Справа №№ 148/2053/20
В И Р О К
Іменем України

01 липня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000074 внесеного в ЄРДР від 17.10.2020, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня-спеціальна, заміжня, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, працює вагарем ТОВ «Тульчинм`ясо», не судима, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.06.2020 близько 13:00 год. ОСОБА_4 , разом зі своєю бабою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 та рідною сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , прийшли на подвір`я домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_1 , для того щоб поспілкуватись з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_2 , з якою останні, на протязі тривалого часу перебувають у неприязних відносинах.

Під час розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 виникла сварка в яку втрутився син ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , який з метою припинення конфлікту почав забирати свою матір ОСОБА_5 до будинку, у зв`язку з чим між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виникла сварка під час якої ОСОБА_4 нанесла один удар долонею руки в область обличчя ОСОБА_7 , на що ОСОБА_7 у відповідь наніс останній один удар кулаком в область правого вуха, після чого між ними виникла штовханина в яку - втрутилась ОСОБА_5 та схопивши ОСОБА_4 за волосся почала її тягти, на що ОСОБА_4 діючи умисно на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли між ними в ході даного конфлікту, відштовхнула ОСОБА_5 від себе, внаслідок чого остання втративши рівновагу впала на землю та коли остання перебувала у лежачому положенні ОСОБА_4 взяла до рук шматок дерев`яної палиці, якою нанесла один удар в область голови ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 продовжуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , під час сварки з останньою нанесла їй ще два удари рукою в область голови, чим заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, садни та синця в ділянці обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, визнала частково і суду пояснила, що дійсно 15.06.2020, вона разом із своєю бабкою ОСОБА_9 прийшли до ОСОБА_5 , щоб з`ясувати питання використання спільного подвір`я, де розташовані їхні житлові будинки. Під час розмови, в них виникла сварка з даного приводу. В дану сварку втрутився ОСОБА_7 син ОСОБА_5 . В ході сварки з ОСОБА_7 вона вдарила останнього в голову, той в свою чергу наніс їй удар кулаком у вухо, від якого вона впала на землю. Піднявшись, вони знову зчепились із ОСОБА_7 . В цей час, її ззаду за коси, схопила ОСОБА_5 , і вдвох з сином вони прислонили її до стіни та ОСОБА_7 наносив їй удари по тулубу. Вирвавшись від них, після того, як ОСОБА_7 почав битись із ОСОБА_10 , вона штовхнула ОСОБА_5 і та впала на землю. В цей час, вона підняла шматок дерев`яної палиці і нанесла нею удар в область голови лежачій ОСОБА_5 , а також один удар рукою також в область голови. До них підбіг ОСОБА_7 і підняв матір із землі, і та побігла до хати. В подальшому конфлікт продовжувався і їй ОСОБА_7 був нанесений ще один удар кулаком в підборіддя. Також була бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Свою вину визнає частково в тому, що удари ОСОБА_5 , вона наносила після того, як та тягала її за коси, тобто обороняючись. Цивільний позов визнає частково у сумі 2000 грн.
Крім часткового визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується показами потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 15.06.2020 до неї на подвір`я прийшла її рідна сестра ОСОБА_9 разом із внучкою ОСОБА_4 , почали сварку та її обзивати. Під час цієї сварки до неї підбігла ОСОБА_4 та намагалася її вдарити, в цей час підійшов її син ОСОБА_7 , і ОСОБА_4 підбігла до нього і вдарила його в обличчя, той в свою чергу вдарив її кулаком у вухо. Потім між її сином та ОСОБА_4 почалась тяганина, і вони намагались один одному нанести удари, вона, щоб припинити це, підійшла до ОСОБА_4 та взявши ззаду її за коси, почала відтягувати від сина. В цей час відбулась тяганина між її сином та ОСОБА_10 , який вдарив сина дерев`яною палицею в голову, і ОСОБА_4 , скориставшись цим відштовхнула її і вона впала, а ОСОБА_4 взяла рештки дерев`яної палиці і нанесла два удари в голову, а також ногою по нозі. Що відбувалось далі, вона не пам`ятає. Зазначила, що внаслідок дій ОСОБА_4 їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що викликало шоковий стан, тяжкості змін у її життєвих стосунках, спричиненні замаху на життя, а тому просить стягнути з останньої 10000 грн., а також понесенні витрати на послуги адвоката.
Свідок ОСОБА_7 надав пояснення згідно яких 15.06.2020 на його подвір`я прийшли ОСОБА_4 , разом зі своєю бабою ОСОБА_9 та рідною сестрою ОСОБА_8 і у них почався конфлікт з його матір`ю ОСОБА_5 .. ОСОБА_4 замахнулася на його матір, а потім нанесла йому удар в голову, він захищаючи матір наніс поштовх рукою ОСОБА_4 в голову, після чого підбігла його матір і почала ОСОБА_4 відтягувати за волосся, яка в свою чергу відштовхнула матір, яка впала на землю, але як в подальшому ОСОБА_4 била матір, він не бачив, так як в цей час в них виникла бійка із ОСОБА_10 . Потім він почув як кричить його мати, і припинивши бійку з ОСОБА_10 , він підбіг до неї, і ще раз відштовхнув ОСОБА_4 рукою в область голови, від чого та впала. Він допоміг матері піднятись і та пішла до будинку, в цей час хтось викликав поліцію, і бійка припинилась

