Номер провадження: 11-сс/813/1055/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року про задоволення клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000931 від 10.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року задоволенно клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000931 від 10.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Накладено арешт на автомобіль марки «Daewoo-Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження зазначеним майном, з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Накладено арешт на мотоцикл «Suzuki-Avenis», д.н.з НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження зазначеним майном, з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Рішення суду мотивоване тим, що наявні правові підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження зазначеного у клопотанні майна, з накладенням заборони відчуження, користування та розпорядження таким майном.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу 23.06.2021 року захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, захисник стверджує, що:

- протокол огляду місця ДТП від 09.06.2021 року не містить відомостей про вилучення вищенаведених транспортних засобів, як не містять матеріали клопотання про накладання арешту і жодного іншого процесуального документа про вилучення вказаних транспортних засобів;

- транспортні засоби було вилучено у день ДТП, клопотання ж про накладення арешту слідчим було подано із пропуском встановленого аобз.2 ч.5 ст. 171 КПК України 48 годинного строку, зі спливом 4х днів, що залишилось поза увагою слідчого судді;

- ані ОСОБА_10 , ані ОСОБА_7 не мають в рамках вказаного кримінального провадження будь-якого процесуального статусу, який наділяв би їх обов`язком нести цивільну відповідальність;

- попри посилання суду на звернення слідчого із відповідним клопотанням, прокурор, відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України з відповідним клопотанням до суду не звертався.

- накладання арешту на невизначений термін на майно, що належить ОСОБА_7 , порушує її конституційні права;

- попри відповідну відмітку з канцелярії районного суду ОСОБА_11 про судове засідання з розгляду такого клопотання повідомлено не було.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000931 від 10.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернути вказане майно.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Прокурор, сповіщений належним чином про дату, час та місце судового засідання до апеляційного суду не з`явився, причини неявки не повідомив.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З клопотання вбачається, що 09.06.2021 приблизно о 22:20 год. в м. Одеса на проспекті Академіка Глушко, поблизу буд. 29А сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_12 , керуючи мотоциклом «Suzuki-Avenis», д.н.з НОМЕР_3 , допустив зіткнення з автомобілем «DAEWOO-LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження: ЗЧТМ, СГМ, забійна рана лоба, перелом кісток носу,тупа травма грудної клітини. Доставлений до ООКЛ.

10.06.2021 року за вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження

10.06.2021 року вищевказані транспортні засоби було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пославшись в ухвалі на приписи ст. 170 КПК України, слідчий суддя зазначив, що приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Daewoo-Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Згідно п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, як передбачає ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на виучене майно, вказаних вимог Закону дотримався в повній мірі.

Слідчим суддею правильно встановлено наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки доводи клопотання слідчого в сукупності із матеріалами провадження, дають достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль «Daewoo-Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та мотоцикл «Suzuki-Avenis», д.н.з НОМЕР_3 , містять ознаки речового доказу і мають значення для кримінального провадження.

На думку апеляційного суду, на даному етапі кримінального провадження є виправданим та обґрунтованим, накладення арешту на вказане майно, який може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюватимуться під час кримінального провадження.

Арешт майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Також апеляційний суд звертає увагу, що завдання зазначеного кримінального провадження полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що виявлене та вилучене під час огляду майно, а саме: автомобіль «Daewoo-Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та мотоцикл «Suzuki-Avenis», д.н.з НОМЕР_3 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки має ознаки речового доказу, і для забезпечення його збереження необхідно накласти на нього арешт шляхом заборони його відчуження та використання.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності клопотання слідчого вимогам КПК України, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді, оскільки клопотання подане в строки передбачені КПК України, подане із додатками копій процесуальних документів, яких достатньо, щоб зробити висновок про необхідність на даний час, в накладені арешту на автомобіль задля збереження речових доказів та подальшого проведення слідчих дій.

Що стосується доводу апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної ухвали з підстав того, що вона постановлена поза строками розгляду клопотання про арешт майна, встановленими ч.6 ст.173 КПК України, апеляційний суд дійшов таких висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з клопотанням про арешт майна, вилученого 09.06.2021 року у ході огляду протоколу місця ДТП, слідчий звернувся 10.06.2021 року, що підтверджується штампом поштової служби, тобто у межах встановленого ч.5 ст.171 КПК України строку на звернення з таким клопотанням.

Крім того апеляційний суд відхиляє доводи про те, що власник майна не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому відсутні правові підстави для арешту майна, який порушує її конституційні права як власника арештованого майна,, оскільки, вилучені автомобіль «Daewoo-Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та мотоцикл «Suzuki-Avenis», д.н.з НОМЕР_3 , є речовим доказом у розумінні ст.98 КПК України, можуть містити сліди злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, отже мають значення речових доказів, оскільки вони самі по собі або у сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Тож є правомірним накладання арешту на вказаний автомобіль з метою забезпечення збереження речових доказів.

Посилання ж адвоката ОСОБА_6 на незвернення прокурора із відповідним клопотанням про арешт майна, попри наявність у нього, відповідно до ч.2 ст .64-2 КПК України, такого права, як на підставу скасування накладеного за заявою слідчого арешту, апеляційний суд відхиляє, виходячи з приписів ч. 1 ст.171 КПК України, відповідно до якої з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Щодо доводів апелянта про відсутність належного повідомлення власника майна про дату, час та місце судового розгляду питання про накладання арешта на належне йому майно, то апеляційний суд знаходить їх слушними, втім вважає, що зазначене не впливає на правильність висновків суду про необхідність накладання арешту на майно та не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду клопотання слідчого

Окрім того,право ОСОБА_7 на особисту участь у судовому засіданні було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд звертає увагу, що апелянта було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило апелянту скористатись правами, передбаченими ст. 64-2 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваних, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, апеляційний суд приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року про задоволення клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000931 від 10.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4