Справа № 545/242/21
Провадження № 1-в/545/91/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області , проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності:

-13.01.2011 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 122,70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнена 09.11.2011 року на підставі ст. 3 ЗУ « Про амністію »,

та раніше судимої :

-16.02.2012 року Новопсковським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 30.07.2014 року умовно достроково на невідбуту частину 1 рік 25 днів,

Засудженої 10.04.2015 року Новопсковським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 187,71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна,

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 08.03.2015 року по 13.05.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Початок строку 08.03.2015 року, кінець строку 31.12.2022 року,

Про умовно-дострокове звільнення ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула 2/3 строку покарання і довела своє виправлення.

Від засудженої та представника колонії до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримала та прохала її задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви засудженої заперечував, вважає, що засуджена за час відбування покарання не довела своє виправлення.

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_5 , яка раніше звільнялася умовно-достроково , на шлях виправлення не стала та в період умовно-дострокового звільнення знову вчинила умисний тяжкий злочин проти власності, за який засуджений вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 10.04.2015 року за ч. 2 ст. 187,71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, покарання відбуває з 08.03.2015 року .

Встановлено, що засудженою відбуто 2/3 частини строку покарання .

За весь час відбування покарання, майже за 6 років, засуджена мала лише 2 заохочення, стягнень не мала.

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_5 від 16.01.2019 року, 27.05.2020 року,15.01.2021 року остання характеризується посередньо, на заходи виховного впливу не завжди реагує правильно та не робить для себе належні висновки,вину у скоєному злочині визнає частково ( а.о.с. 78-79,103-104,131-132 ).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідання комісії Надержинщинської ВК № 65 від 16.01.2019 р. № 2, від 27.05.2020 р. № 14 , від 15.01.2021 р. № 2, згідно яких вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення в зв`язку із чим їй було відмовлено у заміні умов тримання, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення. (а. о/с 89,112,139).

Згідно психологічної характеристику на засуджену вбачається, що остання пасивна, мало активна, схильна пускати справи самоплином, бездіяльна, не схильна

проявляти зацікавленість до досягнень, охоче перекладає свої обов`язки на інших людей, залишається байдужою до якості виконуємої роботи ( а.о.с. 88,111 ).

Згідно останньої характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 12.02.2021 року вбачається, що остання за час відбування покарання не довела свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Вище викладене вказує на те, що ОСОБА_5 в повній мірі не довела своє виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженої ОСОБА_5 , яка раніше звільнялася умовно-достроково, та новий злочин вчинила в період умовно-дострокового звільнення, її поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці остання довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1