ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5140/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1034/21, 11сс/818/1057/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Харкові апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 травня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001704 від 03.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.209, ч.4 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

16.05.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Зазначав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та є підстави вважати, що у останнього можуть виникнути передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 травня 2021 року задоволено клопотанняслідчого.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання без внесення застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 15 липня 2021 року.

.

В апеляційних скаргах підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 просять скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних скарг, які є ідентичними за змістом апелянти зазначають, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом та розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України.
Вказують, що підозра, яка була вручена ОСОБА_7 є необґрунтованою. Також, на думку апелянтів, жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному ОСОБА_7 немає сенсу переховуватись від органів слідства так як він розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить.
Зазначають, що судом в ухвалі не вказано з яких підстав у даному конкретному випадку не можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, а також, судом не зазначено та не доведено підстав з яких не можливо при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави. Натомість безпідставно та необґрунтовано зазначено про неможливість її застосування.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, яка підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ВП №2 ХРУП №2 в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0001704 від 03.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_7 невідомо, за викликами слідчого останній не з`являвся, 09.02.2021 за місцем реєстрації ОСОБА_7 - заступнику Нововодолазького селищного голови з правових питань ОСОБА_11 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та 15.02.2021 року голові правління ОСББ «Колос» ОСОБА_12 за місцем реєстрації ОСОБА_7 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст.209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року задоволено клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

15.05.2021 ОСОБА_7 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.02.2021 про дозвіл на затримання з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду та вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
КПК України не містить визначення терміну «обгрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.209, ч.4 ст.187 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочинів, передбачених ч.1 ст.209, ч.4 ст.187 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах допитів потерпілих; протоколах допитів свідків; протоколі огляду місця події від 04.09.2020; протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 04.11.2020; довідці з Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про встановлення збігу з обласним обліком генетичних ознак людини ДНК-профілів у межах кримінального провадження №0001704 від 03.09.2020, а саме в ході перевірки генетичних ознак (ДНК-профілю) клітин з ядрами, виявлених на медичній масці вилученій під час огляду місця події від 04.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт №1 згідно висновку експерта №9/1615СЕ-2020), встановлено збіг з генетичними ознаками (ДНК-профілем) клітин з ядрами, виявлених на горлечку пляшки з надписом: «Моршинська», вилученої у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт №3 згідно висновку судового експерта від 23.12.2020 №СЕ-19/121-20/21350-Б); протоколі впізнання зі свідком; протоколі обшуку від 21.01.2021, проведеному за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено серед інших предметів, грошові кошти в сумі 11 000 доларів США, 45 210 гривень, оригінали та копії документів на нерухоме майно, яке було придбано ОСОБА_14 у період часу з жовтня 2020 року по грудень 2020 року; аналізі отриманих даних від операторів мобільного зв`язку за номером мобільного телефону ОСОБА_7 , з якого вбачається, що 01.09.2020 ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону зв`язувався з ОСОБА_15 .

Зважуючи на такий обсяг відомостей судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника щодо непричетності підозрюваного до кримінальних правопорушень, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий: 08.07.1994, Харківським ОС за ст. 86-1 КК України, до позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією майна, 08.08.2001 на підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова звільнений з іспитовим строком 3 роки; вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2005 року за ч.2 ст.187, ст.69, ч.2 ст.186, ст.70, ст.71 КК України 2001 року, до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, 04.06.2009 на підставі постанови Харківського районного суду Харківської області звільнений умовно-достроково, не відбутий строк 1 місць, 21 день; вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 року за ч.3 ст.186 КК України 2001 року, до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць 12 днів; вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.07.2017 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 187, ст.70 КК України 2001 року, до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна та 04.03.2019 на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звільнений умовно-достроково, не відбути строк 1 місяць 14 днів. Таким чином, ОСОБА_7 на шлях виправлення і перевиховання не став та знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення після умовно-дострокового звільнення з місця виконання покарання, що свідчить про системність протиправної та антисоціальної поведінки підозрюваного, що об`єктивно свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

Згідно наданих стороною обвинувачення відомостей під час проведення досудового слідства адвокату ОСОБА_16 , з яким у ОСОБА_7 був укладений договір про надання правової допомоги, були вручені повістки про виклик ОСОБА_7 на 08.02.2021, 09.02.2021 та 10.02.2021, однак ОСОБА_7 проігнорувавши виклик до органу досудового розслідування здійснений у передбаченому КПК України порядку, у вказаний час до слідчого не з`явився, місцезнаходження останнього встановлено не було, у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року задоволено клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Лише 15.05.2021 ОСОБА_7 було затримано у м. Чернігів.
Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може і в подальшому переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, що призведе до порушення строків досудового розслідування.

