1Справа № 334/6793/17 1-кп/335/158/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 0003683, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.08.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який не має на утриманні дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
21.08.2017 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел направлений на умисне вбивство, утримуючи при собі кухонний ніж для побутових потреб, знаходячись біля під`їзду № 2, будинку АДРЕСА_3 зустрів раніше йому знайомих ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , ОСОБА_8 утримуючи в правій руці кухонний ніж, усвідомлюючи свої злочинні дії, переслідуючи злочинний умисел направлений на вбивство ОСОБА_10 , бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, а саме смерті ОСОБА_10 , у присутності його дружини ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що такими діями завдає останній особливих психічних та моральних страждань, таким чином діючи з особливою жорстокістю, умисно, наніс ОСОБА_10 множині удари кухонним ножем в область обличчя, тулуба, верхніх кінцівок та шиї, внаслідок чого спричинив ОСОБА_10 численні різані рани обличчя, правого та лівого передпліччя, проникаючу колюче-різану рану на грудній клітині зліва, колюче-різану рану по лівій боковій поверхні поперекової області та поодиноке колото-різане поранення на правій бічній поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, що зумовило масивну зовнішню кровотечу, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_10 на місці скоєння кримінального правопорушення.Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2930 від 18.09.2017 року, смерть ОСОБА_10 настала від поодинокого колото-різаного поранення на правій бічній поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, що зумовило масивну зовнішню кровотечу та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Крім того, ОСОБА_8 в ході конфлікту з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи свої злочинні дії, переслідуючи злочинний умисел направлений на завдання потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілої ОСОБА_6 , спричинив останній не менше одинадцяти травматичних впливів, а саме синці в лобно-скроневій ділянці справа, в ділянках правої кістки, лівого плеча, лівого стегна, синці з саднами в ділянках правого і лівого стегон, садна в ділянках ліктьових суглобів, правого передпліччя, лівої кістки та грудної клітини, які як у сукупності та кожен окремо згідно висновку судово-медичної експертизи № 2111 від 22.08.2017 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинені інкримінованих йому злочинів не визнав, пояснивши, що не згоден з кваліфікацією його дій, оскільки умислу на заподіяння смерті ОСОБА_10 , як і на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , не мав. В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_8 надав пояснення, що він був знайомий на час події з донькою потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ОСОБА_11 майже чотири роки. Вона його кохана жінка, хоча вони й не проживали разом, але інколи зустрічались. Протягом всього часу, ОСОБА_11 часто скаржилася на своїх батьків, що вони принижують її честь та гідність, ображають її, та навіть вчиняють насильство. Все це негативно впливало на його відношення до батьків його коханої жінки, але він не проявляв ніяких дій відносно них.

21.08.2017 року, близько 15 години, ОСОБА_11 зателефонувала йому та сказала, що щойно у неї були батьки, вони посварилися з приводу квартири, в якій вона проживає, при цьому в ході конфлікту батько на очах у її малолітнього сина побив її. Також вона пояснила, що збирається подавати заяву у поліцію. Того ж дня, приблизно о 18 годині, він вийшов зі свого будинку вигуляти собаку та зайти до магазину купити рибу. Для цього він взяв з собою кухонний ніж, щоб одразу почистити її. Проходячи через двір будинку АДРЕСА_3 , який знаходиться поряд з будинком, в якому він проживав, він побачив, що ОСОБА_10 стоїть у палісаднику біля під`їзду будинка АДРЕСА_3 , спиною до нього. У цей час, накопичені образи за кохану жінку та емоції змусили його підійти до ОСОБА_10 для того, щоб з`ясувати з ним стосунки щодо образ ОСОБА_11 . Він підійшов до ОСОБА_10 та ногою штовхнув його у задню частину тулуба. Від удару ОСОБА_10 впав обличчям на землю, а він впав на ОСОБА_10 . На землі у них почалася бійка в ході якої у нього випав кухонний ніж, що був при ньому. В ході боротьби з ОСОБА_10 , останній схопив ніж та намагався наносити йому удари ножем, у зв`язку з цим він вимушений був вихопити цей ніж. Після того, вони піднялися та стали штовхати один одного. При цьому, в руках у ОСОБА_10 були дерев`яні палки, якими потерплий наносив йому удари. ОСОБА_6 також стала його бити дерев`яною палкою. Він став захищатися від них та хаотично розмахував ногами та руками, тримаючи у руці кухонний ніж. Таким чином, намагаючись захиститися від нападу потерпілих. В ході вказаної бійки захищаючись від ОСОБА_10 він в ході самооборони не умисно наніс йому ножові поранення. Коли він зрозумів, що ОСОБА_10 більше не штовхає його та не чинить йому опір, він пішов з двору одразу до дому. Дійсно, в ході бійки він чув сторонні голоси, щоб він викинув ніж та припинив свої дії, але ніж він не міг викинути, оскільки це речі з квартири, яку він наймає. Не погоджуючись з кваліфікацією його дій, показав, що застосував ніж до потерпілого ОСОБА_10 , та завдав тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , в ході самооборони, оскільки ті наносили йому удари палками, а його дії були спрямовані на захист від нанесених йому побоїв з боку ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , а не на позбавлення життя та хуліганські дії.

За клопотанням сторони обвинувачення були досліджені документи та аудіо-, відеозаписи, допитані потерпіла ОСОБА_6 та свідки.

Згідно протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 21.08.2017 року (т. 1 а.с. 230-239) з фототаблицями до нього, за місцем проживання ОСОБА_8 було вилучено ніж з полімерною рукояткою чорного кольору зі слідами рідини бурого кольору, чорні кросівки та біла футболка зі слідами рідини бурого кольору.

Відповідно до протоколу огляду місця події у дворі будинку АДРЕСА_3 від 21.08.2017 року з фототаблицями до нього, в ході огляду було вилучено змиви речовини бурого кольору, фрагменти синтетичної мотузки, мікрооб`єкти, капець на ліву ногу, кепка чорного кольору, фрагменти деревини, складено план-схему огляду місця події (т. 2 а.с. 1-28, 49). Відеозапис вказаного огляду місця події (т. 2 а.с. 43) був відтворений судом під час розгляду кримінального провадження.

Труп ОСОБА_10 було оглянуто 22.08.2017 року в приміщенні моргу, розташованого в КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради (т. 2 а.с. 45-48), про що складено відповідний протокол. Під час огляду у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: Колото-різана рана на шиї справа з раневим каналом направленим зверху вниз, справо наліво, зовні в середину, довжиною 11 см.; Колото-різана рана на грудній клітці зліва з рановим каналом направленим знизу до верху, зліва направо, зовні в середину, довжиною 15 см.; Колото-різана рана по лівій боковій поверхні поперекової області з рановим каналом направленим від низу до верху, зовні в середину, справа на ліво, рана на обличчі зиґзаґоподібної форми, що йде від спинки носа і переходить на праву щічну область, рана розташована на 1 і 7 годинах умовного циферблату годинника; Різана рана по зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, зигзагоподібної форми, розташовується на 5 і 11 годинах умовного циферблату. Різана рана на зовнішньо-задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, від лівого кінця якої відходить подряпина горизонтально розташована, довжиною 1,5 см.