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що 15.06.2020 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сталася сварка, в ході якої виникла бійка. ОСОБА_4 вдарила ОСОБА_7 , а той в свою чергу наніс їй удар кулаком в голову, в область вуха, між ними почалась тяганина. В цей час ОСОБА_5 почала тягати за волосся ОСОБА_4 , та в свою чергу її відштовхнула і ОСОБА_5 впала на землю. Саме в цей час до них підбігли малолітні діти, і вона забрала їх до будинку, щоб ті не бачили бійки. Всі вказані події відбувались на їх спільному подвір`ї.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вони проживають на одному подвір`ї, разом із ОСОБА_5 , яка є її рідною сестрою. На вказаному подвір`ї, в них відбувся черговий конфлікт, в який втрутився ОСОБА_7 , і її онучка ОСОБА_4 його вдарила, той в свою чергу вдарив її кулаком у вухо, та почав її бити. В цей час ОСОБА_5 почала тягнути ОСОБА_4 за коси, а потім ОСОБА_5 впала на землю і почала кричати. Вона не бачила, щоб ОСОБА_4 била ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є вітчимом ОСОБА_4 , 15.06.2020, він був за будинком та почув крики. Прийшовши на подвір`я, він побачив як ОСОБА_7 та його матір ОСОБА_5 прижали ОСОБА_4 до стіни та ОСОБА_7 наносить їй удари, а ОСОБА_5 тримає її за коси. Щоб припинити вказану бійку, він взяв дерев`яну палицю, яка лежала біля стіни сараю, підбіг до ОСОБА_7 і вдарив цією палицею його по голові. В них із ОСОБА_7 після цього виникла бійка, а що відбувалось між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , він не бачив.
Також, вина обвинуваченого ОСОБА_4 , підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими матеріалами кримінального провадження:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 78), відповідно до якої ОСОБА_5 зазначає про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;
- висновком судово-медичної експертизи № 68 від 07.09.2020 (а.с. 79), згідно якого у ОСОБА_5 наявні легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- протоколом слідчого експерименту від 16.11.2020 та відеозаписом до нього (а.с. 89-91);
- протокол огляду відеозапису від 27.11.2020 (а.с.92-93), відповідно до якого у ОСОБА_11 на обличчі виявлено сліди крові.
Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному проступку доведена повністю та її дії слід кваліфікувати за ст. 125 ч.1 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 83), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 80-81), раніше не судима (а.с. 84), має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 18.02.2009 та серії НОМЕР_2 від 02.12.2013 (а.с. 87,88).
Обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд визнає щире каяття останньої.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку.
За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченої, яка вину визнала частково, щиро розкаялась, з метою попередження нових кримінальних правопорушень, виправлення обвинуваченої, з врахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкції визначеної ст. 125 ч.1 КК України, у виді сплати штрафу.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн., і понесенні витрати на правову допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Так, потерпіла в ході судового розгляду цивільний позов підтримала у повному обсязі, а обвинувачена позовні вимоги визнала частково у сумі 2000 грн., в іншій частині позовних вимог просила відмовити посилаючись на необґрунтованість. Розмір заявленої моральної шкоди, враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, а також протиправність дій як самої обвинуваченої, а також потерпілої та інших учасників даного конфлікту, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Вирішуючи цивільний позов у відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 перенесла ряд негативних емоцій у виді психологічного стресу і незначного порушення звичного ритму життя, а тому грошовим еквівалентом такого відшкодування буде стягнення грошових коштів в сумі 3000 грн., що на переконання суду є співмірним тим душевними та психологічними стражданнями, які перенесла потерпіла внаслідок вчинення щодо неї кримінального проступку.
Крім того, потерпілою стороною заявлено до стягнення процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн..
Так, питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.
За правилами ст. 120 ч. 2 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ст. 124 ч. 1 того ж Кодексу, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно ст. 91 ч.1 п. 3 ч. 1 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80) від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36) від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 26.02.2015, у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відтак враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги потерпілої в частині компенсації судових витрат в частині витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, на підтвердження розміру вказаних витрат, стороною потерпілої надано квитанції та акти надання послуг від 22.02.2021 та 01.07.2021, згідно яких ОСОБА_5 сплачено адвокату ОСОБА_6 гонорар у сумі 5000 грн. (а.с.43,44, 103,104).
Вирішуючи питання про запобіжний захід, суд вважає, що підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 125 КК України, ст. ст.. 23, 1167, 1177 ЦК України, ст. ст. 12, 51, 56. 66, 67, 91. 120, 137, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України і призначити їй покарання у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 , грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень), а також витрати на правову допомогу 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам

Суддя: