та свідків, які суд сприймав безпосередньо, а саме:

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (Т. 1 а.к.п. 74);

- протоколом огляду місця події від 10.06.2020 року, закінченого о 12 годині 30 хвилин, з якого вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості, що розташована у лісі за адресою: АДРЕСА_3 . На вказаній ділянці місцевості виявлено пакет поліетиленовий чорного кольору, який має пошкодження у вигляді розривів. Дана ділянка вночі освітлюється, має встановлені ліхтарі. На вищевказаній ділянці місцевості відсутні камери відеоспостереження. На момент огляду на даній ділянці було виявлено громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 та одягнений в сорочку білого кольору, штани темного кольору. У даного громадянина було зроблено змиви з обличчя, які упаковано в паперовий конверт на якому зроблено пояснювальний напис із підписами понятих (а.к.п. 76-78 Т. 1);

- протоколом особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 10 червня 2020 року, з якого вбачається, що під час особистого обшуку громадянина ОСОБА_23 (надалі з`ясовано особу - ОСОБА_5 ) було виявлено та вилучено: із задньої лівої кишені брюк чорного кольору грошові кошти в сумі 58 грн., із задньої правої кишені брюк чорного кольору гаманець зеленого кольору в якому виявлено грошові кошти в сумі 203 грн., сувенірні грошові кошти номіналом 100доларів США - 6 шт., банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_1 , дві картки «Метро», дисконтна картка, квитки для проїзду, презерватив; із другої кишені, передньої правої кишені брюк чорного кольору було виявлено грошові купюри номіналом 200 грн. 1 шт., також з кишені було виявлено брелок та предмет сувенірний схожий на патрон; на поясі брюк з лівої сторони виявлено сумочку чорного кольору в середині якої знаходиться предмет зовні схожий на газовий балончик. Присутній при огляді потерпілий ОСОБА_7 чітко впізнав ОСОБА_23 ( ОСОБА_5 ) як особу, яка вчинила відносно нього злочин (а.к.п. 79-83 Т. 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.06.2020 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фото №2 особу, яка 10.06.2020 року у ПКіВ «Гідропарк» постукала його по плечу, бризнула газом з балончика в обличчя, забрала з пакету належні йому грошові кошти в сумі 450 грн. та картку киянина. Впізнає за ознаками обличчя в їх сукупності. Згідно довідки пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото №2 зображений громадянин ОСОБА_5 (а.к.п. 84-87 Т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.06.2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнав особу чоловіка, який стояв другим зліва, як особу, що 10.06.2020 року приблизно о 10.40 год. підходив до нього в ПКіВ «Гідропарк» та повідомив, що «гопнув» чоловіка, а також повідомив інші обставини зустрічі з ним. Впізнана особа назвалась ОСОБА_5 який підтвердив факт зустрічі зі свідком ОСОБА_21 , однак частково заперечив обставини зустрічі з свідком ОСОБА_21 (а.к.п. 88-91 Т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.06.2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав особу чоловіка, який стояв другим справа, третім зліва, як особу, що 10.06.2020 року приблизно о 10.15 год. підходив до нього в ПКіВ «Гідропарк» та повідомив, що «гопнув мужика», а також повідомив інші обставини зустрічі з ним. Впізнана особа назвалась ОСОБА_5 який підтвердив факт зустрічі зі свідком ОСОБА_22 , однак частково заперечив обставини зустрічі зі свідком ОСОБА_22 (а.к.п. 92-95 Т.1);

- висновком експерта №11-1/395 від 26.06.2020 року, згідно якого в наданому на дослідження металевому балончику виявлено отруйну речовину подразнюючої дії - капсаїцин.

Капсаїцин, згідно з літературними даними, є речовиною сльозоточивої та дратівної дії (а.к.п. 101-105 Т. 1);

- протоколом огляду предметів від 22.07.2020 року (а.к.п. 112 Т.1);

- постановою про визнання предметів речовими доказами в кримінальному провадженні (а.к.п. 113-114), згідно якої доказове значення у кримінальному провадженні мають наступні предмети:

-газовий балончик «СО FOG» в чохлі;

-тампон із змивом з обличчя потерпілого ОСОБА_7 ;

-предмети, схожі на грошові кошти, а саме: купюра номіналом 200 грн.; купюра номіналом 100 грн.; номіналом 50 грн.; 2 купюри номіналом 20 грн.; 3 купюри номіналом 10 грн.; 5 купюр номіналом 5 грн.; 3 купюри номіналом 2 грн.; 8 купюр номіналом 1 грн.; монета 2 грн.; монета 10 коп.;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.06.2020 року (а.к.п. 118-120 Т.1);

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України , кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто даними письмовими доказами підтверджуються обставини вчинення злочину.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

