Справа № 215/2485/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
представника МЮУ ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018 із змінами, зазначеними в апеляційній ухвалі Московського міського суду від 06 лютого 2019 року, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, до покарання у виді 13 років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2021 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_5 у відповідність із кримінальним законодавством України, яке мотивовано таким.

15.02.2021 року наказом Міністерства юстиції України № 544/5 було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018, який змінено апеляційною ухвалою Московського міського суду від 06 лютого 2019 року, громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7, 8, 12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції) передачі (прийняття) засуджених осіб виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 року № 2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 року за № 956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 07.11.2019 за №06-139421/19 з урахуванням інформації від 03.12.2020 за №06-137888/20.

ОСОБА_5 засуджено вироком Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018, який змінено апеляційною ухвалою Московського міського суду від 06 лютого 2019 року, до покарання у вигляді 13 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_5 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №9 УФСВП Росії по Курській області», кінець відбуття строку покарання 22.12.2029.

З метою забезпечення належного виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України судом Російської Федерації, просили визначити правову кваліфікацію діяння за Кримінальним кодексом України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винуватим вироком Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018, зміненого апеляційною ухвалою Московського міського суду від 06 лютого 2019 року, а також визначити засудженому ОСОБА_5 строк відбування покарання згідно з Кримінальним кодексом України.

Представник Міністерства юстиції України у судовому засіданні підтримав подане клопотання з підстав, викладених у ньому, та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив кваліфікувати дії ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, визначивши йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Заслухавши представника Міністерства юстиції України, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вказаного вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 602 КПК України визначено, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи наведені вимоги закону, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якими на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зважає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970, які ратифіковані Україною 22.09.1995 та 26.09.2002 відповідно.

Згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Разом з тим відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 610 КПК України суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Частиною 1 ст. 610 КПК України визначено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Судом встановлено, що питання про передачу громадянина України ОСОБА_5 , засудженого вказаним вироком Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018, який змінено апеляційною ухвалою Московського міського суду від 06 лютого 2019 року, для відбування покарання в Україні Міністерством юстиції України було погоджено з Міністерством юстиції Російської Федерації.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.

Також з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 є громадянином України та відповідно до копії паспорту, виданого Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 29 серпня 2000 року, останнім місцем його реєстрації в Україні є АДРЕСА_1 .

Згідно із заявою ОСОБА_5 останній просить перевести його для подальшого відбування покарання в Україну, з наслідками такої передачі та положеннями КК України він ознайомлений.

Судом встановлено, що вироком Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018, який змінено апеляційною ухвалою Московського міського суду від 06 лютого 2019 року, ОСОБА_5 засуджено до покарання у вигляді 13 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі).

Разом з тим, відповідальність за вказане суспільно-небезпечне діяння, за яке ОСОБА_5 засуджено в Російській Федерації, передбачена також і кримінальним законодавством України.

Так, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Частинами 1, 2 статті 15 КК України передбачено, що замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Таким чином, стаття 30 КК РФ відповідає статті 15 КК України, а стаття 228.1 КК РФ статті 307 КК України.

Ураховуючи викладене, відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України за ознаками закінченого замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі.

Частиною 3 ст. 68 КК України визначено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

З огляду на наведене, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 610 КПК України, слід визначити засудженому ОСОБА_5 згідно з вироком Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018, який змінено апеляційною ухвалою Московського міського суду від 06 лютого 2019 року, покарання, що підлягає відбуванню за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 10 років, оскільки законом України про кримінальну відповідальність за вказане кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 необхідно обчислювати з 15 жовтня 2018 року відповідно до дати, яка встановлена вироком Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018, та зарахувати засудженому ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час перебування його під вартою в період із 23 грудня 2016 року по 14 жовтня 2018 року, який також зазначений у вказаному вироку, і які не змінені апеляційною ухвалою Московського міського суду від 06.02.2019.

Законодавство України передбачає за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, таке додаткове покарання як конфіскація майна засудженого.

Однак статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особі державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983, при приведенні вироку Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018, із змінами, вказаними в апеляційній ухвалі Московського міського суду від 06 лютого 2019 року, у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_5 , не може бути застосований такий вид додаткового покарання як конфіскація майна засудженого.

На підставі викладеного, ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року, ст. ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 7, 15, 307 КК України, керуючись ст.ст. 369-372, 376, 602, 603, 606, 609, 610, 614 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018 із змінами, зазначеними в апеляційній ухвалі Московського міського суду від 06.02.2019, у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.

Вирок Чертановського районного суду міста Москви від 15.10.2018 із змінами, зазначеними в апеляційній ухвалі Московського міського суду від 06.02.2019, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, до покарання у виді 13 років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму привести у відповідність до законодавства України.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчислювати з 15 жовтня 2018 року, зарахувавши йому в строк відбування покарання час перебування під вартою з 23 грудня 2016 року по 14 жовтня 2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня проголошення.

Копії ухвали направити до Міністерства юстиції України та Департаменту кримінально-виконавчої служби Міністерства юстиції України як центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя: