Дата документу 01.03.2021 Справа № 937/885/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/885/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/196/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 3 лютого 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого середню освіту, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якому 27 травня 2020 року ТУ ДБР у м. Миколаєві повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК Уукраїни,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 3 квітня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 України, за наступних обставин.

1 лютого 2021 року приблизно о 22 год. 25 хв., знаходячись біля магазину «Гранд», що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр-т Б. Хмельницького, буд. 75, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар ножем в область живота ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження: проникаюче поранення черевної порожнини, без пошкодження внутрішніх органів, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

2 лютого 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 4).

2 лютого 2021 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 17-18).

2 лютого 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 21).

Задовольняючи клопотання слідчий суддя посилався на наявне обґрунтоване повідомлення про підозру, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог вказує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину з моменту затримання визнає в повному обсязі, розкаявся у вчиненому та співпрацює з органами досудового слідства.

Крім того, зазначає, що підозрюваний є особою раніше не судимою, має міцні соціальні зв`язки, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, має постійне місце проживання та реєстрацію, позитивно характеризується за місцем мешкання. Вказані обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 та характеризує його як особу.

Також апелянт зауважує, що підозрюваний ОСОБА_8 має на меті повністю відшкодувати матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_11 .

Захисник зазначає, що посилання прокурора на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, жодним чином не може підтверджувати ризик переховування підозрюваного від суду, оскільки тяжкість злочину та очікуване покарання не може бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу та повинно враховуватися у сукупності з іншими, визначеними ст. 178 КПК України обставинами.

Вказує, що на теперішній час не проведено СМЄ та правопорушення кваліфіковано лише на підставі пояснень лікаря, що «такі тілесні ушкодження зазвичай кваліфікуються як тяжкі».

Захисник підозрюваного адвоката ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Крім того, просив при винесенні рішення врахувати відшкодування потерпілому шкоди.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Зазначила, що слідство триває, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, вказала, що ТУ ДБР повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України. Також зауважила, що слідчим отримано висновок судово-медичної експертизи, відповідно до якої у потерпілого наявні тяжкі тілесні ушкодження.

Від підозрюваного ОСОБА_8 заяв про розгляд справи за його участю або відкладення розгляду поданої його захисником апеляційної скарги не надходило

Враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_8 , з урахуванням ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги його захисника по суті.

Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який законом віднесено до тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії умисних тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На думку колегії суддів, матеріальне становище підозрюваного ОСОБА_8 , підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та суду, а у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також не виключається можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_8 можуть бути відомі їх анкетні дані, зокрема адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, а також те, що 27 травня 2020 року ТУ ДБР в м. Миколаєві йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 свою вину визнав, розкаявся у вчиненому, співпрацює з органами досудового слідства, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, доводи про те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію, стійкі соціальні зв`язки, відшкодування шкоди потерпілому, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

При цьому, слід зазначити, що посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем свого проживання не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається із характеристики, наданої головою квартального комітету №84 від 3 лютого 2021 року, ОСОБА_8 проживає з матерію, відомості про нього відсутні (а.с. 26). Будь яких інших документів, які б підтверджували зворотне надано не було.

Щодо кваліфікації дій підозрюваного, яка на думку захисника надана тільки з пояснень лікаря, то слід зазначити, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 3 лютого 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4