Справа № 940/1108/20
Провадження № 1-кп/364/26/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

спеціалісті ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

її представника ОСОБА_10 ,

представника уповноваженого органу з питань пробації Володарського районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритих судових засіданнях у залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області кримінальне провадження, внесене 10.08.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне Черкаської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий в силу частини третьої статті 88 Кримінального кодексу України (далі КК України),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 09.08.2020 р. близько 22 год. 20 хв., перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи мету незаконного заволодіння чужого майна останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно здійснив напад на потерпілу ОСОБА_9 , де з метою подолання опору останньої, застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме: своєю рукою обхопив її шию та почав стискати в області гортані, завдавши останній фізичного болю, та висловив вимогу віддати грошові кошти. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 декілька раз валив потерпілу ОСОБА_9 на землю, при цьому стискаючи її шию. У подальшому під час чергової вимоги ОСОБА_7 надати грошові кошти потерпіла ОСОБА_9 вирвалась із рук ОСОБА_7 та закрилась у приміщенні свого будинку, а ОСОБА_7 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG J3» білого кольору вартістю 1 944 грн. 33 коп., належного потерпілій, який випав з її рук під час боротьби між ними, який сховав до власного рюкзака та з місця вчинення злочину зник.

Наведеними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: набряку м`яких тканин тім`яно-потиличної області голови; внутрішньо-шкірні крововиливи лівої вушної раковини; внутрішньо-шкірний крововилив лівої нижньої повіки із заходом на вилицю; внутрішньо-шкірний крововилив лівої щоки; внутрішньо-шкірний крововилив підборіддя; поодинокі внутрішньо-шкірні крововиливи передньої поверхні шиї; синець лівої бокової поверхні шиї; група саден лівого ліктьового суглобу; ділянка осаднення правого ліктьового суглобу; два синці лівого передпліччя; садно правого плеча; садно правого плеча; садно лівого стегна; група саден лівого колінного суглобу; група саден правого колінного суглоба; які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забій шийного відділу хребта, вертеброгенної цервікобрахіалгії ліворуч з м`язово-тонічними і нейрорефлекторним порушенням, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні 03.12.2020 р. під час виконання судом вимог статті 348 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 187 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ньому докази не заперечує, не оспорює.

Надалі під час допиту в судовому засіданні 06.05.2021 р. обвинувачений ОСОБА_7 по суті обвинувачення та заданих запитань надав показання про те, що названого дня він працював у потерпілої, потім пішов на іменини, там напився, тому далі події він не пам`ятає, бо був п`яний. У с. Стадниця працював нічним сторожем. Трофименко запропонував йому допомогти викопати вигрібну яму у потерпілої, про розрахунок той не повідомляв, потерпіла з ним не розраховувалася. Гроші у розмірі 100 грн. та пляшку спирту йому віддав ОСОБА_12 . Також він пам`ятає, як потерпіла виявила його у своєму приміщенні, пам`ятає як поліція його знайшла п`яним. З потерпілою він намагався примиритися із серпня 2020 року через адвоката, родичів. Раніше він вчиняв кримінальні правопорушення, зараз справа на розгляду в суді; у 2017 році крадіжку не вчиняв; ще було два злочини, звільнений по амністії. До нападу вживав спиртні напої, зараз ні. Офіційно він не працює, підробляє. Про те, що чоловік потерпілої працює за кордоном, він не знав. Телефон потерпілої забрав із землі, вважаючи, що це його; цей телефон вилучили працівники поліції.

Під час судових дебатів та останнього слова 28.07.2021 р. обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він кається, готовий все відшкодувати, щоб все було нормально, просив вибачення.

