1Справа № 335/3657/20 1-кп/335/253/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Запоріжжя, матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001015 від 13.04.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має професійно-технічну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, на утримані дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
13.04.2020 приблизно о 11 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №3А по вул. Брянській/буд.7 по вул. Сєдова, у м. Запоріжжя, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки ЗАЗ, моделі Ланос, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові червоного кольору, тип «загальний седан-В», номер шасі НОМЕР_2 , яким на законній підставі користувався потерпілий ОСОБА_4 (право власності належить ОСОБА_7 ), діючи умисно, всупереч волі потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, сів за кермо вказаного автомобіля та за допомогою ключа запуску двигуна, який знаходився у замку запалювання, запустив двигун вказаного автомобіля, та зрушив з місця. На вказаному автомобілі ОСОБА_5 прослідував від місця його первинного знаходження, 20 метрів та здійснив зіткнення у припаркований автомобіль марки КІА, модель RIO, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у кузові сірого кольору, у результаті чого пошкодив обидва автомобілі.

Таким чином, ОСОБА_8 незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки ЗАЗ, моделі Ланос, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові червоного кольору, тип «загальний седан-В» номер шасі НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта №11/1-49 від 16.04.2020, складає 112 366,43 грн.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ст. 337 КПК України.

У ході судового розгляду було допитано обвинуваченого, потерпілого, свідків та досліджено зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду, надані сторонами докази.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав частково та пояснив, що 13.04.2020 він перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходиться офіс ОСОБА_9 , який мав перед ним заборгованість по недоплаченій заробітній платі, з метою розмови з останнім. На території за вказаною адресою знаходився автомобіль Ланос, яким користується ОСОБА_4 , та який стояв неподалік цього автомобіля. Також, неподалік був припаркований автомобіль КІА, який належить ОСОБА_9 . Двері з водійського боку вказаного автомобіля Ланос були відчинені, ключи були у замку запалювання. Раптово його взяла образа, що ОСОБА_9 постійно не доплачував йому грошові кошти та він, будучи переконаним, що вказаний автомобіль також належить ОСОБА_9 , сів за кермо автомобіля Ланос, завів його та скерував у бік автомобіль КІА, з яким скоїв зіткнення. Зазначив, що не застосовув насильства відносно потерпілого ОСОБА_4 . Пояснив, що він був в емоційному стані, вказана подія відбулася дуже швидко, розкаюється.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він має право управління транспортним засобом Ланос, д.н. НОМЕР_1 , на якому працює. 13.04.2020 він заступав на свою зміну та перебував біля офісу за адресою: АДРЕСА_2 . Він стояв неподалік вказаного автомобіля, у якому було відчинено двері та ключи були у замку запалювання. В цей час, він зустрів ОСОБА_5 , який різко сів за кермо його автомобіля, поїхав та скоїв зіткнення з іншим автомобілем КІА, який стояв на паркуванні. Також, зазначив, що ОСОБА_5 , жодного насильства до нього не застосовув. Пізніше, він підписував протокол його допиту у відділі поліції, але показань щодо застосування до нього насильства зі сторони ОСОБА_5 він не давав, наданий йому текст протоколу підписав, не читаючи його зміст. Після вказаних подій був у стані стресу. Зазначив, що ОСОБА_5 відшкодував шкоду за відновлення пошкодженого автомобіля Ланос, та у нього жодних матеріальних претензій до останнього не має. Крім того, пояснив, що працівників поліції викликав ОСОБА_9 (власник автомобіля КІА).

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_9 (20.11.2020), пояснив, що він з ОСОБА_5 має неприязні відносини, оскільки ОСОБА_5 у 2019 році також пошкодив його майно (транспортний засіб КІА). 13.04.2020 ОСОБА_5 прийшов до нього в офіс, у стані алкогольного сп`яніння, після чого він викликав охорону та ОСОБА_5 вивели із офісу. Після чого, на його автомобілі КІА, який був припаркований біля офісу, спрацювала сигналізація, та він подивившись у вікно побачив, що автомобіль Ланос, з якого виходив ОСОБА_5 скоїв зіткнення з його автомобілем. Після чого було викликано працівників поліції. Також пояснив, що ОСОБА_4 йому розповідав про те, що ОСОБА_5 витягнув його із автомобіля Ланос, після чого сів за кермо вказаного автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (27.11.2020) пояснив, що 13.04.2020 перебуваючи у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , почув звук удару на вулиці, подивився у вікно та побачив, що один автомобіль, з якого вийшов чоловік врізався в інший автомобіль. Коли вийшов на місце події, де зібралися люди, то чув як хтось розповідав, що якийсь чоловік витягнув з автомобіля іншого чоловіка, сів за кермо, завів цей транспортний засіб та скоїв зіткнення з іншим автомобілем, який був припаркований.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 (09.12.2020), яка є інспектором Управління патрульної поліції, пояснила, що 13.04.2020 виїжджала за викликом за адресою: АДРЕСА_2 , де сталася ДТП (авто таксі скоїло зіткнення з іншим автомобілем). Коли вони приїхали на місце, то до них підійшов ОСОБА_4 і розповів, що ОСОБА_5 витягнув його з автомобіля Ланос, сів за кермо цього автомобіля і скоїв зіткнення з іншим автомобілем, який належить ОСОБА_9 . За вказаним фактом було складено звіт, де зазначено обставини зі слів ОСОБА_4 . Також зазначила, що візуально ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не мав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 (09.12.2020), який у квітні 2020 року був у складі СОГ Вознесенівського відділу поліції та 13.04.2020 був присутній на місці вказаної події. У ході проведення відповідних слідчих дій, потерпілий ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_5 поговорив з ним, а потім витягнув його з автомобіля Ланос, в якому перебував потерпілий, сів за кермо та скоїв зіткнення з іншим автомобілем. При цьому, потерпілий ОСОБА_12 зазначав, що ОСОБА_5 був напідпитку. Пізніше потерпілий ОСОБА_12 , будучі у відділі поліції, надав аналогічні покази, про що було складено протокол його допиту, з яким потерпілий був повністю ознайомлений та підписав його, без будь-яких зауважень. Під час допиту, який тривав 40-60 хв., потерпілий був спокійний та давав чіткі покази.