Постановою слідчого від 06.10.2017 року вилучені 21.08.2017 року під час оглядів місця події та 22.08.2017 року під час огляду трупу ОСОБА_10 речі та сліди визнані речовим доказом у кримінальному проваджені (т. 1 а.с. 250).

В ході судового розгляду було відтворено файли диску з нагрудної камери відео - спостереження працівників УПП в м. Запоріжжі (т. 2 а.с. 44, 154-155), згідно відеозапису яких, обвинувачений ОСОБА_8 відкрив двері на прохання сусідки, а після того, як побачив співробітників поліції замкнув двері та не відчиняв їх. Диск з відеозаписом з нагрудних камер працівників УПП у м. Запоріжжя, які виїжджали на місце вчинення злочину від 21.08.2017 року, наданий 01.09.2017 року Управлінням патрульної поліції м. Запоріжжя оглянуто (т. 2 а.с. 154) та визнано постановою слідчого від 01.09.2017 року речовим доказом у кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 244).

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні надала пояснення, що 21.08.2017 року, вона з чоловіком поїхали до ОСОБА_11 - їхньої доньки, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , де у них стався конфлікт на ґрунті сімейних відносин. Після чого, вони з чоловіком поїхали до дому. Близько 18 години, вона разом з чоловіком вийшли до під`їзду свого будинку, де поливали клумбу з квітами. Згодом, коли чоловік пішов до квартири за водою, а вона залишилася у палісаднику та продовжувала поливати квіти, відчула удар у плече та впала на землю. Піднявшись, вона побачила ОСОБА_8 , якого раніше бачила декілька разів та знала про нього, що він спілкується з її донькою ОСОБА_11 . У його руці, вона побачила ніж та стала кричати. ОСОБА_8 підійшовши ближче до неї, почав наносити їй удари руками та ногами. Удари були у обличчя, по руках, ногах та тілу. Від отриманих ударів, вона раптово втратила свідомість та не бачила, що в той час вийшов з під`їзду її чоловік. Коли вона отямилася, почула голос свого чоловіка, який став захищати її. Побачивши, що ОСОБА_8 направився до ОСОБА_10 з ножем, вона стала голосно кричати, щоб він припинив свої дії, але той, став наносити удари ножем по тілу чоловіка. Далі вона перебувала у шоковому стані, кричала та плакала, щоб він не вбивав ОСОБА_10 . Також, вона чула, що ОСОБА_8 робила зауваження якась дівчина, яка в той час гуляла з собакою у дворі та сказала, якщо він не припинить свої дії, вона спустить собаку. Після того, ОСОБА_8 останній раз підійшов до чоловіка, який вже лежав та не рухався, і наніс удар ножем в шию з правої сторони, після чого спокійно пішов з двору. Вона підповзла до чоловіка та зрозуміла, що він вже не дихав. Хто викликав швидку допомогу та поліцію, вона не пам`ятає, через шоковий стан.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , остання вказала на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, який 21.08.2017 року ножем наносив ОСОБА_10 удари (т. 2 а.с. 37-39).

За участю потерпілої ОСОБА_6 11.10.2017 року було проведено слідчий експеримент, про що надано відповідний протокол (т. 2 а.с. 40-41). Відеозапис згаданого експерименту (т. 2 а.с. 42) був відтворений судом під час розгляду кримінального провадження.

В ході слідчого експерименту потерпіла показала, як вона поливала квіти у полісаднику, відчула удар у плече та впала на землю. Піднявшись, побачила ОСОБА_8 у якого в руках був ніж, який підійшов ближче до неї, почав наносити їй удари руками та ногами. Удари були у обличчя, по руках, ногах та тілу. Після чого, бачила як ОСОБА_8 направився до ОСОБА_10 з ножем, а вона голосно кричала та благала припинити свої дії, але ОСОБА_8 став наносити удари ножем по тілу чоловіка.

Постановою слідчого від 11.10.2017 року долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск з відеозаписом слідчої дії слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 11.10.2017 року (т. 1 а.с. 240).

Свідок ОСОБА_12 , пояснила, що 21.08.2017 року, близько 18 години, вона вигулювала свою собаку біля будинку № 32 по вул. Зерновій в м. Запоріжжя та почула голосні крики та пішла на ці крики. Підійшовши ближче вона побачила двох чоловіків та жінку між якими відбувалася сутичка. В ході вказаної сутички вона побачила, що обвинувачений наносив чоловіку «тичкові» удари ножем, який тримав у правій руці. В руках цього чоловіка була палиця з палісадника, якою він намагався оборонятися від обвинуваченого. При цьому жінка (потерпіла ОСОБА_6 ), намагалася втрутитися у конфлікт та допомогти потерпілому, проте обвинувачений в свою чергу наносив їй удари по різним частинам тіла, в руках у жінки вона будь яких предметів не бачила. Вона підійшла ближче та закричала, щоб він припинив свої дії. Обвинувачений піднявся та направився до неї. В руках у нього був ніж, який він тримав на витягнутій руці. Взявши свою собаку на поводок, вона стала погрожувати, якщо він не припинить своїх дій, вона спустить собаку. Обвинувачений розвернувся від неї, потім підійшов до потерпілого чоловіка, який лежав на асфальті, нахилився до нього та «перерізав горло» потерпілому, потім, спокійно піднявся та пішов через двір в сторону будинку АДРЕСА_5 . Вона зі свого мобільного телефону, викликала поліцію та пішла за обвинуваченим, щоб побачити куди саме він йде, щоб потім розповісти поліцейським. Коли під`їхала поліцейська машина, вона розповіла, в який під`їзд будинку АДРЕСА_5 пішов чоловік з ножем. У квартиру вона не піднімалася, а коли обвинуваченого вивели з під`їзду, вона підтвердила, що це саме той чоловік, який наносив удари ножем чоловіку у дворі будинку АДРЕСА_3 .

За участю свідка ОСОБА_12 12.10.2017 року було проведено слідчий експеримент, про що надано відповідний протокол (т.2 а.с. 158-159). Відеозапис згаданого експерименту (т. 2 а.с. 160) був відтворений судом під час розгляду кримінального провадження.

