Справа № 709/609/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
особи, стосовно якої розглядається клопотання
про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000433 від 28 жовтня 2019 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка Золотоніського району Черкаської області, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІ групи, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 , 25 жовтня 2019 року близько 11 години знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у приміщенні контори СТОВ "Україна" на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , протиправно наніс потерпілому ОСОБА_6 кулаками обох рук близько чотирьох ударів по руках, так як останній захищав обличчя руками, після одного з ударів потерпілий ОСОБА_6 відчув сильний біль в пальцях правої кисті. ОСОБА_4 не зупинявся та наніс правою ногою ще один удар в область живота з лівої сторони в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-01/1123/446 від 26 грудня 2019 року тілесні ушкодження у виді травми правої кисті, з розривом сухожилку дистальної фаланги п`ятого пальця правої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, у зв`язку з тривалим розладом здоров`я; синець лівої здухвинної ділянки - до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 містять ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджуються належними та допустимими доказами у їх сукупності, які були досліджені під час судового розгляду, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що він працює директором СТОВ "Україна", було вирішено питання вирубки дерев шовковиці, що на межі із с. Старий Коврай, деяким людям це не сподобалося і вони вирішили відправити ОСОБА_4 до нього для з`ясування обставин. Того дня він перебував у своєму кабінеті з ОСОБА_7 , до кабінету постукав

ОСОБА_4 , він запропонував йому зайти і присісти, запитав що він хотів. ОСОБА_4 запитав чому вони вирубують дерева, на що ОСОБА_6 відповів, що люди туди вивозять сміття і показав це на своєму телефоні. ОСОБА_4 почав ображати його в грубій формі, почав махати руками та ногами. Він запропонував йому заспокоїтися та вийти з кабінету, на що ОСОБА_4 почав розмахувати перед його обличчям руками намагаючись вдарити, а він в свою чергу закривав обличчя руками. Потім ОСОБА_4 наніс йому удар ногою в його ногу біля паху та замазав брудом штани. Після чого ОСОБА_6 взяв ОСОБА_4 за руку і вивів з кабінету, а коли повернувся, то відчув біль в пальцях правої руки. Після даного конфлікту звернувся до травматичного пункту Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , про те, що він перебував у приміщенні СТОВ "Україна" у кабінеті директора ОСОБА_6 , вони розмовляли. В кабінет заглянув чоловік, ОСОБА_8 його покликав, він зайшов, сів та ОСОБА_6 запитав, що він хоче, ОСОБА_4 сказав, що прийшов розібратися за вирубку дерев шовковиці, потім останній почав ображати і говорити нецензурні слова в сторону ОСОБА_9 на що останній попросив ОСОБА_10 вийти з кабінету. Вказав на те, що ОСОБА_10 вставши, почав розмахувати руками і ногами, а ОСОБА_6 захищав обличчя руками, після чого ОСОБА_8 його схватив і силою виштовхав з кабінету. Повернувшись до кабінету ОСОБА_6 показав, що в нього вибитий палець, а також у нього були брудні штани;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , про те, що вона працює медичним працівником в СТОВ "Україна". Того дня вона вимірювала тиск у працівників бухгалтерії, потім почула крики в коридорі, виглянувши побачила як ОСОБА_8 із свого кабінету виштовхував ОСОБА_4 . Потім вона ОСОБА_6 запропонувала пройти в кабінет та виміряти тиск, тиск був 200/100, після чого дала таблетку "каптопрес". Також побачила, що на правій руці був травмований мізинець, він був розпухлим та деформованим, вона запропонувала звернутися до лікаря. Також у ОСОБА_6 були брудні штани і останній скаржився на біль у животі. Зазначила, що вона не бачила як і коли

ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_6 . Вказала на те, що вона бачила лише, як ОСОБА_6 виштовхував ОСОБА_4 з кабінету;

- даними витягу з ЄРДР № 0000433 від 28 жовтня 2019 року, де вказані обставини події, яка мала місце 25 жовтня 2019 року (а.с.148);

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 25 жовтня 2019 року, відповідно до якого 25 жовтня 2019 року близько 10:50 ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме один удар кулаком в область вуха, один удар ногою у ліве бедро та викрутив палець (а.с.149);

- даними заяви ОСОБА_6 , про те що 25 жовтня 2019 року ОСОБА_4 приставав до ОСОБА_6 в грубій формі та наніс останньому тілесні ушкодження (а.с.150-151);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05 листопада 2019 року та фототаблиці до нього, за участі потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого останній розказав про події

25 жовтня 2019 року, а саме як ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження (а.с.160-163);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05 листопада 2019 року та фототаблиці до нього, за участі свідка ОСОБА_7 , згідно якого останній розказав про події 25 жовтня 2019 року, а саме як ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.с.152-155);