Окрім показів обвинуваченого, потерпілого, свідків, у судовому засіданні досліджено письмові докази, а саме.

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0001015 від 13.04.2020, за заявою ОСОБА_4 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 84).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.04.2020, ОСОБА_4 зазначив обставини події, а саме: «13.04.2020 в 11.15 год. по вул. Брянська, 3-А, відома йому особа на ім`я ОСОБА_14 заволодів автомобілем Ланос, д.н. НОМЕР_1 , яким він керує. Вартість автомобіля 121 500 грн.» (а.с.87).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.04.2020 з доданими фототаблицями до нього, проведено огляд ділянки місцевості, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, біля буд.№7, на якій було встановлено та оглянуто два автомобіля: Деу Ланос, в кузові бурого кольору, д.н. НОМЕР_1 та KIA RIO, в кузові сірого кольору, д.н. НОМЕР_3 , та зафіксовано зовнішні ознаки транспортних засобів, їх розташування та пошкодження, та де під час огляду було виявлено та вилучено змив з керма, змив з ручки водійської двері, мікрочастка з сидіння водія, з контролями до них (а.с. 87-99), які постановою про визнання речових доказів від 13.04.2020 визнані речовими доказами (а.с.105-106).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль ЗАЗ, модель Ланос, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові червоного кольору, тип «загальний седан-В», номер шасі НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 . (а.с.101).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області від 23.04.2020 за №31/8-1454, надано інформацію про те, що згідно бази даних підсистеми НАІС станом на 22.04.2020 під державним номером НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований автомобіль ЗАЗ Ланос, червоного кольору, власник гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.115).

Відповідно до копії договору позички автомобіля №5 укладеного 16.03.2020 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , та копії акту приймання-передачі до договору позичку автомобіля від 16.03.2020, автомобіль Деу Ланос, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові червоного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , передано у безоплатне користування ОСОБА_4 (а.с.102-104),

Вищевказані документи визнані речовими доказами, про що постановлено постанову про визнання речових доказів від 13.04.2020 (а.с. 100-100 оборотна сторона).

Згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 16.04.2020 за № 11/1-49, який складений на підставі постанови слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 14.04.2020, визначено середню вартість автомобіля ЗАЗ, модель Ланос, 2013 року випуску, на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме 13.04.2020, яка може складати 112 633,43 грн. (а.с.109-112).

Також, у ході судового розгляду, за клопотанням сторони захисту, було призначено повторну судову автотоварознавчу експертизу, з оглядом технічного стану автомобіля та урахування його реального пробігу, про що постановлено ухвалу від 24.01.2021, на виконання якої судовим експертом повідомлено про неможливість проведення судової експертизи. (179-181).

Аналіз досліджених у судовому засіданні письмових доказів, дає суду достатні підстави для встановлення механізму, характеру, способу незаконного заволодіння транспортним засобом обвинуваченим.

Оцінюючи показання потерпілого, свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами у провадженні і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності та підтверджують обставини щодо незаконного заволодіння транспортним засобом обвинуваченим, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілого, свідків, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 , які кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України, необхідно перекваліфікувати на ч.1 ст.289 КК України, виходячи з наступного.

Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не призвело до короткочасного розладу здоров`я або короткочасної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (нанесення ударів, побоїв, обмеження чи незаконне позбавлення волі за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння).