В ході слідчого експерименту свідок показала, як обвинувачений наносив удари ножем чоловіку, який не чинив опір. Удари були тичкові. Також свідок показала, як вона підійшла ближче та закричала, щоб ОСОБА_8 припинив свої дії, а останній піднявся та став наближатися до неї. В руках у нього був ніж, який він тримав на витягнутій руці. Вона взяла свою собаку на поводок та стала погрожувати, якщо він не припинить своїх дій, вона спустить собаку. Обвинувачений розвернувся від неї, потім підійшов до потерпілого чоловіка, який лежав на асфальті, нагнувся та наніс удар ножем в шию потерпілому, потім, спокійно піднявся та пішов через двір в сторону будинку АДРЕСА_5 .

Постановою слідчого від 12.10.2017 року долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск з відеозаписом слідчої дії слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 12.10.2017 року (т. 2 а.с. 161).

Свідок ОСОБА_13 свідчив про те, що 21.08.2017 року, близько 18 години він разом з сусідом ОСОБА_14 сиділи на лавці біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 . Його сусіди по будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_10 поливали квіти на клумбі біля під`їзду. Раптово, він почув крики та обернувшись побачив обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_10 , в цей час ОСОБА_10 впав на землю, а обвинувачений наносив останньому ногами удари по різним частинам тіла та хаотично розмахував над ним ножем. Він бачив, як обвинувачений наніс удар ножем потерпілому в область серця. Під час конфлікту потерпіла ОСОБА_6 намагалася втрутитися, щоб допомогти чоловіку, проте обвинувачений накинувся на неї та бив ногами. Потім він почув, як дівчина, у якої на поводді була собака, кричала обвинуваченому, щоб той припинив бійку та кинув ніж. Обвинувачений розвернувся до дівчини та пішов на неї, в руках у нього був ніж. Потім обвинувачений розвернувся, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , який лежав на асфальті, нахилився над ним та «перерізав горло», потім, піднявся та пішов через двір в сторону будинку АДРЕСА_5 . Під час вказаного конфлікту обвинувачений весь час мовчав, все робив мовчки.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_13 , останній вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, який 21.08.2017 року спричинив ножове поранення ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 150-153).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , пояснив, що 21.08.2017 року, він був вдома разом зі своєю дружиною у квартирі АДРЕСА_6 . Почувши крики на вулиці, він виглянув у вікно та побачив бійку між ОСОБА_10 та незнайомим йому чоловіком. ОСОБА_10 в руках тримав палку та відмахувався нею від незнайомого чоловіка. Спочатку він не розгледів чи було щось в руках у обвинуваченого. Відійшовши від вікна, щоб забрати свого сина, який гуляв з хлопцями у сусідів, через деякий час, знов підійшов до вікна та побачив, що ОСОБА_10 лежить на землі, а обвинувачений пішов в сторону молодої жінки, яка тримала в руках поводок та щось кричала йому. В цей час він розгледів, що в руках обвинуваченого був ніж. Потім, він побачив, що обвинувачений розвернувся, та пішов знов в сторону потерпілого та почав наносити потерпілому удари ножем, від яких потерпілий впав на землю, лежав на спині. Потім, обвинувачений піднявся та пішов через двір у невідомому напрямку. Він особисто бачив, як обвинувачений наніс удари ножем в область грудної клітини та шиї. В руках потерпілого ОСОБА_10 ножа він не бачив.

Свідок ОСОБА_16 надав пояснення, про те, що він працює лікарем-хірургом у ЗЦРБ та мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , тобто він сусід подружжя ОСОБА_17 та добре знає їх. 21.08.2017 року, знаходячись дома, він почув крики про допомогу. Вийшов у двір та побачив ОСОБА_10 , який лежав на землі увесь в крові. Взявши медичну аптечку та оглянувши потерпілого, він побачив, що на тілі потерпілого множинні колото різані рани, пульс вже був відсутній, тому реанімаційні заходи результатів не дали. З характеру поранень було видно, що ОСОБА_10 чинив опір, оскільки у нього були невеликі порізи в області кисті рук. Стосовно поранень ОСОБА_6 , свідок пояснив, що у неї були сліди поранень в області голови, шиї, рук. ОСОБА_6 він надавав лише психологічну допомогу.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_8 знає близько семи років та на час подій мала з ним близькі стосунки, однак спільно не мешкали. Останньому вона розповідала, що з батьками у неї погані стосунки, бо вони принижують її честь та гідність, ображають її та навіть вчиняють насильство. 21.08.2017 року, батьки приїхали до неї в квартиру та почали сварку на очах у її сина з приводу того, що вона погана мати та погана господарка. Вони посварилися та в ході сварки, батько вдарив її. Вона викликала поліцію, а батьки поїхали до дому. Після цього, вона подзвонила ОСОБА_8 та розповіла йому про конфліктну ситуацію з батьками. Він її заспокоїв та порадив написати заяву у поліцію, що вона й зробила. Конфліктну ситуацію з батьками вона записувала на телефон, аудіозапис якої надавала в подальшому у поліцію. У вечері, їй зателефонувала сусідка батьків та розповіла, що її мати побили, а батька вбили ножем. Вона в той же час поїхала до батьків на АДРЕСА_3 . Біля дому, вона побачила батька, який лежав на землі накритий ковдрою. Потім їй повідомили, що батько загинув внаслідок ножового поранення від ОСОБА_8 . ОСОБА_8 вона побачила вже у відділенні поліції, куди вона поїхала для дачі своїх пояснень та останній вибачався за скоєне.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надала покази про те, що є сусідкою потерпілих. Повідомила, що за подіями, що відбувалися в день загибелі ОСОБА_10 , вона спостерігала з вікна своєї квартири, що розташована на першому поверсі будинку. В той день подружжя ОСОБА_17 поливали квіти на клумбі біля під`їзду. ОСОБА_6 поливала квіти, а ОСОБА_10 приносив їй воду. Вона побачила, що коли ОСОБА_6 стояла у палісаднику до неї підійшов обвинувачений та штовхнув її ногою в потилицю та остання впала. Вона бачила, що обвинувачений наніс потерпілій не менше трьох ударів ногами по тулубу. В цей час до неї підбіг на допомогу ОСОБА_10 та обвинувачений почав бити його, в цей час в руках обвинуваченого вона побачила ніж. Обвинувачений бив ножем потерпілого багато разів (кількість не пам`ятає), в свою чергу потерпілий намагався чинити опір обвинуваченому, палицею яку дістав з палісаднику. Коли потерпілий вже лежав на землі обвинувачений наніс йому удар ножем у шию.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 , відеозапис якого був відтворений судом під час розгляду кримінального провадження та постановою слідчого від 11.10.2017 року диск з відеозаписом слідчого експерименту визнано речовим доказом (т. 2 а.с. 33-36), свідок ОСОБА_14 зазначив, що він зі своїм знайомим сидів на лавці біля будинку АДРЕСА_3 , а ОСОБА_6 та ОСОБА_10 поливали квіти на клумбі біля під`їзду. Потім вони почули звук падіння та крики ОСОБА_6 . Оглянувшись, він побачив, що ОСОБА_10 лежить на землі, а біля нього стояв чоловік, якого він ніколи раніше не бачив та наносив ОСОБА_10 удари по тілу. Удари були тичкові. Потім він почув, як дівчина, у якої на поводді була собака, кричала обвинуваченому, щоб той припинив бійку та кинув ніж. Обвинувачений розвернувся до дівчини та пішов на неї, в руках у нього був ніж. Потім обвинувачений розвернувся, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , який лежав на асфальті, нагнувся до нього та наніс удар ножем в шию, потім, спокійно піднявся та пішов через двір в сторону будинку АДРЕСА_5 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2017 року за участю ОСОБА_14 , останній вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, який 21.08.2017 року спричинив ножове поранення ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 29-32).

