Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8609/18
Провадження № 1-кп/490/381/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, є одруженим, неповнолітніх дітей не має, наразі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, наразі є засудженим:

-18 січня 2018 року - Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі; судом ухвалювалось про його звільнення від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України;

-20 вересня 2018 року - Петріковським районним судом Дніпропетровської області - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років 1 місяця позбавлення волі, а за сукупністю цього та попереднього вироку остаточно - до 3 років 2 місяців позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 16 травня 2016 року ОСОБА_4 проходе військову службу за контрактом у військовому званні "матрос".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 36 від 14 лютого 2017 року він був зарахований до списків особового складу цієї військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія-заряджаючого 4 розрахунку 2 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

Проте:

-29 березня 2017 року о 08 годині 30 хвилин він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 06 квітня 2017 року;

-10 липня 2017 року о 08 годині 30 хвилин він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 29 травня 2018 року

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

1. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
При цьому він пояснював, що залишав місце служби через негаразди у сім`ї.
Обвинувачений також вказував, що усвідомлює протиправність своїх дій, у содіяному кається.

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періодів з 29 березня по 06 квітня 2017 року та з 10 липня 2017 року до 29 травня 2018 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин

З урахуванням наведеного суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

2. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_4 до відсутності на території військової частини - протягом періоду з 18 жовтня 2016 року до 28 листопада 2016 року - брав безпосередню участь у проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях, в зв`язку із чим має посвідчення учасника бойових дій.
Цю обставину суд враховує таким чином.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Військова служба ж, відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону, є лише одним з елементів військового обов`язку.
ОСОБА_4 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.
З огляду на таке суд вважає, що попри те, що ОСОБА_4 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.
В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

3. Окрім того суд враховує, що на момент вчинення злочину ОСОБА_4 виповнився лише 21 рік.
Та цю обставину, а саме - його молодий вік - суд відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України також враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого.

1. В межах цього кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 не з`являвся на службу без поважних причин двічі, отже - вчинив злочин повторно.
Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 67 Кримінального Кодексу України ця обставина може бути врахованою судом, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.
При вирішенні питання про те, чи має ця обставина бути врахованою у цьому випадку, як така, що обтяжує покарання, суд враховує таке.
У березні-квітні 2017 року обвинувачений був відсутнім на службі протягом 08 днів.
В той же час, диспозиція статті 407 Кримінального Кодексу України, а саме - приписи частини 2 цієї статті - вказують про те, що суспільну небезпеку відсутність протягом такого періоду становить лише у разі, якщо протягом року обвинувачений повторного самовільно залишив військову частину.
Отже, в цьому випадку повторне нез`явлення на службу фактично слід розцінювати, як ознаку складу злочину.
Відповідно до частини 4 статті 67 Кримінального Кодексу України за такого ця ознака не може бути врахована повторно, як така, що обтяжує покарання.

За такого суд вважає за можливе не враховувати цю обставину, як таку, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 .

2. Інших обставин, що обтяжують його покарання, під час судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було, сторони про наявність таких обставин не посилаються.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

1. Оцінюючи ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_4 , суд враховує, що наразі відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України цей злочин є віднесеним до категорії тяжких.

Суд враховує також, що нез`явлення обвинуваченого на службу сталось не в період його участі у бойових діях, а також - те, що його дії не мали негативних наслідків, окрім як порушення порядку проходження військової служби. Таке певною мірою знижує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину.

2. Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено таке.

З середини 2017 року /тобто - після повернення з району проведення Антитерористичної Операції/ обвинувачений за місцем служби характеризується негативно, у службовій характеристиці, окрім іншого, відзначається, що він має ряд шкідливих звичок та численні стягнення за вживання алкогольних напоїв, а також - його "слабохарактерність".

Разом із цим, на обліках у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває.

18 березня 2017 року він уклав шлюб, через негаразди у якому вже 29 березня 2017 року залишив місце служби на 8 днів.

Після цього, повернувшись до служби, він знов залишив місце служби через негаразди у сім`ї.

В період відсутності за місцем служби він, як свідчать залучені до матеріалів справи копії вироків, зловживав алкогольними напоями, не працював, вчинив декілька крадіжок та, будучи засудженим за першу з них, не пройшов випробування та знов вчинив корисливий злочин.

Суд також відзначає, що як на момент укладання контракту, так й на момент участі в Антитерористичній Операції обвинувачений негативної характеристики не мав, навпаки, визначався цілком придатним як до військової служби, так й - до участі у бойових діях.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вчинення обвинуваченим як злочину, за який він засуджується цим вироком, так й - послідуючих злочинів - є значною мірою зумовленим його моральною незрілістю та тим, що з своїми життєвими завданнями, пов`язаними, зокрема, з проходженням військової служби, він не впорався.

Призначення покарання.

1. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, але - у межах мінімальної передбаченої законом межі - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 01 місяць.

2. Після вчинення злочину, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він був засудженим вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року /в редакції ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року/ до 3 років 02 місяців позбавлення волі.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого йому слід призначити остаточне покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, а також - кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Як доведено вище, усі вчинені ОСОБА_4 злочини є наслідком ідентичних спонук, отже - проявом одного й того ж явища - його недостатньої зрілості, внаслідок чого він виявився нездатним впоратись із завданням, пов`язаним із проходженням військової служби.

В той же час, судом встановлено наявність пом`якшуючої обставини для такого, а саме - те, що обвинувачений свій військовий обов`язок по суті виконав, беручи участь у захисті незалежності та територіальної цілісності України.

З огляду на таке суд вважає, що при призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України необхідно застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим

Таким чином, обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 02 місяці.

3. Строк відбуття покарання обвинуваченому слід обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

При цьому відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк цього покарання слід зарахувати покарання, частково відбуте обвинуваченим за попереднім вироком, а саме - період з 30 травня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 01 місяць.
На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цього злочину та злочинів, за які ОСОБА_4 є засудженим вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року /в редакції ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року/, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки 02 /два/ місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати період з 30 травня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =

05.05.2021