Однак, стороною обвинувачення не надано достатніх, належних доказів, які б свідчили про наявність факту насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Так, на протязі судового розгляду кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_4 наполягав на показах, даних у судовому засідання, з яких не вбачається факту застосування до нього насильства з боку обвинуваченого ОСОБА_5 . При цьому, суд враховує, що потерпілий ОСОБА_4 неодноразово зазначав про те, що такі дії ОСОБА_5 , як заволодіння його транспортним засобом та пошкодження його, призвели самого потерпілого до сильного душевного хвилювання, оскільки автомобіль, яким він користувався з метою отримання відповідного доходу (використовував для надання послуг таксі), був пошкоджений.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які у судовому засіданні пояснили, що їм зі слів ОСОБА_4 відомо про факт того, що ОСОБА_5 витягнув останнього із автомобіля, чим спричинив насильство до потерпілого, суд вважає, що вони достатньо не свідчать про такий факт, оскільки потерпілий на час коли відбулися вказані події був у стані душевного хвилювання, та міг давати такі покази, які призвели вказаних свідків до суб`єктивного сприйняття подій саме у такому вигляді, що на переконання суду не може свідчити про доведення факту застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Крім того, потерпілий ОСОБА_4 при прийнятті заяви про вчинення злочину 13.04.2020, не вказував обставини застосування до нього будь якого насильства (а.с.87).

Також, суд бере до уваги, що надаючи показання у судовому засіданні, ОСОБА_4 зазначав про те, що після його допиту у відділі поліції, текст протоколу, який він підписував, він не читав взагалі, та його зміст йому не відомо.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає переконливими показання потерпілого ОСОБА_4 , надані на протязі судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Доводи сторони захисту про те, що вартість транспортного засобу ЗАЗ Ланос, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові червоного кольору, тип «загальний седан-В», номер шасі НОМЕР_2 , повинна складати 90 000,00 грн., відповідно до експрес-оцінки від 18.05.2020, наданої оцінювачем ОСОБА_15 (а.с.39), є безпідставними та необґрунтованими, оскільки середня ринкова вартість вказаного автомобіля визначена судовим експертом, відповідно до висновку експерта від 16.04.2020 № 11/1-49, проведеної в рамках цього кримінального провадження, на підстав постанови слідчого, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, та на час розгляду справи не визнаний недійсним.

При вирішенні питання, за клопотанням сторони захисту, щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 норми ч.4 ст.289 КК України, якою передбачено звільнення від кримінальної відповідальності судом особи, яка вперше вчинила дії, передбачені частиною першою цієї статті, та добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки, суд виходить із наступного.

Умовами спеціального виду звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 289, згідно з ч. 4 цієї статті, є: вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом вперше; під час незаконного заволодіння транспортним засобом не були застосовані будь-яке насильство до потерпілого чи погроза такого насильства; добровільна заява про вчинене правоохоронним органам, тобто заява, зроблена за власною волею, незалежно від мотивів і не у зв`язку з тим, що про вчинене стало відомо правоохоронним органам. Добровільною заява буде і тоді, коли особа зробила її під впливом своїх родичів чи близьких; повернення транспортного засобу власникові; повне відшкодування завданих збитків. Збитки можуть бути відшкодовані як винним, так і іншими особами. Часткове відшкодування збитків не відповідає змісту цієї умови.
Отже, за наявності сукупності вказаних умов звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язковим і безумовним.
Проте, судом не встановлено сукупності вказаних вище умов, оскільки матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_5 добровільно звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинене правопорушення, тобто заява, зроблена за власною волею. Таких відомостей не надано суду і стороною захисту.
Отже, враховуючи викладене, звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, на підставі ч.4 ст.289 КК України, є неможливим.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів, обставини вчинення вказаного діяння.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, офіційно не одружений, але проживає однією сім`єю із ОСОБА_16 , яка є інвалідом 2 групи та знаходиться на його утриманні, раніше не судимий, на обліку в КУ ОЗКД (нарколог) не перебуває, однак перебував на профілактичному обліку з 05.06.2012 по 03.06.2013 з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання канабіоїдів, психостимуляторів. Вживання із шкідливими наслідками. Знятий з обліку по закінченню терміну нагляду.», на обліку в КУ ОКПЛ (психіатр) не перебуває, має постійне місце проживання, відшкодував шкоду потерпілому, у зв`язку з чим, суд вважає що для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів до нього необхідно застосувати покарання в межах санкції статті у вигляді обмеження волі.

Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, конкретні обставини вчинення злочину, негативне ставлення до скоєного, вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_5 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Разом з тим, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , який вчинив злочин, який, згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, суд зазначає, що поряд з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф. Призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів та інше.

Оскільки, обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходів, тому, в даному конкретному випадку, до нього, на думку суду, не може бути застосований такий вид покарання як штраф.

Підстав для застосування більш суворого покарання судом не встановлено.

Долю речових доказів по даному кримінальному провадженню, суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 980,70 грн.

Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід не обирався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № 11/1-49 від 16.04.2020 у розмірі 980,70 (дев`ятсот вісімдесят гривень 70 коп.) грн.

Речові докази:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ Ланос, у кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; договір позички автомобіля від 16.03.2020; акт прийому-передачі до договору позички автомобіля від 16.03.2020, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити за належністю ОСОБА_4 ;

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ Ланос, у кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; копію договору позички автомобіля від 16.03.2020; копію акту прийому-передачі до договору позички автомобіля від 16.03.2020, які долучені до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження ЄУН 335/3657/20;

- два змиви з контролями до них, мікрочастка, які передані до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1