Зазначені протоколи за участю свідка ОСОБА_14 були досліджений судом, як документи відповідно до ст. 358 КПК України, а учасники судового провадження не оспорювали недопустимості цих доказів.
ОСОБА_8 був затриманий 21.08.2017 року (т. 1 а.с. 241-243).
Під час досудового розслідування, за участю підозрюваного ОСОБА_8 07.09.2017 року (т. 2 а.с. 162-180) був проведений слідчий експеримент, протокол якого з додатками та стенограма до протоколу проведення слідчого експерименту був досліджений судом, де він розповів свою версію події та показав на статисті та манекені, як вони боролися з потерпілим ОСОБА_10 та яким чином були спричиненні тілесні ушкодження останньому. Відеозапис вказаного слідчого експерименту (т. 2 а.с. 181) був відтворений судом під час розгляду кримінального провадження.

Постановою слідчого від 07.09.2017 року (т. 2 а.с. 182) долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск з відеозаписом слідчої дії слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта № 2114 від 12.09.2017 року (т. 2 а.с. 211-213), закритий вивих дистальної фаланги 1-го пальця лівої кисті з синцем і набряком м`яких тканин у гр. ОСОБА_8 сам по собі за наданими медичними даними кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (п. 1 висновку). Поверхнева рана з синцем і набряком м`яких тканин в ділянці лівої кисті з розповсюдженням синця на ліве передпліччя; синці в ділянках плечей, лівого ліктьового суглобу, правого передпліччя, лівої підколінної ямки; синці з саднами в ділянках правого передпліччя; правого колінного суглобу; садна в ділянках грудної клітини, правого передпліччя, 2-го пальця правої кисті, шиї, лівого колінного суглобу, правої гомілки, лівої стопи у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п. 2 висновку). Садно в ділянці правого ліктьового суглоба по задній поверхні у гр. ОСОБА_8 кваліфікується як легке тілесне ушкодження (п. 3 висновку). Давність утворення тілесних ушкоджень зазначених в пунктах № 1,2 даних висновків не суперечить строку вказаному освідуваним і в обставинах справи. Тілесне ушкодження зазначене в пункті № 3 даних висновків утворилося за 3-5 днів до моменту освідування.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2930 від 18.09.2017 року (т. 2 а.с. 141-148), смерть ОСОБА_10 настала від поодинокого колото-різаного поранення на правій бічній поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, що зумовило масивну зовнішню кровотечу. Колото-різане поранення шиї справа утворилося незадовго до настання смерті, від дії предмету, який володіє колюче-ріжучими властивостями та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні лікар судово-медичний експерт ОСОБА_19 повністю підтримав свій висновок судово-медичної експертизи № 2930 від 18.09.2017 року, зазначив, що колото-різане поранення шиї справа утворилося незадовго до настання смерті, від дії предмету, який володіє колюче-ріжучими властивостями та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Після завдання вказаного поранення вважає, що смерть постраждалого настала у проміжок часу від хвилини до десятка хвилин. Достовірно встановити послідовність нанесення пошкоджень потерпілому неможливо, у зв`язку з тим, що всі вони утворилися за короткий проміжок часу.

Згідно висновку експерта № 347/к від 21.09.2017 року (т. 2 а.с. 130-138) при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: Колото-різана рана на шиї справа з раневим каналом направленим зверху вниз, справо наліво, зовні в середину, довжиною 11 см.; Колото-різана рана на грудній клітці зліва з рановим каналом направленим знизу до верху, зліва направо, зовні в середину, довжиною 15 см.; Колото-різана рана по лівій боковій поверхні поперекової області з рановим каналом направленим від низу до верху, зовні в середину, справа на ліво, довжиною 14 см.; Різана рана на обличчі зигзагоподібної форми, що йде від спинки носа і переходить на праву щічну область, рана розташована на 1 і 7 годинах умовного циферблату годинника; різана рана по зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя зигзагоподібної форми, розташовується на 5 і 11 годинах умовного циферблату; різана рана на зовнішньо-задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, від лівого кінця якої відходить подряпина горизонтально розташована, довжиною 1,5 см.; забійна рана у потиличній області зліва з крововиливом в підлеглі м`які тканини; синець, садно на нижньому віці правого ока; садно на спинці носа; синець на кінчику носа; садна на лівому крилі та кінчику носа; садна на передній поверхні правого колінного суглобу; подряпина на псевдокозелку правої вушної раковини. Таким чином виявлені 3 місця впливу тупого предмету у вигляді забійної рани в потиличній області зліва, саден та синців обличчя, саден правого колінного суглобу. Виявлені 6 слідів впливів гострого предмета (ів) у вигляді 3 колото-різаних та 3 різаних ран. Показання ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту не суперечать результатам судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 та утворення тілесних ушкоджень від дії тупих предметів.

Відповідно висновку експерта № 2111 від 22.08.2017 року (т. 2 а.с. 70-71) , синці в лобно-скроневій ділянці справа, в ділянках правої кісті, лівого плеча, лівого стегна, синці з саднами в ділянці правого та лівого стегон, садна в ділянках ліктьових суглобів, правого передпліччя, лівої кісті, грудної клітини у ОСОБА_6 у сукупності та кожне окремо кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 1681 від 23.08.2017 року рідка кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2 а.с. 118).

При судово-цитологічному дослідженні чотирьох фрагментів деревини (висновок експерта № 493 від 26.09.2017 року) виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_10 , домішка крові ОСОБА_8 не виключається, при наявності у останнього, на момент скоєння злочину, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 80-83).