Допитана у судовому засіданні 03.12.2020 р. потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , працює секретарем на ДП «Укрспирт», надала покази про те, що вона 09.08.2020 р. близько 22 год. приїхала додому, калитка була закрита. Вона пішла дати їсти собаці, коли підійшла (світила телефоном як ліхтарем), обвинувачений ОСОБА_7 напав на неї, почав душити. Вона спитала: «Що ти хочешь?», він: «Давай бабло». Я боролася з ним, падала, він тягнув за ногу, просила, щоб залишив життя, він намагався зламати шию. Коли разом піднялися, вона сказала йому, що нікому не скаже, він знов: «Давай бабло», знов душити. Коли він послабив шию, вона вирвалася і закрилася в хаті. Він намагався вибити двері, але вона їх заперла. Далі вона бачила, що обвинувачений ходив по двору, там задзвонив мій телефон. Вона в хаті знайшла і включили зарядити старий телефон хоч на хвилину, щоб запрацював. Обвинувачений же взяв її телефон на вулиці, відключив, пішов, куди саме вона вже не бачила. Взагалі поводився він по-звірячому. Потім приїхала поліція, яку я викликала старим телефоном по безкоштовному номеру «102», приїхали швидко. Вона повідомила їм, що нападник (обвинувачений) проживає у фермерів (там він працював). Там охоронець показав відео, де обвинувачений йшов у стані алкогольного сп`яніння. Потім поліція знайшла його за сараєм, він відпочивав. Обвинувачений був дуже агресивний, йому все рівно. Потім поліція його забрала. А вона зранку була на судово-медичній експертизі. До події ОСОБА_7 вона бачила один раз. У неї працював знайомий, який привів ОСОБА_7 на допомогу. Це було напередодні до події 8-го числа. Привів його ОСОБА_12 , якому вона дала 200 грн. на сигарети.

Під час допиту та надалі під час судових дебатів 28.07.2021 р. потерпіла також звернула увагу на те, що дуже боїться за своє життя, на лікування витратила значну вартість коштів (30 тисяч гривень), перенесла після події мікроінсульт, має порушення нервової системи, замість вибачення, відшкодування шкоди родичі обвинуваченого їй погрожували, зараз її чоловік постійно поряд з нею через її страх залишатися самою.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що його вина доведена сукупністю зібраних досудовим розслідування та досліджених у судових засіданнях доказів, зокрема, показаннями потерпілої та письмовими доказами; клопотань про дослідження будь-яких речових доказів не заявлялося жодним учасником судового провадження; від допиту чотирьох свідків ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ), первісно заявлених стороною обвинувачення на вимогу сторони захисту про дослідження всіх доказів, відмовилася сторона захисту та всі інші учасники судового провадження, визнавши їх допит недоцільним з огляду на визнання вини обвинуваченим та наявні письмові докази.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується такими дослідженими в суді письмовими доказами:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо даного кримінального провадження № 0000224, з якого вбачається, що це кримінальне провадження внесено до Реєстру за повідомленням потерпілої ОСОБА_9 (т. 1, а.п. 184), а також заявою потерпілої про притягнення до кримінальної відповідальності наглядно знайомої їй особи на ім`я ОСОБА_17 , яки 09.08.2020 р. близько 22 год. здійснив грабіж, душив її, вимагаючи грошові кошти, надалі заволодів її телефоном, заява датована 09.08.2020 р. (т. 1, а.п. 208);

копіями правовстановлюючих документів щодо належності потерпілій будинку за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.п. 185-187), в якому вона зареєстрована, проживає та на території домоволодіння якого сталася досліджувана подія вчинення кримінального правопорушення;

протоколом огляду місця події від 10.08.2020 р., проведеного за згодою власниці потерпілої ОСОБА_9 (т. 1, а.п. 209) на території належного їй домоволодіння у період часу з 00:30 год. до 01:00 год 10.08.2020 р., з доданою фототаблицею (т. 1, а.п. 210-214), під час якого було вилучено рюкзак бордово-чорного кольору, в середині якого знаходилася музична колонка JBL, скляна пляшка прозорого кольору з різким запахом алкоголю, чорний гаманець, перелічені в протоколі грошові кошти, а також мобільний телефон чорного кольору із силіконовим чохлом та мобільний телефон марки «Samsung», сім-карти;

постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.08.2020 р. та від 11.08.2020 р. (т. 1, а.п. 189-195), у тому числі щодо речей, вилучених під час огляду згаданого вище домоволодіння 10.08.2020 р., а також речей, добровільно наданих потерпілою;

протоколами огляду речових доказів від 11.08.2020 р. з доданими фототаблицями (т. 1, а.п. 222-227, 228-230), згідно з якими предметом огляду були згадані вище мобільні телефони, вилучені 10.08.2020 р. під час огляду місця події, що мають зовнішні відмінності, зокрема й за кольором;

протоколом проведення слідчого експерименту від 10.08.2020 р. за участю потерпілої ОСОБА_9 з доданим відеозаписом (т. 1, а.п. 215-218), під час якого остання показала та за допомогою стажиста відтворила, як ОСОБА_7 скоїв на неї напад;

висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 17.08.2020 р. № 13-1/1545 (т. 1, а.п. 197-200), витрати на експертизу 490,35 грн. (т. 1, а.п. 196), згідно з яким ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефона «Samsung Galaxy J3» білого кольору у працездатному стані, який був придбаний у квітні 2019 року, за станом на 09.08.2020 р. могла становити 1 944,33 грн.;

висновками експерта за результатами проведення додаткових судово-медичних експертиз потерпілої № 106 та № 107, що проведені відповідно 25.08.2020 р. та у період з 26.08.2020 р. до 28.08.2020 р. (т. 1 а.п 201-202, 203-205), згідно з якими за даними огляду потерпілої ОСОБА_9 10.08.2020 р. виявлено такі тілесні ушкодження: набряк м`яких тканин тім`яно-потиличної області голови; внутрішньо-шкірні крововиливи лівої вушної раковини; внутрішньо-шкірний крововилив лівої нижньої повіки із заходом на вилицю; внутрішньо-шкірний крововилив лівої щоки; внутрішньо-шкірний крововилив підборіддя; поодинокі внутрішньо-шкірні крововиливи передньої поверхні шиї; синець лівої бокової поверхні шиї; група саден лівого ліктьового суглобу; ділянка осаднення правого ліктьового суглобу; два синці лівого передпліччя; садно правого плеча; садно правого плеча; садно лівого стегна; група саден лівого колінного суглобу; група саден правого колінного суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також встановлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забій шийного відділу хребта, вертеброгенної цервікобрахіалгії ліворуч з м`язово-тонічними і нейрорефлекторним порушенням, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Описані тілесні ушкодження виникають від дії тупих предметів, при цьому тілесні ушкодження у вигляді забою шийного відділу хребта, внутрішньо-шкірних крововиливів, синців, саден правого плеча та лівого стегна могли утворитися від дії рук іншої людини, а тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, вертеброгенної цервікобрахіалгії ліворуч з м`язово-тонічними і нейрорефлекторним порушеннями, набряку м`яких тканин тім`яно-потиличної області голови, внутрішньо-шкірних крововиливів підборіддя, саден обох ліктьових та обох колінних суглобів в результаті ударів об ґрунтове покриття. Тілесні ушкодження можуть відповідати даті 09.08.2020 р., кількість травматичних дій не менше чотирнадцяти. Виникнення описаних тілесних ушкоджень в результаті самоспричинення малоймовірне. Щодо небезпеки тілесних ушкоджень для життя та здоров`я в момент заподіяння (здушення шиї) переконливі дані відсутні (згідно з представленою медичною документацією);

висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_7 № 100, що проведена 12.08.2020 р. (т. 1 а.п 206-207), згідно з яким в останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден обох ліктьових та колінних суглобів, садно лівого передпліччя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, виникають від дії тупих предметів, могли утворитися в результаті падіння з вертикального положення на плоску поверхню без надання прискорення, можуть відповідати даті 09.08.2020 р., кількість травматичних дій не менше двох, виникнення цих тілесних ушкоджень в результаті самоспричинення малоймовірне;

висновком судово-психіатричного експерта № 360 від 26.08.2020 р. (т. 1 а.п 219-220), згідно з яким обвинувачений ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, у тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час проведеного обстеження у нього ознак психічного захворювання не виявлено; на даний час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. При цьому експерт, описуючи психічний стан обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначив, що останній мету експертизи розуміє правильно, на запитання відповідав по суті, біографічні відомості викладає послідовно, інкриміновані йому дії визнає і розповідає про них відповідно до показання, які надавав під час досудового слідства, мотивує скоєне тим, що був тоді добряче на підпитку, а тому не замислювався, що робить; маячення та галюцинацій не виявлено, мислення в звичайному темпі, послідовне, логічне, інтелект відповідає набутій освіті та життєвому досвіду, пам`ять та увага не порушені, критика збережена;

копією протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 10.08.2020 р. (т. 1, а.п. 221), згідно з яким за наслідками огляду обвинуваченого ОСОБА_7 , що проводився 10.08.2020 р. о 01:30 год. та о 01:45 год., він перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат 1,72 ‰.

Клопотань щодо визнання доказів неналежними та/або недопустимими не заявлялося.

Оцінюючи досліджені докази, кожний окремо та в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми, щоб покласти їх в основу вироку, приходячи до висновку, що винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження.
При цьому оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_7 , надані суду під час допиту, зокрема про те, що він не пам`ятає події, суд оцінює критично як суперечливі, в тому числі беручи до уваги наведений вище висновок судово-психіатричного експерта № 360 від 26.08.2020 р. (т. 1 а.п 219-220), згідно з яким обвинувачений чітко і послідовно відповідав на запитання експерта по суті, розповідав про подію вчиненого ним правопорушення, експертом серед іншого вказано, що мислення обвинуваченого в звичайному темпі, послідовне, логічне, пам`ять та увага не порушені. Наведену позицію обвинуваченого під час допиту в судовому засіданні суд розцінює як намагання уникнути або мінімізувати можливе покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, і кваліфікує такі дії за частиною першою статті 187 КК України.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, судом також враховано роз`яснення, викладені в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими небезпечне для життя чи здоров`я насильство (зокрема, стаття 187 КК України) це умисне заподіяння потерпілому, зокрема, легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також інші насильницькі дії, які не призвели до відповідних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення, до них, окрім іншого, слід відносити, насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию тощо.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем м. Тальне Черкаської області, громадянин України зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.п. 235-236), за місцем проживання характеризується Тальнівською міською радою Черкаської області як такий, що проживав без реєстрації в с. Степне разом зі своєю бабою опікуном ОСОБА_18 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , мав статус дитини сироти через смерть батька та позбавлення батьківських прав матері, проте в названому селищі фактично не проживає, за місцем колишнього проживання не з`являється, компрометуючих даних проти нього не має (т. а.п. 231).

Стосовно притягнення раніше ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності судом встановлено, що вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 12.12.2017 р., зміненим ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26.12.2019 р., ОСОБА_7 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 185, частиною третьою статті 357 КК України, та звільнений від відбування призначеного йому покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» (т. 1, а.п. 234; т. 2, а.п. 17-20). За станом на тепер згідно з відомостями обвинувального акту та вимоги про судимість відносно ОСОБА_7 до суду 31.07.2018 р. направлено обвинувальний акт за ознаками вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України (т. 1, а.п. 234, 237-243), що перебуває на розгляді в суді.

З огляду на це обвинувачений ОСОБА_7 визнається судом таким, що не має судимості, оскільки він був засуджений за вироком суду із звільненням від покарання (частина третя статті 88 КК України).
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння (пункт 13 частини першої статті 67 КК України).

Обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, у ході судового розгляду не встановлено, оскільки зазначене в поданому до суду обвинувальному акті про його щире каяття (т. 1, а.п. 2), про що також зазначалося стороною захисту, на переконання суду, не знайшло свого підтвердження, зважаючи на зазначену вище неоднозначну позицію обвинуваченого під час надання ним суду показів, оцінених судом критично, визнання вини не свідчить, на думку суду, про щире каяття обвинуваченого, про своє каяття ним сказано лише в судових дебатах, під час же всього ходу судового розгляду і допиту обвинувачений не висловлював жалю щодо скоєного, не просив вибачення перед потерпілою.

Згідно з висновками Верховного Суду розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого; факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (зокрема, постанови Верховного Суду від 18.09.2019 р. у справі № 166/1065/18, від 27.04.2021 р. у справі № 520/16394/16-к).

Матеріальна шкода, завдана потерпілій ОСОБА_9 внаслідок заволодіння обвинуваченим ОСОБА_7 належним їй мобільним телефоном вартістю 1 944,33 грн., відшкодована в повному обсязі шляхом повернення потерпілій названого майна, цивільний позов щодо будь-якої іншої шкоди (матеріальної/моральної), зокрема щодо названих нею витрат на лікування, не заявлявся.

Відповідно до статей 314-1, 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, бере до відома досудову доповідь, складену Володарським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з урахуванням додатково отриманої інформації 10.06.2021 р. (т. 2, а.п. 9-15) на виконання ухвали суду від 06.05.2021 р. (т. 1, а.п. 255-257).
Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, вона складена за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності (відомості судом наводилися вище), рівень впливу історії правопорушень на протиправну поведінку оцінюється як високий. Обвинувачений зареєстрований в с. Легедзине, проживає в с. Степне Тальнівського району Черкаської області одиноко у будинку, який належав покійній бабусі, до складу сім`ї належить одна сестра обвинуваченого, оскільки матір позбавили батьківських прав, а батько помер, вихованням його та сестри займалась бабуся, умови проживання хороші, стосунки з сестрою також хороші. ОСОБА_7 має середню освіту, професійної освіти не отримав, оскільки не закінчив навчання у Тальнівському агротехнічному коледжі Уманського національного університету садівництва, пішов працювати, до обвинувачення працював без документального оформлення нічним сторожем у «Агрохліб» у с. Стадниця Тетіївського району Київської області, на даний час не працює. Обвинувачений здатний мислити чітко, раціонально. На обліку психіатра, нарколога не перебував, зі слів обвинуваченого алкогольні напої вживає рідко, але зазначив, що при вживанні алкогольних напоїв стає неспокійним, що і призвело до вчинення ним кримінального правопорушення, щодо вживання наркотичних речовин повідомив, що не вживає та не вживав взагалі. За характеристикою Тальнівської міської ради ОСОБА_7 порушень громадського порядку на території місця проживання не допускав, компрометуючі відомості відносно нього відсутні, інші характеризуючі відомості також відсутні, оскільки він довгий період на території селища Степне не проживає. Зі слів обвинуваченого не підтримує зв`язків з особами з антисоціальною поведінкою, має багато друзів, з якими перебуває у хороших стосунках та які негативного впливу на нього не мають; до соціальних зв`язків не байдужий. ОСОБА_7 не ідентифікує себе з кримінальною особистістю, не проявляє агресії до певних груп населення та окремих осіб (з його слів). Проте органом пробації зазначено, що з огляду на вчинення обвинуваченим раніше злочину, будучи неповнолітнім, перебування на розгляді в Катеринопільському районному суді Черкаської області кримінального провадження, з чого зроблено висновок, що обвинувачений ОСОБА_7 не робить висновків зі своїх минулих вчинків, а отже вчинення правопорушень є нормою життя, також на його поведінку шкідливий вплив має вживання алкоголю.

Ризик вчинення потворного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі.

Органом пробації в досудовій доповіді зроблено висновок про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує вчинення ним тяжкого злочину за визначенням статті 12 КК України, наявність обставин, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, бере до уваги особу винного, який хоча визнав свою вину, проте, на переконання суду, його позиція у суді не була цілком щирою, обвинувачений повною мірою не усвідомлює тяжкості вчиненого ним злочину, наслідків своєї протиправної поведінки, зловживає алкоголем, що призводить до його агресії та вчинення протиправних діянь, також суд враховує його процесуальну поведінку, повідомлення недостовірної контактної інформації щодо адреси його дійсного місця проживання, оскільки після заміни запобіжного заходу жодної судової повістки за повідомленою суду адресою ним не було отримано, повістки поверталися без вручення з відмітками «адресат відсутній» (т. 1, а.п. 145-146, 170-171, 179-180; т. 2, а.п. 37-38), різні пояснення сторони захисту щодо неотримання судових повісток (працював, змінив адресу, не повідомляючи на яку саме, ліквідовано поштові відділення), також неявка в судове засідання 16.06.2021 р., що в судовому засіданні було пояснення певною травмою ноги під час роботи, але без надання підтверджуючих документів, без пояснення суду об`єктивних перешкод своєчасного повідомлення суду про неможливість прибуття в судове засідання та без повідомлення про працевлаштування. Наведені обставини, на переконання суду, ставлять під сумнів можливість добросовісного виконання обвинуваченим обов`язків та умов іспитового строку у разі застосування положень статей 75, 76 КК України.
Тому встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах суспільства неможливе.

Зважаючи на усе наведене вище та враховуючи позиції прокурора, потерпілої та її представника, висловлені в судовому засіданні, висновок уповноваженого органу з питань пробації, зроблений у згаданій досудовій доповіді, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією частини першої статті 187 КК України, беручи до уваги, що він вважається не судимим, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, зарахувавши на підставі частини п`ятої статті 72 КК України в строк відбуття покарання час перебування його під вартою в період з 12.08.2020 р. (т. 1, а.п. 245-246) до 21.01.2021 р. (т. 1, а.п. 114-116) із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 статті 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням судом не вбачається з огляду на наведені вище обставини, в тому числі щодо нещирості, на переконання суду, його позицій, ставлення до вчиненого та до виконання покладених на нього обов`язків.

На переконання суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, з огляду на думку прокурора щодо наявності підстав для застосування раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу (строк дії якого закінчився 05.07.2021 р. та не був продовжений через неявку обвинуваченого в судове засідання) та враховуючи вид і міру призначеного ОСОБА_7 покарання, процесуальну поведінку, суд вважає наявними підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили. Клопотань про застосування іншого запобіжного заходу, зокрема у виді тримання під вартою, сторонами (стороною обвинувачення) у порядку статті 331 КПК України суду не подавалася.

Шкода завдана кримінальним правопорушенням потерпілій (щодо мобільного телефону) відшкодована, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог статей 100, 124 КПК України.

Керуючись частиною першою статті 187 КК України, статтями 100, 124, 177-179, 194, 331, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 187 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.08.2020 р. до 21.01.2021 р., виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35(тридцять п`ять) коп.

До набрання цим вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього такі обов`язки:

прибувати до суду та уповноважених державних органів за першою вимогою;

не відлучатися із селища Степне Тальнівського (на тепер Звенігородського) району Черкаської області без дозволу прокурора;

повідомляти прокурора про зміну свого фактичного місця проживання та роботи;

утриматися від будь-якого спілкування будь-якими засобами, у тому числі телефоном, з потерпілою ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора ОСОБА_5 , яким підтримувалося державне (публічне) обвинувачення в кримінальному провадженні.
Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 10.08.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224, а саме:

мобільний телефон марки «Samsung» із сім-картами «Київстар» та «Водафон», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , залишити власникові;

рюкзак бордово-чорного кольору, музичну колонку, скляну пляшку прозорого кольору, чорний гаманець, грошові кошти, мобільний телефон чорного кольору із силіконовим чохлом та сім-картою «Київстар», передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_7 , залишити власникові;

сіру футболку та сині джинсові шорти, передані на зберігання до кімнати речових доказів Відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, повернути власникові;

компакт-диск із відеозаписом, на якому ОСОБА_7 виходить з території підприємства, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , його захиснику ОСОБА_8 , прокурору ОСОБА_19 , потерпілій ОСОБА_9 , її представнику ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1