З урахуванням фактичних обставин згідно підозри, а саме того, що ОСОБА_17 підозрюється у тому, що 02.09.2020 близько 23.00, він за попередньою змовою з ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, попередньо розподіливши між собою ролі, приїхали на автомобілі VolksvagenPassat, д.н.з. НОМЕР_1 , до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , проникли на територію офісу ТОВ TASCOM за вищевказаною адресою. Після чого скориставшись тим, що зсередини приміщення фірми виходив засновник ТОВ TASCOM, проникли до даного приміщення. При цьому двоє з нападників нанесли 4 удари кулаками рук по голові потерпілому, від яких останній впав на підлогу. Після чого двоє нападників будівельними стяжками одночасно зв`язали руки та ноги потерпілому та один з нападників наніс ОСОБА_19 ще декілька ударів по голові.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, за попередньо узгодженим спільним планом та керуючись єдиним умислом, один з нападників, з метою подолати психологічний опір потерпілого, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що виразилося у демонстрації потерпілому предмета схожого на револьвер старого зразка, який потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, наніс даним предметом декілька ударів по голові потерпілого. В результаті умисних дій нападників потерпілому ОСОБА_19 згідно висновку судової медичної експертизи № 12-14/692-А/20 від 25.09.2020 були спричинені тілесні ушкодження: закрита тупа щелепно-лицьова травма у вигляді синця у навколоочневій ділянці зліва, садна в лівій лобній ділянці, лівобічного субкон`юктивального крововиливу, волоченого уламкового перелому передньої стінки лівої верхнє-щелепної кістки, перелому виличної кістки та перелому кісток носу із гемо синусом лівої верхнє-щелепної пазухи, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, садно в проекції лівого променево-зап`ясткового суглобу, належить до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, знайшовши на столі ключ від сейфу, де зберігалися грошові кошти в сумі 1 150 000 доларів США, 55 000 Євро та 700 000 гривень, що дорівнюють згідно курсу НБУ станом на 02.09.2020 року - 34 264 600 гривень 50 копійок, заволоділи грошовими коштами, а також майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном Samsung Galaxy S10 Plus, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 6/2294СЕ-20 від 29.10.2020 року 16 726 гривень, та наручним годинником торгівельної марки «Tissot PRC 200» з колекції «T-SPORT», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 6/2294СЕ-20 від 29.10.2020 року 13 991 гривень, які знаходилися на столі. Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, заволодівши зазначеним майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 34 995 317 гривень 50 копійок.

Грошові кошти отримані в результаті скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, розподілили між собою. Так, ОСОБА_7 отримав за виконання своєї ролі у вчиненні вказаного злочину грошові кошти у сумі 120 000 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ України на момент скоєння злочину складає 3312000 гривень. В подальшому з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_7 усвідомлюючи що постійного місця роботи не має, доходів, які могли б виправдати придбання ним житлових приміщень не має, з метою відведення підозрілості у своїх діях правоохоронними органами від себе, так як останньому було відомо про те що ОСОБА_18 затриманий органом досудового розслідування та ОСОБА_18 повідомлено про підозру за вчинення розбійного нападу, попрохав свою матір ОСОБА_14 , придбати житлові квартири у м.Харкові на її ім`я формально, при цьому повідомивши що грошові кошти будуть надані ним, та що вона в подальшому повинна буде передати куплені на її ім`я квартири ОСОБА_7 безоплатно. Досудовим розслідуванням встановлено, що на злочинно добуті грошові кошти ОСОБА_7 , придбав нерухомість у кількості 6 квартир, а також те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 в період часу з 02.02.2021 по 08.02.2021 реалізував придбанні зазначені об`єкти нерухомості, виручені при цьому грошові кошти органом досудового розслідування не знайдено.

За таких обставини, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав, зокрема,здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні, а також інтересів суспільства та права власності окремих громадян.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілим та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Отже, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи апеляційних скарг про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника, щодо необхідності застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.177-178, ч.ч.3,4 ст.183 КПК України, обґрунтовано у своїй ухвалі дійшов висновку щодо неможливості визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні слідчого обставини виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачає.

Також, таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 травня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: