Справа № 346/153/21
Провадження № 1-кп/346/338/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження № 1-кп/346/338/21, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.12.2020 року за № 0000832, 12.01.2021 року за № 0000015, а також 02.03.2021 року за № 0000102 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, судимого:

- вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 року за ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 389 КК України, на підставі ст. ст. 70, 71 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 днів (покарання відбув);

- вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_5 , що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань; таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_6 , вчинене повторно, а також таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_7 , вчинене повторно, поєднане з проникненням в його житло.

Злочини вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 року за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 днів, після відбуття покарання, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти волі, честі та гідності особи.

Так, 15.12.2020 року близько 15:00 год. обвинувачений спільно з потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де обвинувачений з метою незаконного утримання потерпілої, в будинку, в якому вона не мала бажання перебувати, всупереч її волі наніс декілька ударів в область її голови, після чого зв`язав їй мотузкою руки, забрав два мобільні телефони та наказав не покидати помешкання без його дозволу, погрожуючи фізичною розправою, чим позбавив останню фізичної свободи та можливості вільно пересуватися, тобто незаконно позбавив потерпілу волі. Згідно з висновком експерта від 16.12.2020 року виявлене у потерпілої тілесне ушкодження у вигляді синця на обличчі в лобній ділянці ліворуч відноситься до легкого.

Крім того, 22.12.2020 року близько 23:00 год. обвинувачений, перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не стежить, викрав з-під килима грошові кошти в сумі 1 600 грн., які належали потерпілому ОСОБА_6 . Після цього, обвинувачений місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, спричинивши вказаному потерпілому майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Також обвинувачений 01.01.2021 року, перебуваючи біля господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з метою особистої наживи, вирішив проникнути до будинку за вказаною адресою та вчинити крадіжку. 01.01.2021 року близько 02:30 год., реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, шляхом розбиття вікна таємно, незаконно проник до будинку за вищевказаною адресою, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав грошові кошти в сумі 3 500 грн., які належать потерпілому ОСОБА_7 . Після цього, обвинувачений місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим покинув, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю та підтвердив обставини вчинених ним злочинів, вказані в обвинувальних актах. Обвинувачений суду пояснив, що через ревнощі наніс потерпілій ОСОБА_5 декілька ударів по голові, зв`язав її мотузкою, забрав два мобільні телефони та вийшов з будинку, наказавши їй не покидати помешкання та розуміючи, що незаконно позбавив її волі, а коли через 10 хв. повернувся, то її вже не було. З приводу крадіжки за ч. 2 ст. 185 КК України обвинувачений пояснив, що прийшовши додому до потерпілого ОСОБА_6 , який є його сусідом, викрав в останнього, коли він спав, з-під килима гроші кошти в сумі 1 600 грн., оскільки знав де він їх ховає. Повернув цьому потерпілому 800 грн. З приводу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений зазначив, що повертаючись додому з дня святкування нового року 01.01.2021 року біля 03:00 год., знаючи, що в будинку нікого не має, взяв камінь, розбив вікно в будинку, через яке проник всередину, звідки викрав грошові кошти в сумі 3 500 грн., що стояли на тумбочці, які мав намір повернути потерпілому ОСОБА_7 , однак, коли ходив до нього, то останнього вдома не було. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється і просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, а також призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду (а.п. 38).

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про відсутність претензій до обвинуваченого та розгляд кримінального провадження у його відсутності. Крім того, в цій заяві зазначено, що потерпілий просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду (а.п. 54).

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності та просить обвинуваченого суворо не карати та призначити покарання на розсуд суду (а.п. 81).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_5 , що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_6 , вчинене повторно, а також таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_7 , поєднане з проникненням в його житло, вчинене повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжкими злочинами, а ч.3 ст.185 КК України тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю даних злочинів.

Згідно з обвинувальними актами визнано обтяжуючою обставиною - рецидив злочину.

В той час, на думку суду, стороною обвинувачення безпідставно віднесено до обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 рецидив злочину.

За приписами ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Відповідно до абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04 червня 2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частини статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Згідно зі ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Поняття рецидиву наводиться кримінальним законом у ст. 34 КК України й визначається як вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Обвинувачений вчинив новий злочин, будучи судимим вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 року за ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 389 КК України.
Судом встановлено, що стороною обвинувачення - вчинення злочину обвинуваченим повторно враховано при кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст.185 КК України.
Таким чином, стороною обвинувачення враховано, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому - рецидив злочинів, всупереч вимогам закону.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_4 посилання на цю обставину, яка обтяжує покарання.

Одночасно суд враховує особу винного, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення, у тому числі, корисливих злочинів, після відбуття якого звільнився з місць позбавлення волі 12.06.2020 року (а.п. 103-105) та, не зробивши для себе належних висновків, вчинив інкриміновані йому діяння під час непогашеної і не знятої судимості, позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 98), на обліках в наркологічному та кабінеті психіатра не перебуває (а.п. 96, 97), ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілих, які не наполягають на суворому покаранні обвинуваченого, викладену в їх письмових заявах (а.п. 38, 54, 81).
Судом враховується і проміжок часу, за який було вчинено інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, що на думку суду свідчить про свідоме нехтування обвинуваченим правилами, встановленими в суспільстві в частині охорони права власності та про його стійку антисоціальну спрямованість.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.185 та ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а остаточне покарання визначити за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України, і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Оскільки злочини в рамках даного кримінального провадження обвинувачений вчинив до постановлення вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року, тому йому необхідно призначити покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань. Підстави для зарахування покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 КК України, відсутні, оскільки як зазначила в судовому засіданні прокурор вказаний вирок не приведено до виконання.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати в справі складають 1 716,10 грн. за проведення судової трасологічної експертизи та підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з положеннями ст.124 КПК України.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.146 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання цього покарання та покарання, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.02.2021 року, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття ОСОБА_4 визначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання цим вироком законної сили.

Стягнути ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи в розмірі 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 10 копійок.

Питання про речові докази вирішити таким чином:

-мобільний телефон марки «Nokia» рожевого кольору; мобільний телефон (сенсорний) марки «HTC»; чохол до мобільного телефону, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , повернути останній після набрання вироком законної сили;

-металевий ніж та мотузку білого кольору, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, конфіскувати;

- кросівки білого кольору 39 розміру марки «Reebok», передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1