Справа № 503/127/21
Провадження № 1-кп/503/26/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 03.11.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Грабове Кодимського району Одеської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
03.11.2020 року близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 перебували у будинку ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та вживали спиртні напої. Використовуючи довірливі відносини засновані на знайомстві, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_6 добровільно наданий нею мобільний телефон марки "Хіаоmі" моделі Redmi 6А для того щоб викликати таксі. Після завершення дзвінка у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на відкрите заволодіння вказаним мобільним телефоном, реалізовуючи який, в той же день та час, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що її дії відбуваються в присутності потерпілої, яка усвідомлювала та розуміла її неправомірні дії, тримаючи мобільний телефон ОСОБА_6 у своїх руках, підійшла до ОСОБА_4 і повідомила їй, що бажає викрасти даний телефон та передала його ОСОБА_4 , яка в свою чергу, погодилась на дану пропозицію та керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на викрадення телефону ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в той же день та час отримала від ОСОБА_3 викрадений нею телефон та приховала його під верхнім одягом від потерпілої ОСОБА_6 , яка у цей час почала сперечатись із ОСОБА_3 з приводу викрадення її телефону, після чого, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , заволодівши мобільним телефоном марки "Хіаоmі" моделі Redmi 6А 2/32 Gb вартістю 1770 гривень 25 копійок, сім-картою мобільного оператора "Київстар" вартістю 25 гривень та силіконовим чохлом вартістю 47 гривень 25 копійок, залишили місце проживання ОСОБА_6 , в результаті чого заподіяли потерпілий матеріальний збиток на загальну суму 1842 гривні 50 копійок.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю. Пояснили, що 02.11.2020 року ОСОБА_3 приїхала до ОСОБА_4 в гості в с. Пиріжна та близько 23:00 години вони пішли в гості до ОСОБА_6 де перебували приблизно від однієї до півтори години. Потім ОСОБА_3 попросила у потерпілої телефон щоб викликати таксі та після завершення дзвінка вирішила викрасти даний телефон, який у неї був в руках, підійшла до ОСОБА_4 і повідомила, що хоче викрасти даний телефон. ОСОБА_4 погодилась на дану пропозицію, забрала телефон та сховала його. Потерпіла в свою чергу говорила щоб ОСОБА_3 віддала їй телефон, а вона їй повідомила, що нічого не брала. Після цього вони залишили будинок потерпілої та пішли. Телефон вони викинули, оскільки по дорозі в цей час їхали працівники поліції. У вчиненому щиро каються.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що коли до неї в гості прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вона пригостила їх пивом, а потім ОСОБА_3 взяла у неї телефон, подзвонила, а потім підійшла до ОСОБА_4 і про щось з нею тихо поговорила, після чого потерпіла спитала де її телефон та намагалась його забрати, але вони не віддавали. В цей час заплакала дитина і обвинувачені пішли з будинку, а потерпіла пішла до знайомої, попросила у неї телефон та викликала поліцію.

Також в судовому засіданні було досліджено речовий доказ - мобільний телефон марки "Хіаоmі" моделі Redmi 6А, за результатами дослідження якого обвинувачені та потерпіла підтвердили, що саме цей мобільний телефон був викрадений обвинуваченими у потерпілої.

З урахуванням повного визнання обвинуваченими своєї вини, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які учасниками судового провадження не оспорюються. Судом з`ясовано правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність та істинність їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які виразились у відкритому викраденні майна ОСОБА_6 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до висунутого їм обвинувачення, а тому вони повинні нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особи обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинувачених, не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 характеризується посередньо, алкогольними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, не одружена, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судима.

ОСОБА_4 також характеризується посередньо, алкогольними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, не одружена, має на утриманні малолітню дитину, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судима.

Крім того при визначенні обвинуваченим міри покарання, суд враховує досудові доповіді уповноваженого органу з питань пробації, згідно з висновками яких, виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства є можливим.

Приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання обвинувачених обставини, відсутність обставин що обтяжують покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними кримінального правопорушення, відомості про їх особи та особисте ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідним і достатнім буде покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією вказаної статті та її частини, з встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 980 гривень 70 копійок підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.

Запобіжний захід до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не застосовувався. В судовому засіданні не було встановлено підстав для застосування до обвинувачених запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, у виді арешту майна, які підлягають скасуванню відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України.

Речовими доказами слід розпорядитися у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок.

Скасувати арешт, накладений на майно відповідно до ухвали слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області у даному кримінальному провадженні від 05.11.2020 року.

Речові докази: - мобільний телефон марки "Xiaomi" моделі Redmi 6A 2/32 GB у полімерному чохлі з сім карткою, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_6 залишити власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1