- даними висновку експерта 05-8-01/1123/446 від 26 грудня 2019 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: травма правої кисті, з розривом сухожилку дистальної фаланги п`ятого пальця правої кисті; синець лівої здухвинної ділянки. Дані ушкодження виникли від дії тупого предмету, відносяться: травма правої кисті - до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, синець лівої здухвинної ділянки - до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключеною ймовірність виникнення синця лівої здухвинної ділянки у ОСОБА_6 при обставинах, вказаних потерпілим при проведенні з ним слідчого експерименту (а.с.166-167);

- даними висновку експерта №05-8-01/1123/448 від 27 грудня 2019 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: травма правої кисті, з розривом сухожилку дистальної фаланги п`ятого пальця правої кисті; синець лівої здухвинної ділянки. Дані ушкодження виникли від дії тупого предмету. Не виключеною ймовірність виникнення синця лівої здухвинної ділянки за механізмом та при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_7 при проведенні з ним слідчого експерименту (а.с.158-159).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №102 від 04 березня 2020 року
ОСОБА_4 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, виявлялися прояви хронічного психічного захворювання у формі розладів особистості органічної етіології у зв`язку з епілепсією, з вираженими змінами психіки (F-07.02 за МКХ-10) - через що на вказаний період часу він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час у
ОСОБА_4 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі розладів особистості органічної етіології у зв`язку з епілепсією, з вираженими змінами психіки - через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині прояви збудливості, егоцентризму, паранояльні розлади, схильність до проявів агресії - що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння підекспертним суспільно небезпечних дій, він потребує госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку (а.с.170-175).
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в мотивувальній частині клопотання.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодилася із обставинами вчинення суспільно небезпечного діяння, яке вчинив ОСОБА_4 , вважає його недоведеним в зв`язку з тим, що свідки не вказали прямо, які тілесні ушкодження були нанесені ОСОБА_6 саме ОСОБА_4 , а вже свідчили про те, які були наслідки. Допустимими доказами є висновки судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи, звертала увагу на те, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 на момент вчинення та на даний момент не усвідомлював та не може усвідомлювати значення своїх дій. У зв`язку з цим не заперечувала щодо застосування відносно нього заходів медичного характеру, зазначені у висновку.
ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він прийшов до ОСОБА_9 в кабінет, з приводу вирубки дерев шовковиці, на що останній почав висловлювати своє незадоволення і схопив його за одяг, і почав виштовхувати з кабінету. Коли ОСОБА_8 схватив його за одяг, він одбивався, але не міг заподіяти йому тілесні ушкодження.
Суд, оцінюючи зібрані та досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності, вважає їх належними, допустимими та достатніми вважати, що суспільно небезпечне діяння вчинено ОСОБА_4 в стані неосудності, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України,- не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь. Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України,- залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Відповідно до приписів п.5 ч.1 ст.513 КПК України та п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» саме суд має визначити вид примусових заходів медичного характеру, які слід застосовувати до особи.

Таку ж позицію (щодо необхідності визначення виду примусового заходу медичного характеру із врахуванням всіх критеріїв, передбачених ст.94 КК України) висловив і Верховний Суд у справах № 219/12156/17 від 22.01.2019 та № 243/4632/17 від 30.05.2019.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, які мають бути застосовані до ОСОБА_4 , у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, суд бере до уваги характер і тяжкість захворювання ОСОБА_4 , який виявляє прояви хронічного психічного захворювання у формі розладів особистості органічної етіології у зв`язку з епілепсією, з вираженими змінами психіки (F-07.02 за МКХ-10).

Суд також враховує тяжкість вчиненого суспільно небезпечного діяння проти здоров`я особи, який призвів до завдання фізичного болю потерпілому та необхідності лікуватися.

Вирішуючи питання щодо визначення виду примусових заходів медичного характеру суд також враховує дані про особу ОСОБА_4 який є інвалідом ІІ групи у зв`язку з проходженням військової служби, за місцем проживання характеризується позитивно, приймає активну участь у духовному житті села, активно займається волонтерською діяльністю в допомозі бійцям АТО, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався та в період з моменту вчинення даного суспільно небезпечного діяння інших порушень не вчиняв, а тому суд вважає, що ОСОБА_4 не становить значної суспільної небезпеки для себе чи інших осіб.

Частиною 2 ст. 292 КПК України передбачено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, зокрема, має містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати.

Отже висновок експерта носить рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Він має рекомендаційний характер і лише суд, ураховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, тобто з урахуванням всіх критерій, передбачених ст.94 КК України, застосовує певний вид примусового заходу.

Таким чином, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд приходить до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.369-371, 503, 513, 516 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1