Судом за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України було допитано свідка ОСОБА_20 , яку попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, та яка надала показання, з яких вбачається, що вона перебуває з обвинуваченим в дружніх відносинах з 2019 року. Вона 09.06.2020 року зустрілась з ОСОБА_19 приблизно о 9 годині вечора біля станції метро Гідропарк та разом пішли відпочивати на території Гідропарку поряд з двома кафе в компанії друзів приблизно вісім чоловік, включаючи її і ОСОБА_19 . О 09.30 годині ранку 10.06.2020 року зібрались йти додому, проте пішли приблизно о 10 годині до станції метро Гідропарк з друзями повз ресторан «Лаванда». Біля площадки пенсіонерів сиділи двоє хлопців та розпивали шампанське. Коли підійшли до них ОСОБА_19 у них попросив підкурити. Вона пішла далі та сказала йому, щоб він наздоганяв її, оскільки спізнювалась на роботу. Вона з друзями пішла до метро та там чекали ОСОБА_19 приблизно 15-20 хвилин, оскільки ОСОБА_19 довгий час не повертався вони вирішили повернутись до місця де той залишився, так як картка на метро та кошти були у нього. Коли повернулись ОСОБА_19 стояв та розмовляв з працівниками поліції. На запитання «Що відбувається?» працівники поліції відповіли, що перевіряють документи, після чого посадили його в автомобіль, який стояв поруч, та поїхали. Інших працівників поліції вона не бачила. Чоловіків, які розпивали шампанське поруч вже не було. ОСОБА_19 був без кайданок. Поряд з ОСОБА_19 та працівниками поліції вона не бачила особи похилого віку. ОСОБА_19 поводив себе спокійно, до нього не було застосовано кайданки. Вказала, що він від неї нікуди не відходив, лише щоб підкурити цигарку, весь час йшов поруч. Далі вона не дочекалась ОСОБА_19 та поїхала на роботу.

Дані показання свідка в частині того, що обвинувачений нікуди не відлучався від неї зранку 10.06.2020 року суд сприймає критично, оскільки свідок ОСОБА_20 має близькі стосунки з обвинуваченим ОСОБА_5 та є зацікавленою особою. Крім того, свідок першочергово повідомила, що ОСОБА_19 відстав від її компанії для того, щоб підкурити цигарку, його не було близько 15-20 хвилин.

Крім того, дані показання свідка не узгоджуються з показаннями інших свідків та потерпілого, безпосередньо допитаних судом в судовому засіданні та дослідженими судом письмовими доказами. Дані показання свідка спростовано показаннями свідка ОСОБА_17 в частині того, що свідка ОСОБА_20 поряд з затриманим ОСОБА_19 не було, інші особи в цей час до них не підходили.

Щодо дослідженого судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні висновку експерта №11-1/406 від 26.06.2020 року, згідно якого на наданому на дослідження марлевому тампоні, яким був зроблений змив з обличчя гр. ОСОБА_7 (як зазначено в постанові про призначення експертизи), речовин, що входять до складу отруйних речовин подразнюючої дії не виявлено (а.к.п. - 107-111 Т.1), суд вважає, що даний висновок у розумінні ст. 84 КПК України доказового значення не має.

Так, судом з`ясовано, що злочин вчинено із застосуванням газового балончику та потерпілий одразу змивав залишки речовини з обличчя, що узгоджується з висновком експерта про її відсутність при дослідженні.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд вважає заперечення обвинуваченим своєї вини способом захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення (злочин).

Показання потерпілого ОСОБА_7 у сукупності з показаннями свідків та іншими доказами, дослідженими судом та які визнано належними та допустимими доказами, спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про його непричетність до відкритого заволодіння майном ОСОБА_7 , поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Тож суд, враховуючи докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи в частині перебігу подій зі слів обвинуваченого, враховуючи, зокрема, надані показання потерпілого, свідків та дані досліджених письмових доказів, за своєю суттю в цій частині сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Як наслідок, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, суд вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу, які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, свідчать про те, що у ході судового розгляду встановлено фактичні дані, які у своїй сукупності указують на те, що дійсно обвинуваченим було здійснено відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Виходячи з положень ст. 186 КК, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій.

Таким чином, основною ознакою об`єктивної сторони грабежу є відкрите викрадення майна.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Згідно з роз`ясненням, що містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року, відповідно до яких застосування до потерпілого без його згоди наркотичних засобів, психотропних, отруйних чи сильнодіючих речовин (газів) з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство і залежно від того, було воно небезпечним для життя або здоров`я чи не було, кваліфікувати такі дії за ч. 2 ст. 186 КК України або за відповідною частиною ст. 187 КК України. Якщо застосування таких засобів було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, але не призвело до заподіяння легкого тілесного ушкодження, спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості чи тяжкого тілесного ушкодження, вчинене належить кваліфікувати як розбій лише за умови, що винна особа усвідомлювала можливість заподіяння будь-якого із цих наслідків.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого заявлені в судових дебатах про те, що потерпілий є особою похилого віку та можливо з вадами зору, що є причиною хибної думки щодо скоєння злочину саме обвинуваченим є не спроможними та спростовуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, досліджених в судовому засіданні та показаннями потерпілого, який чітко вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка вчинила злочин щодо нього.