Відповідно висновку експерта № 504 від 02.10.2017 року (т. 2 а.с. 122-124) при судово-цитологічному дослідженні змивів з обох кистей рук ОСОБА_10 , виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_10 , домішка крові ОСОБА_8 не виключається, при наявності у останнього, на момент скоєння злочину, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.

При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінцівок нігтьових пластин ОСОБА_10 (висновок експерта № 503 від 02.10.2017 року) виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_10 , домішка крові ОСОБА_8 не виключається, при наявності у останнього, на момент скоєння злочину, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 127-129).

Відповідно до висновків експерта № 1820 від 27.09.2017 року (т. 2 а.с. 67-69), встановлено, що змиви з рукоятки ножа, вилученого за адресою: АДРЕСА_2 знайдена кров людини, без домішки поту та виявлені антигени від потерпілого ОСОБА_10 . Домішка крові від ОСОБА_8 не виключається при наявності у нього на час скоєння злочину тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечою.

З висновку експерта № 475-17 від 11.10.2017 року (т. 2 а.с. 88-92) встановлено, що ніж, вилучений 21.08.2017 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 відноситься до ножів господарсько-побутового призначення, виготовлених промисловим способом, холодною зброєю не являється.

Висновком експерта № 1-1093 від 01.09.2017 року встановлено, що на поверхні ножа, який вилучений 21.08.2017 року при огляді місця події за адресою АДРЕСА_2 не виявлено слідів папілярних узорів рук (т. 2 а.с. 53-60).

Відповідно до висновку експерта № 502 від 02.10.2017 року (т. 2 а.с. 97-99) при судово-цитологічному дослідженні клинка ножа виявлена кров людини, при встановленні групової приналежності знайденої крові виявлені антитіла А, В і Н ізосерологічної системи АВ0, що дозволяє припустити її походження від особи (осіб) з групою АВ з супутнім антигеном Н, як у потерпілого ОСОБА_10 , домішка крові ОСОБА_8 не виключається, якщо на момент скоєння злочину були тілесні пошкодження з зовнішньою кровотечею.

Згідно до висновку експерта № 1723 від 20.09.2017 року (т. 2 а.с. 104-106) на парі кросівок, вилучених під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , а також на футболці, шортах трупа ОСОБА_10 знайдена кров людини та виявлені антигени А і В, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою АВ за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 , домішка крові ОСОБА_8 не виключається при наявності у нього тілесних ушкоджень з кровотечею на момент скоєння злочину.

Відповідно до висновку експерта № 1724 від 20.09.2017 року (т. 2 а.с. 111-114) в шести змивах на марлевих тампонах та трьох фрагментах синтетичної мотузки вилучених в ході огляду місця події біля будинку АДРЕСА_3 знайдена кров людини та виявлені антигени А і В, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою АВ за ізосерологічною системою АВ0 в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 , домішка крові ОСОБА_8 не виключається при наявності у нього тілесних ушкоджень з кровотечею на момент скоєння злочину.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 472 від 13.09.2017 року (т. 2 а.с. 202-210), ОСОБА_8 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє в цей час. ОСОБА_8 виявляє наступні індивідуально-психологічні особливості, що мають найбільше значення для даного кримінального провадження: акцентуйовані риси характеру з притаманними: дистанційованістю у міжособистісних стосунках, емоційною холодністю, егоїстичністю, які обумовлюють ускладнення у соціальних контактах та нехтування соціальними нормами. Інтелект відповідає отриманій освіті та придбаному життєвому досвіду.

У ситуації, що досліджується ОСОБА_8 не виявляв характерних феноменологічних ознак (а саме трьохфазності) стану вираженої емоційної збудженості чи емоційної напруженості, які можуть розглядатися як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання.

Вищеописані індивідуально-психологічні особливості особи ОСОБА_8 мали просте відображення у його поведінці, їх ступінь не досягала суттєвого впливу, що має юридичне значення.

У ситуації, що досліджується ОСОБА_8 не виявляв характерних феноменологічних ознак (трьохфазності) будь якого особливого емоційного стану, що має юридичне значення, дії його не були обумовлені станом сильного душевного хвилювання (фізіологічним афектом або іншим емоційним станом: стресом, фрустрацією, образою, гнівом, ревнощами тощо).

ОСОБА_8 в ситуації, що досліджується, з урахуванням індивідуально- психологічного стану особистості міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв.

Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом в цей час він також може усвідомлювати свої дії й керувати ними.

Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Допитані в судовому засіданні експерти доповідачі: лікар судово-психіатричний експерт ОСОБА_20 , психолог-судовий експерт ОСОБА_21 повністю підтримали свій висновок, зазначили, що ОСОБА_8 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє у теперішній час, на що вказує: нормальний розвиток з дитинства, отримана неповна середня освіта, трудова діяльність, відсутність будь-яких психопатологічних розладів на протязі всього життя та диспансерного обліку у лікаря психіатра. Притаманні ОСОБА_8 риси характеру: дистанційованість у міжособистісних стосунках, емоційна холодність, егоїстичність, обумовлюють ускладнення у соціальних контактах та нехтування соціальними нормами. У ситуації, що досліджується ОСОБА_8 не виявляв характерних феноменологічних ознак (а саме трьохфазності) стану вираженої емоційної збудженості чи емоційної напруженості, які можуть розглядатися як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання. Вищеописані індивідуально-психологічні особливості особи ОСОБА_8 мали просте відображення у його поведінці, їх ступінь не досягав суттєвого впливу, що має юридичне значення. Вказівки ОСОБА_8 про те, що він не пам`ятає носять захисний характер. ОСОБА_8 міг усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними.
При цьому в ситуації, що досліджується, з урахуванням індивідуально- психологічного стану ОСОБА_8 , у суду відсутні обґрунтовані сумніви, які б слугували достатніми підставами ставити під сумнів здатність ОСОБА_8 усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними.

Під час допиту в суді ОСОБА_8 надав конкретні показання, викладаючи свою версію подій по пред`явленому обвинуваченню, зміст яких свідчить про усвідомлення ним характеру інкримінованих йому діянь та правових наслідків їх вчинення.

Наведені стороною захисту доводи щодо неповноти висновків судово-психіатричної експертизи № 472 від 13.09.2017 року (т. 2 а.с. 202-210), під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження та спростовані показами допитаних під час судового розгляду експертів доповідачів: ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , яким учасники кримінального провадження, в томи числі і сторона захисту, мали можливість поставити свої запитання, з метою отримання відповідей на свої запитання та уточнення наданих висновків.

В свою чергу стороною захисту не наведено аргументів, що свідчили б про наявність у ОСОБА_8 саме істотних вад, і не зазначено, яким чином індивідуально-психологічні особливості особи ОСОБА_8 , перешкодили йому усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними.

В цілому, аргументи сторони захисту не переконали суд у наявності таких суттєвих обставин, які б були підставою для визнання доказів недопустими та ставили під сумнів причетність обвинуваченого до кримінальних правопорушень за встановлених судом обставин.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає, що не визнання своєї вини в судовому засіданні в скоєнні кримінальних правопорушень направлена на ухилення від відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення та покращення свого процесуального становища.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні щодо повного невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованих йому дій спростовуються вище дослідженими в судовому засіданні доказами, до яких суд відноситься, як до таких, що є належними, допустимими та відповідають фактичним обставинам справи.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи. Докази, покладені судом в обґрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил.

Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимими.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При оцінці доказів суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Такі висновки суду ґрунтуються на наступному.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив, що 21.08.2017 року близько 18.00 год. біля будинку 32 по вул. Зерновій у м. Запоріжжя він зустрів потерпілих ОСОБА_17 та через накопичені образи за кохану жінку та емоції підійшов до них, щоб з`ясувати стосунку щодо образ на адресу ОСОБА_11 , в ході конфлікту він застосував ножа, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_10 помер, а потерпілій ОСОБА_6 в ході конфлікту спричинив тілесні ушкодження.

Ці обставини підтверджені показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом огляду місця події, протоколами слідчих експериментів, висновками проведених експертиз.

При розслідуванні обставин та мотивів злочину з показів потерпілої, свідків та самого обвинуваченого суд встановив, що потерпілі та обвинувачений близько не знайомі, а конфлікт відбувся на ґрунті раптово виниклих у ОСОБА_8 неприязних відносин до ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , викликаних діями та поведінкою останніх до ОСОБА_11 , з якою у обвинуваченого були близькі стосунки.

Аналізуючи доводи обвинуваченого щодо наявності у його діях необхідної оборони або вчинення злочину при перевищенні меж необхідної оборони, та вирішуючи питання кваліфікації дій обвинуваченого, суд виходить з наступного.

За змістом статті 36 КК України необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до частини першої статті 36 КК України, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

В основі розмежування умисного вбивства (частина перша статті 115 КК України) та умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України) перебуває мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що дії потерпілого ОСОБА_10 за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_8 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . А отже, вважати, що обвинувачений, завдаючи потерпілому ударів ножем, перебував у стані необхідної оборони, про що йдеться у його доводах, немає підстав.

Такі висновки суду, зокрема, ґрунтуються на показаннях потерпілої ОСОБА_6 , щодо обставин спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, яка зокрема пояснювала, що обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до неї та почав її бити, в свою чергу її чоловік ОСОБА_10 намагався її захистити, а ОСОБА_8 дістав ніж та наніс її чоловіку ножові поранення, від яких ОСОБА_10 помер на місці пригоди. Від вказаних протиправних дій обвинуваченого вона та її чоловік намагалися захиститися, чинивши опір.

Показання потерпілої ОСОБА_6 в повній мірі підтверджені висновком експерта № 2114 від 12.09.2017 року (т. 2 а.с. 211-213), згідно якого при огляді ОСОБА_8 виявлені легкі тілесні, висновком експерта № 347/к від 21.09.2017 року (т. 2 а.с. 130-138), відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені численні різані рани обличчя, правого та лівого передпліччя, проникаючу колюче-різану рану на грудній клітині зліва, колюче-різану рану по лівій боковій поверхні поперекової області та поодиноке колото-різане поранення на правій бічній поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, що зумовило масивну зовнішню кровотечу, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_10 на місці скоєння кримінального правопорушення, висновком експерта № 2111 від 22.08.2017 року (т. 2 а.с. 70-71), відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені синці в лобно-скроневій ділянці справа, в ділянках правої кісті, лівого плеча, лівого стегна, синці з саднами в ділянці правого та лівого стегон, садна в ділянках ліктьових суглобів, правого передпліччя, лівої кісті, грудної клітини, які у сукупності та кожне окремо кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Вказане свідчить, що потерпілі вчиняли дії з метою свого захисту від протиправних дій ОСОБА_8 .

Разом з цим, суд встановив, що захищаючись від протиправних дій ОСОБА_8 потерпілі намагалися захиститися, чинили опір з приводу його протиправних дій, отже виявлені у ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження не підтверджують його версію про самооборону.

З показань, як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і потерпілої ОСОБА_6 , судом встановлено, що вони до подій 21.08.2017 року були фактично не знайомі, підстав надавати неправдиві свідчення та обмовляти ОСОБА_8 , ОСОБА_6 не мала. Підстав вважати неправдивими покази допитаних свідків, які були очевидцями подій, з якими обвинувачений не знайомий, судом також не встановлено.

Потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_12 відразу після вчинення злочину, вказали на правопорушника, послідовно кожний розповідали одну версію подій, що сталися, та будучи попередженими про кримінальну відповідальність надали в суді покази, на підставі яких, окрім інших доказів, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, визнаних судом доведеними.

Досліджений під час судового розгляду аудіозапис розмов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , що міститься на диску, долученому стороною захисту до матеріалів справи (т. 2 а.с. 200) лише підтверджує доводи обвинуваченого щодо конфлікту, що відбувся між потерпілими та свідком, та не спростовує встановлені судом обставини щодо вчинення злочину обвинуваченим за встановлених судом обставин.

Аналізуючи обставини цієї справи та перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов до висновку про те, що обвинувачений, протиправно позбавивши життя ОСОБА_10 , вчинив вбивство потерпілого, діючи з непрямим умислом, виходячи з наступного.

Умисне вбивство розглядається як вчинене з непрямим умислом, коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання. Умисно завдаючи шкоду потерпілому, винний не передбачає конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускаючи можливість будь-якої шкоди, в тому числі й смерті, яка фактично настає.

Позиція ОСОБА_8 про те, що він не мав умислу на вбивство потерпілого, не звільняє його від відповідальності, оскільки відсутність бажання спричинити смерть іншій особі не виключає наявності умислу на вбивство.

Так, за поясненнями самого обвинуваченого, він, захищаючись від дій потерпілих, не бажав настання смерті ОСОБА_10 , однак використовуючи ніж для нанесення кількох ударів, у тому числі в життєво-важливі органи, допускав можливість настання будь-яких невизначених суспільно небезпечних наслідків.

Виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень у ОСОБА_10 , які встановлені висновком експерта № 2930 від 18.09.2017 року (т. 2 а.с. 141-148) при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , суд дійшов до висновку, що їх не можна вважати такими, що були вчинені в межах необхідної оборони або з перевищенням її меж.
Не встановлено наявності у ОСОБА_8 у момент події такого афективного стану, який унеможливив би відповідальність, зазначене випливає з вказаного вище акту судово - психіатричної експертизи.

