Справа № 405/4400/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого з ОВС першого ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2021 № 0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.212 КК України, про арешт майна,

встановив:

слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки Porsche Cayenne, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 10.03.2021, який належить на праві власності дружині директора TOB «Розвиток альтернативного опалення - теплові енергетичні системи» () ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчужувати дане майно.
В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000001 від 06.01.2021, за підозрою директора TOB «Розвиток альтернативного опалення - теплові енергетичні системи» (), ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 212 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що директор TOB «Розвиток альтернативного опалення - теплові енергетичні системи» () ОСОБА_4 протягом 2016 року перевищив обсяг доходу для платника єдиного податку III групи та не зареєструвався платником податку на додану вартість, в результаті чого протягом 2017-2020 років занизив податкові зобов`язання з податку на додану вартість, які підлягають нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну суму 8 780 438 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними, протиправними діями, умисно ухилився від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету держави коштів в особливо великих розмірах, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 212 КК України.
15.06.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними, протиправними діями, скоїв умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету держави коштів в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 212 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 користується автомобілем марки Porsche Cayenne, чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 10.03.2021, який згідно інформації Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ в Кіровоградській області від 18.06.2021 №31/11-1509, належить на праві приватної власності його дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до частини другої цієї статті клопотання може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їхніх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного та власника майна, оскільки у разі повідомлення останніх про розгляд даного клопотання є ризик, що майно, на яке планується накласти арешт, може бути непоправно втрачене, та на підставі наявних матеріалів представлених слідчому судді стороною кримінального провадження.
Дослідивши надані стороною кримінального провадження матеріали слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого і застосування арешту на майно.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Віповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
При цьому, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За положеннями ч. 2 ст. ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.
Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 61 Сімейного Кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю кожного з них.
З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.
Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.
За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.
Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000001 від 06.01.2021, за підозрою директора TOB «Розвиток альтернативного опалення - теплові енергетичні системи» (), ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 212 КК України.
15.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

При цьому, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 212 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Надані слідчому судді докази (витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру, висновок про результати аналітичного дослідження фінансово господарської діяльності TOB «Розвиток альтернативного опалення - теплові енергетичні системи» висновок експерта від 04.06.2021 року та інші матеріали) свідчать про обґрунтованість такої підозри.
Згідно ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , що є спільною сумісною власністю подружжя підозрюваного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до копії паспорту ОСОБА_4 , останній перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 20.06.2007 року, актовий запис № 289 (а.с.175)
Також, встановлено, що відповідно до інформації Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ в Кіровоградській області від 18.06.2021 №31/11-1509 автомобіль марки Porsche Cayenne чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований 10.03.2021, належить на праві приватної власності його дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи викладене, зазначене майно належить ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, оскільки придбано дружиною під час шлюбу.
Таким чином, зазначене майно, на яке просить слідчий накласти арешт відповідає критеріям визначеним в статті 170 КПК України, а саме те, що майно може бути конфісковано у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи третьої особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, що в сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.
Тому, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна в разі доведення вчинення злочину чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив :

клопотання старшого слідчого з ОВС першого ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2021 № 0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.212 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки Porsche Cayenne, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заборонити розпорядження, відчуження вказаного майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7