КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року,

за участю: прокурора представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено 24 грудня 2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук Acer Predator s/n NHQ1TAA47200 з зарядним пристроєм; ноутбук Asus s/n AAOAA3245 з зарядним пристроєм; портативний жорсткий диск марки «WD».
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на згадане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та зобов`язати його повернути зазначене майно.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною, у зв`язку з суттєвим порушенням норм КПК України.

Зокрема, зазначає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно подано до суду з порушенням визначених законом строків, оскільки, відповідно до протоколу від 24 грудня 2020 року огляд було закінчено 24 грудня 2020 року, відтак, клопотання мало б бути подано не пізніше 26 грудня того ж року.

Крім того, представник вказує на недотримання строків для винесення ухвали про арешт майна, невірне застосування передбачених законом підстав для арешту майна, неповідомлення власника майна про розгляд клопотання та не вручення сторонам протоколу обшуку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги із запереченням на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з наданих суду матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань01 листопада 2019 року під № 0000320, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, діючи умисно, за передньою змовою групою осіб, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, привернення уваги громадськості до суспільно-політичних та ідеологічних поглядів окремих терористів, здійснюють підбурювання до вчинення терористичного акту, який створить небезпеку для життя чи здоров`я людей, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків.
Крім того, у період з травня 2019 року по червень 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи у змові з іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, використовуючи електроні засоби зв`язку та соціальну мережу «Telegram», організував виготовлення матеріалів в яких містяться заклики до вчинення терористичних актів з метою їх подальшого розповсюдження.

24 грудня 2020 року, на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та періодично проживає ОСОБА_6 , в ході якого серед іншого виявлено та вилучено ноутбук Acer Predator s/nNHQ1TAA47200 з зарядним пристроєм; мобільний телефон iPhoneа1586 imeі НОМЕР_1 ; ноутбук Asus s/n AAOAA3245 з зарядним пристроєм; портативний жорсткий диск марки «WD».
13 січня 2021 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу Процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на вищевказане майно, яке виявлено та вилучено 24 грудня 2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 22 січня 2021 року, клопотання слідчого задоволено частково та накладено арешт на ноутбук Acer Predator s/n NHQ1TAA47200 з зарядним пристроєм; ноутбук Asus s/n AAOAA3245 з зарядним пристроєм та портативний жорсткий диск марки «WD».
Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000320, про накладення арешту на згадане майно, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши матеріали додані до нього, всупереч доводам викладеним в апеляційній скарзі прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого слідчого в особливо важливих справах 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні від 25 грудня 2020 року.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, яке вилучено 24 грудня 2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно подано до суду з порушенням строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами судового провадження, зокрема, копією чеку (а.п. 138).

Що стосується посилань представника на те, що слідчим суддею розглянуто клопотання про арешт майна з порушенням строків, визначених ч. 1 ст. 172 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки клопотання слідчого надійшло до слідчого судді 14 січня 2021 року, двохденний термін, передбачений для розгляду зазначеного клопотання припадав на 16 січня 2021 року, однак у зв`язку із врахуванням вихідних днів, розгляд клопотання було призначено на 18 січня 2021 року. При цьому, 18 січня 2021 року від представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на вказану дату, у зв`язку з його участю в інших судових засіданнях. Із зазначених підстав розгляд клопотання було відкладено на 22 січня 2021 року.
Доводи представника про те, що сторонам не вручався протокол обшуку не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу обшуку (а.п. 113), присутнім при його проведенні, у тому числі ОСОБА_6 , надавався другий примірник згаданого протоколу та копія ухвали від 14 грудня 2020 року, однак підтверджувати їх отримання підписом, останній відмовився.
Твердження автора апеляційної скарги щодо порушення права власника майна на захист є слушними, оскільки його не було повідомлено про розгляд клопотання слідчого, однак, права останнього та його представника були відновлені в апеляційній інстанції шляхом можливості висловити свої заперечення та зауваження під час розгляду апеляційної скарги.
Зважаючи на вищевикладене у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено 24 грудня 2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук Acer Predator s/n NHQ1TAA47200 з зарядним пристроєм; ноутбук Asus s/n AAOAA3245 з зарядним пристроєм; портативний жорсткий диск марки «WD», залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/799/21 Справа №11-сс/824/1456/2021 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1