По справі не встановлено жодних конкретних обставин, які могли б відвернути настання смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Дії обвинуваченого мають ознаки об`єктивної сторони вбивства: дії, якими обвинувачений спрямовував знаряддя злочину безпосередньо у життєво важливий орган потерпілого, наслідки його діяння у виді смерті потерпілого та причинний зв`язок між діями та наслідком.

Під час раптової бійки або сварки виключається наявність заздалегідь обдуманого умислу на позбавлення потерпілого життя. При неконкретизованому умислі особа завідомо усвідомлює небезпечний характер своїх дій, передбачає суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої особи, та, хоча і не хоче, проте свідомо припускає її настання, що мало місце у цьому випадку.

Як встановив суд за обставинами цієї справи, завдаючи удару гострим предметом -ножем - у життєво важливі органи потерпілого, обвинувачений припускав можливість спричинення останньому шкоди, не передбачаючи конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускав можливість будь-якої шкоди, в тому числі і смерті, яка фактично і настала.

При вирішенні питання щодо наявності в діях винної особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України, слід враховувати, що така кваліфікація може мати місце лише в тому випадку, коли буде доведено, що спосіб позбавлення потерпілого життя свідчить про особливу жорстокість злочину, і вона охоплювалась умислом винного, а також вчинювалось в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що таким діями завдає останнім особливих психічних та моральних страждань. Визнавши засудженого винним у вбивстві, вчиненому з особливою жорстокістю, суд має навести у вироку підстави та мотиви, згідно з якими він дійшов такого висновку.

Умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

При цьому особливою жорстокістю слід вважати умисну дію (або бездіяльність), що супроводжує або наступає за насильницьким злочином, є необов`язковою для його вчинення і настання звичайних для злочину наслідків, що полягає в заподіянні потерпілому або його близьким додаткового, як правило, тяжкого фізичного або психічного страждання, тобто винний усвідомлює, що він вчиняє діяння, які є надмірними для досягнення злочинного наслідку та обирає спосіб вчинення злочину, який охоплює діяння зайві (надмірні) для позбавлення життя потерпілого.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі № 303/3133/18 від 05.11.2020 року.

Так, відповідно до фактичних обставин встановлених судом обвинувачений ОСОБА_8 у присутності дружини ОСОБА_10 ОСОБА_6 , наніс потерпілому ОСОБА_10 множинні удари ножом в область обличчя, тулубу, верхніх кінцівок та шії (висновок експерта № 2930 від 18.09.2017 року т. 2 а.с. 141-148), тому усвідомлював, що такими діями завдає останній особливих психічних та моральних страждань.

Потерпіла ОСОБА_10 зазначала, що ОСОБА_8 на її очах завдав ОСОБА_10 численні удари колючо-ріжучим предметом у життєво важливі органи, всі поранення були прижиттєвими, від поранень ОСОБА_10 відчував біль та помер через незначний проміжок часу після заподіяння йому тілесних ушкоджень, внаслідок цих дій вона зазнала тяжких психічних та моральних страждань. Вважала, що для доведення умислу до кінця достатньо було і одного проникаючого поранення шиї, завдаючи інші численні поранення ОСОБА_8 усвідомлював, що завдає психічних страждань їй, як дружині потерпілого, і вчиняє діяння, які є надмірними для досягнення злочинного наслідку.

Отже, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що позбавляючи потерпілого життя, шляхом нанесенні численних ударів ножем потерпілому у життєво важливі органи в присутності його дружини ОСОБА_6 , ОСОБА_8 усвідомлював, що завдає їй особливих психічних та моральних страждань.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які перевірені доказами, суд прийшов до висновку про те, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а його доводи про наявність в його діях необхідної оборони або перевищення її меж, не знайшли свого підтвердження.

Доводи сторони захисту з приводу того, що під час судового розгляду допитані не усі свідки сторони обвинувачення, зокрема не допитано свідка ОСОБА_14 , суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Судом за клопотанням прокурора про виклик у судове засідання свідків сторони обвинувачення, зокрема свідка ОСОБА_14 , було вжито ряд заходів щодо його виклику та допиту у судовому засіданні, проте останній у судові засідання не з`явився, у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, про що повідомив суд. Внаслідок чого, прокурор використав своє право про відмову від допиту у судовому засіданні вказаного свідка, що передбачено ст. 22 КПК України.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Разом з цим, прокурором пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України, яке кваліфіковано, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

З пояснень ОСОБА_8 в судовому засіданні слідує, що факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в громадському місці не є достатньою обставиною для кваліфікації дій за ч. 4 ст. 296 КК України, а мотив явної неповаги до суспільства у нього був відсутній. Стверджував про наявність особистої неприязні до конкретних осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , яка і була мотивом вчинення зазначених ним дій.

При цьому у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не заперечуючи, що його діями заподіяно ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, стверджує про відсутність у його діях складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, з огляду на відсутність мотиву явної неповаги до суспільства. Одночасно ОСОБА_8 заявляє, що мотивом до вчинення дій з його боку була особиста неприязнь до потерпілих, які образили його кохану жінку (свідка ОСОБА_11 ).

За змістом наданих обвинуваченим ОСОБА_8 пояснень колегія суддів дійшла висновку, що порушене стороною захисту питання стосується розмежування складів злочинів, передбачених ст. 296 КК України та ст. 125 цього Кодексу.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року справа №295/1023/18 провадження № 51-1344 км 20.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_8 в ході конфлікту з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи свої злочинні дії, переслідуючи злочинний умисел направлений на завдання потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілої ОСОБА_6 , спричинив останній не менше одинадцяти травматичних впливи, а саме синці в лобно-скроневій ділянці справа, в ділянках правої кістки, лівого плеча, лівого стегна, синці з саднами в ділянках правого і лівого стегон, садна в ділянках ліктьових суглобів, правого передпліччя, лівої кістки та грудної клітини, які як у сукупності та кожен окремо згідно висновку судово-медичної експертизи № 2111 від 22.08.2017 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 також пояснювала, що обвинувачений ОСОБА_8 з незрозумілих їй причин наніс їй тілесні ушкодження.

Тобто з обставин вчинення злочину, характеру дій ОСОБА_8 , а також стосунків, що склалися між ним і потерпілою ОСОБА_6 та її чоловіком вбачається, що застосування насильства було зумовлене неприязними стосунками з конкретною особою і прагненням завдати їй шкоди з особистих спонукань.

За таких обставин, суд не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України, як таких, що посягали на громадський порядок, оскільки сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Одночасно обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілих ОСОБА_6 та її чоловіка, яка виникла раптово через розлюченість, яка з`явилась у зв`язку з образою за кохану жінку, прагненням помститися їм, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_8 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 296 КК України.