Стосовно доводів сторони захисту про відсутність у обвинуваченого при його особистому обшуці речей потерпілого суд звертає увагу, що інкримінований обвинуваченому злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, та підтверджується показаннями потерпілого в частині того, що інша особа (спільник) зник з місця вчинення злочину. Вказане пояснює відсутність під час особистого обшуку обвинуваченого «картки киянина» потерпілого та не спростовує можливість передачі «картки киянина» іншій особі.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченого суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Після проведення судового слідства на стадії судових дебатів обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про заміну захисника ОСОБА_8 та призначення йому іншого захисника з числа адвокатів Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Проте, у задоволенні даного клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 судом відмовлено.

Так, розглядаючи заяви чи клопотання обвинувачених осіб щодо заміни захисників, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, повинно бути враховане наступне: безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу).

При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України, захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», заміна призначеного адвоката проводиться Центром шляхом прийняття відповідного рішення (яке видається у формі наказу).

Виключні підстави та порядок заміни адвокатів, що надають безоплатну вторинну правову допомогу, визначені у ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Таким підставами є:

- хвороба адвоката;

- неналежне виконання адвокатом своїх обов`язків за договором (який укладено між Центром та адвокатом);

- недотримання адвокатом порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги;

- виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом, чи Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі на підставі договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оцінка якості, повноти та своєчасності надання безоплатної вторинної правової допомоги здійснюється Комісіями з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Порядок оцінки якості надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідає змісту ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою визначені гарантії адвокатської діяльності.

Ці гарантії розповсюджуються в повній мірі і на безоплатну вторинну правову допомогу.

Таким чином, Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги (за виключенням питання відводу захисника в порядку ст. 78 КПК України).

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014р. №386/5.

Обґрунтованих підстав для заміни захисника адвоката ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_5 не зазначено та суду не надано.

Крім того, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду кримінального провадження до стадії судових дебатів обвинувачений ОСОБА_5 будь-яких скарг щодо захисника не подавав. Відводу захиснику адвокату ОСОБА_8 не заявляв, у зв`язку з чим суд вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки дане клопотання спрямоване на затягування судового розгляду.

Суд вважає, що право на захист обвинуваченому забезпечено та реалізовано останнім в повному обсязі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; спосіб життя (раніше неодноразово судимий, а саме за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимості за які не погашені та два обвинувальні акти на даний час перебувають на розгляді в Шевченківському районному суді м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України та Печерському районному суді м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України), стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, позицію сторони обвинувачення та потерпілого (викладену в заяві) щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у максимальних межах санкції частини другої ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності (за відсутності вмотивованого клопотання), звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення у відповідності ч. 5 ст. 72 КК України з 10.06.2020 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 10.06.2020 року до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта на суму 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 20 коп., а саме: 1307 (одну тисячу триста сім) грн. 60 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта №11-1/395 від 26.06.2020 року) та 1307 (одну тисячу триста сім) грн. 60 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта №11-1/406 від 26.06.2020 року).

Речові докази у кримінальному проваджені:

- дві картки «Київське метро» та запальничка чорного кольору «Крікет», передані захиснику ОСОБА_8 для передачі родичам ОСОБА_5 , які належать на праві власності ОСОБА_5 - залишити у володінні власника;

- газовий балончик «СО FOG» в чохлі; тампон із змивом з обличчя потерпілого ОСОБА_7 , картку «Приватбанк Ощадна НОМЕР_2 ; картку «Приватбанк Ощадна книжка» НОМЕР_3 , предмет, схожий на лезо для заточування олівців, 6 паперових предметів, схожих на грошові купюри номіналом 100 доларів США, із надписом на кожній купюрі «СУВЕНІР» - знищити;

- предмети, схожі на грошові кошти, а саме: купюра номіналом 200 грн.; купюра номіналом 100 грн.; номіналом 50 грн.; 2 купюри номіналом 20 грн.; 3 купюри номіналом 10 грн.; 5 купюр номіналом 5 грн.; 3 купюри номіналом 2 грн.; 8 купюр номіналом 1 грн.; монета 2 грн.; монета 10 коп. - повернути власнику;

- пару шнурків; бувший у користуванні шкіряний зажим для грошей сіро-зеленого кольору; презерватив «Дюрекс»; брелок «Ауді» на кільці з патроном; 6 рекламних візиток; 10 квитків для проїзду в громадському транспорті міста Києва; папірець із записом номера мобільного телефону НОМЕР_4 ; папірець із записом номера мобільного телефону НОМЕР_5 та надписом «Дама» - повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя