печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження №0002317 від 13.11.2020 старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження №0002317 від 13.11.2020 старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд клопотання просив проводити без виклику сторін.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим просести судовий розгляд без участі представника володільця майна та без участі слідчого, та прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів,
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002317, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Київською міською прокуратурою здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що у невстановлений слідством час та при невстановлених обставинах молодший інспектор 1-ї категорії відділу режиму та охорони Державної установи «Київський слідчий ізолятор» прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бажаючи збагатитись за рахунок вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із зберіганням та збутом наркотичних засобів серед попередньо ув`язнених осіб, користуючись певним авторитетом серед колег організував групу осіб з числа працівників вказаного слідчого ізолятору для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, взявши на себе роль організатора вказаного злочинного угрупування.

Являючись організатором вказаного злочинного угрупування ОСОБА_4 розробив злочинний план, згідно якого він особисто має приймати замовлення на наркотичні засоби та забезпечувати безперебійність функціонування угрупування, розподіл прибутку, а також конспірацію діяльності членів організованої ним злочинної групи, вживати заходів від викриття правоохоронними органами, тощо.

З метою організації та забезпечення безпосереднього збуту наркотичних засобів серед попередньо ув`язнених осіб ОСОБА_4 залучив як безпосередніх виконавців старшого по корпусу Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого по корпусу Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму та охорони Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які добровільно надали свою згоду на участь у організованій ОСОБА_4 злочинній групі а також на спільне вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів.

Після цього, вищевказані особи, діючи з корисливих мотивів у власних інтересах та в інтересах всіх інших членів злочинного угрупування, слідуючи єдиному злочинному плану, відомому кожному учаснику в частині виконання ними своїх дій, використовуючи службові повноваження в інтересах діяльності групи вчинили ряд злочинів

22.06.2021 в період часу з 07 год. 50 хв. до 08 год. 16 хв. у ході огляду камерного приміщення № 248 корпусу № 5 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» виявлено та вилучено пачку з-під цигарок «Man» із подрібненою речовиною рослинного походження зелено-коричневого кольору, схожою на канабіс.

22.06.2021 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було затримано співробітниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

Тоді ж, 22.06.2021 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що у приватній власності підозрюваного ОСОБА_5 перебуває 1/5 житлової квартири, загальною площею 60,4 м2, житлова площа 36,8 м2, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12606191.

Право власності підозрюваного ОСОБА_5 вказаним майном підтверджується інформаційною довідкою з реєстру права власності на нерухоме майно за № 261833167.

Прокурор вказує, що на майно підозрюваного ОСОБА_5 слід накласти арешт з метою забезпечення цивільного позову в рамках кримінального провадження, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що його родичі, а у випадку виходу під заставу і він сам, розуміючи, що дане майно може бути арештоване для забезпечення відшкодуванню збитків завданих державному бюджету, останні можуть відчужити майно на користь третіх осіб, у зв`язку з чим, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме: 1/5 житлової квартири, загальною площею 60,4 м2, житлова площа 36,8 м2, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12606191.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя також враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на нежитлове приміщення з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), підлягає задоволенню.
За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 1/5 житлової квартири, загальною площею 60,4 м2, житлова площа 36,8 м2, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12606191 із забороною володіння, користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1