Ухвала

Іменем України
03 червня 2021 року
м. Київ
Справа № 461/6569/17
Провадження № 51-155 ск 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Галицького районного суду м. Львова від 15 грудня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 травня 2021 року щодо останньої,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України. Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ч. 1 ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Проте, на обґрунтування своїх вимог наводить доводи, які за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду та не погоджується з оцінкою доказів, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник фактично посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції через порушення статей 404, 419 КПК України. Разом з цим у прохальній частині скарги захисник ставить питання до суду касаційної інстанції про призначення нового розгляду, після скасування судових рішень, саме в суді першої інстанції, проте належним чином свої вимоги щодо необхідності скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на ст. 415 КПК Україничерез положення ч. 2 ст. 412 КПК України, не обґрунтовує.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника.
Враховуючи зазначене, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Галицького районного суду м. Львова від 15 грудня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 травня 2021 року щодо останньої, залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3