Жодний із наданих прокурором доказів не свідчить про наявність складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що виключає в даному випадку кваліфікацію дій обвинуваченого за цією статтею.

Дії ОСОБА_8 були зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_6 і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату.

Протиправна поведінка ОСОБА_8 містить об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи, а тому його дії і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.07.2019 року в справі №288/1158/16-к (провадження № 13-28кс19).

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 із ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, та призначення йому покарання за цією нормою закону про кримінальну відповідальність.

При цьому твердження ОСОБА_8 про відсутність в його діях ознак будь якого кримінального правопорушення необґрунтовані, оскільки він вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Дані обставини підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 , щодо обставин заподіяння їй тілесних ушкоджень, даними висновку судово-медичної експертизи № 2111 від 22.08.2017 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушення, відповідно до класифікація кримінальних правопорушень згідно ст. 12 КК України один з яких є особливо тяжким злочином, інший невеликої тяжкості (в редакції Закону на час його вчинення), наслідки особливо тяжкого злочину - настання смерті потерпілого, що є невідворотнім, та враховує відомості про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання, характеризується за місцем проживання задовільно, неофіційно працював, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, раніше на території України не був засуджений, не одружений.

Також суд сприяв стороні захисту у виклику в судове засідання свідка ОСОБА_22 , з метою надання характеристик ОСОБА_8 , проте, вказаний свідок не з`явився в судові засідання та суд з урахуванням позицій всіх учасників кримінального провадження продовжив судовий розгляд.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КПК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки умисні злочини, які вчинив обвинувачений, були спрямовані відносно потерпілого ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_6 , які є особами похилого віку та обвинувачений мав можливість усвідомлювати, що вчиняє кримінальні правопорушення щодо осіб похилого віку виходячи за їх зовнішнім виглядом.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, зокрема, що останній не розкаявся та в достатній мірі належних висновків щодо вчинених ним протиправних дій не зробив, особливої тяжкості скоєного, враховуючи позицію потерпілої щодо призначення обвинуваченому суворого покарання, суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, обвинуваченому необхідно призначити покарання за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з реальною ізоляцією від суспільства.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 року та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету: покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, суд вважає, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт.

Разом з тим, суд вбачає, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення 21.08.2017 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості (в редакції Закону на час його вчинення, а на час розгляду кримінального провадження є проступком), за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З огляду на те, що з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло більше двох років, в матеріалах провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_8 ухилявся від слідства і суду, обвинувачений не подавав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 (в редакції Закону на час вчинення кримінального правопорушення), ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Враховуючи, що ОСОБА_8 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України підлягає звільненню від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 125 КК України, суд не застосовує положення ч. 1 ст. 70 КК України.

При вирішенні цивільного позову, заявленого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Право особи, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, визначено ст. 128 КПК України.

Вимоги позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 49174 грн. 48 коп. ОСОБА_6 обґрунтувала тим, що у зв`язку зі смертю чоловіка вона понесла витрати на поховання, встановлення пам`ятника на суму 41 420 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 позивач набула статусу інваліда ІІ групи та зазнала матеріальних збитків у зв`язку з лікуванням, придбанням медикаментів, проходження обстежень, вказані витрати склали у розмірі 7754 грн. 48 коп.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 обґрунтувала з посиланням на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого вона переживала та продовжує переживати моральні страждання через смерть чоловіка, з урахуванням значущості втрати рідної людини, що є невідворотнім, тяжкості психологічної травми, завдану моральну шкоду оцінила у 1 000 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 цивільний позов в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, визнав у повному обсязі та пояснив, що він не оспорює розмір витрат, пов`язаних із похованням ОСОБА_10 , витрат понесених ОСОБА_6 на придбання ліків та лікування, разом з цим зазначив, що розмір визначеної ОСОБА_6 моральної шкоди є надто великим та непомірним для нього.

Заслухавши цивільного позивача та позицію обвинуваченого з приводу заявленого позову, оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільного позову докази, суд задовольняє цивільний позов у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 22, 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою відносно членів його сім`ї або близьких родичів.

Крім цього, у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації , а крім того - у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з Прав Людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Вирішуючи питання, що пов`язані з розміром відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.

Надані квитанції підтверджують реальні збитки, понесені потерпілою ОСОБА_6 на поховання чоловіка та інші ритуальні послуги, придбання ліків та лікування на суму 49 174 грн. 48 коп.

З урахуванням викладених вище фактичних обставин справи суд встановив, що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілій дійсно була завдана і величезна моральна шкода, оскільки вона втратила чоловіка, перенесла і в теперішній час, через невідворотність цієї втрати, продовжує відчувати душевні страждання, що призводить до психологічної травми.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, неможливості поновити втрати потерпілої в інший спосіб, суд дійшов до висновку про те, що необхідним і достатнім та поновлення прав потерпілої є відшкодування заподіяної їй як матеріальної шкоди у розмірі 49 174 грн. 48 коп., так і моральної шкоди у повному обсязі у сумі 1 000 000 грн.

На підставі ст.ст. 122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз в сумі 5323,10 грн. (т. 2 а.с. 61, 93).

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений по 09.05.2021 року включно.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.

Також суд приходить до висновку про необхідність зарахування ОСОБА_8 строку тримання під вартою з 21.08.2017 року по день набрання вироком законної сили включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 368, 373, 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 21.08.2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з часу затримання 21.08.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 1 (один) позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_8 , до набрання вироком суду законної сили, залишити без змін.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_8 ) матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 49 174 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_8 ) моральну шкоду, завдану злочином в сумі 1 000 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 5323,10 грн. витрат на проведення судових експертиз.

Речові докази:

6 змивів РБК на марлеві тампони (упаковані в паперовий конверт), 4 фрагментів синтетичної мотузки (упаковані в паперовий конверт), мікрооб`єкти з кистей обох рук трупа ОСОБА_10 (упаковані в паперовий конверт), капець на ліву ногу (упакований в картонну коробу), 4 фрагмента деревини (упаковані в картонний згорток); марлеві тампони змиви з кистей обох рук ОСОБА_10 та зрізи вільних кінців нігтьових пластин з кистей обох рук та зразки крові які використовувалися для порівняння при проведені судових експертиз (упаковані в паперовий конверт), ніж з полімерною рукояткою чорного кольору, пара чорних кросівок, футболку білого кольору, футболка та шорти, кепка чорного кольору, зберігаються в камері схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити;

диск з відеозаписом з нагрудних відео камер працівників УПП у місті Запоріжжі від 21 серпня 2017 року, диск з відеозаписом слідчої дії - слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 , диск з відеозаписом слідчої дії - слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , диск з відеозаписом слідчої дії - слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк після отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3