Справа № 487/4921/20
Провадження № 1-кс/487/2710/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000713 від 09.07.2020 року відносно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, освіта вища, раніше не судимого, інспектора взводу №2 роти №5 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
18.05.2021 року старший слідчий Другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділ Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб з забороною відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, понятими у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчий обґрунтовує тяжкістю кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється останній, наявністю ризиків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив задовольнити. Захисник в судовому засіданні заперечував проти клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність існування зазначених в клопотанні ризиків. Крім того, вказав, що прокурором не зазначено джерел, які б у своєму зв`язку підтвердили скоєння злочину його підзахисним, не наведено які саме дії вчинено ОСОБА_4 , що відносяться до складу злочину та об`єктивної сторони за ч.2 ст.365 КК України. Звернув увагу на те, що про підозру його підзахисному було повідомлено лише 11.05.2021 року, хоча кримінальне провадження триває майже рік.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку захисника. Крім того, з приводу підозри зазначив, що ситуація склалася іншим чином, а саме він діяв з метою самооборони, оскільки потерпіла чинила опір, кусала його, після чого до неї були застосовані спецзасоби та фізична сила.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000030 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000713 від 09.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника

ДПП НП України від 16.12.2019 № 974 о/с, лейтенанта поліції ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України.

Відповідно до Розстановки сил та засобів батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України, затвердженої керівництвом УПП в Одеській області ДПП НП України в нічну зміну з 22.06.2020 на 23.06.2020 у складі екіпажу автопатруля «Океан-0103» на район патрулювання Київського району в м. Одесі на службовому транспортному засобі, д.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні, у однострої, з табельною вогнепальною зброєю та спеціальними засобами, заступили поліцейські взводу № 2 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та поліцейський взводу № 1 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_9 .

Під час несення служби, 22.06.2020, о 23:57 год., вище перелічені працівники екіпажу автопатруля «Океан-0103», у зв`язку із виконанням службових обов`язків, перебуваючи по вул. Академіка Філатова у м. Одесі, поблизу будинку № 7, рухаючись на службовому транспортному засобі з номерним знаком НОМЕР_1 на синьому фоні, ввімкнувши проблискові маячки синього кольору, подали сигнал зупинки водію автомобіля марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_10 , а на передньому пасажирському сидінні власник цього транспортного засобу ОСОБА_11 , на що вищевказаний автомобіль прийняв у право, та зупинився на узбіччі дороги, при цьому службовий автомобіль працівників поліції зупинився позаду зазначеного автомобіля.

Відразу, до зупиненого автомобіля підійшов інспектор взводу № 2 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_4 , який через відкрите вікно водійської двері повідомив водію ОСОБА_10 про причину зупинки, а саме порушення останнім ПДД, та в ході спілкування з ним, почав вимагати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Згодом, до зупиненого автомобіля підійшли поліцейські взводу № 2 та № 1 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Не погоджуючись із думкою працівників поліції щодо наявного адміністративного правопорушення у своїх діях, водій ОСОБА_10 з цього приводу вступив у словесну суперечку з ОСОБА_4 , яка тривала декілька хвилин.
Надалі, 23.06.2020, близько 00:08 год., під час словесного конфлікту, у зв`язку із тим, що водій ОСОБА_10 відмовився надати вищевказані запитувані документи, працівником патрульної поліції ОСОБА_4 було прийнято рішення про адміністративне затримання зазначеного водія і доставлення його до відділу поліції для складання відносно нього адміністративних матеріалів, та відразу після попередження, працівники патрульної поліції ОСОБА_4 і ОСОБА_9 , відкривши водійські двері почали приймати заходи фізичного впливу, спрямовані на безпосереднє затримання зазначеного водія.

Під час цього, працівник патрульної поліції ОСОБА_4 , у порушенні норми, передбаченої ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію», якою визначено певні підстави для застосування засобів, споряджених речовинами сльозогінної і дратівної дії, а саме при відбитті нападу на поліцейського, іншу особу та/або об`єкт, що перебуває під охороною та припинення групового порушення громадського порядку чи масових заворушень, та ігноруючи вимоги ч. 5, 6 ст. 29 вказаного Закону, о 00 год. 09 хв. 56 сек. (далі 00:00:00 год.) безпідставно застосував у салоні спецзасіб «Терен 4М», незважаючи на те, що в автомобілі окрім водія ОСОБА_10 , який на його думку вчинив адміністративне правопорушення, перебувала поруч пасажир ОСОБА_11 , яка не вчиняла жодних правопорушень та ніяких протиправних дій відносно правоохоронців не скоювала. В наслідок протиправних дій зазначеного працівника поліції та перевищення своїх службових обов`язків, ОСОБА_11 відчула сильну біль і печіння на обличчі, та злякавшись зателефонувала на лінію «102», і почала пояснювати та скаржитись оператору на незаконні дії працівників поліції.
Після чого, поліцейський ОСОБА_4 о 00:10:56 год. підійшов до відчинених пасажирських передніх дверей зупиненого автомобіля, біля яких у цей момент перебував поліцейський ОСОБА_8 , та порушуючи вимоги ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про Національну поліцію», які полягають у назві свого прізвища, посади та спеціального звання при зверненні до громадянина, зобов`язані повідомити особі про причини застосування до неї превентивного заходу, зокрема вимоги залишити місце, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такий захід, незаконно, явно перевищуючи свої службові повноваження, почав безпідставно вимагати від ОСОБА_11 вийти з належного їй автомобіля, не аргументуючи та не обґрунтовуючи свою вимогу.
Надалі, о 00:11:04 год. ОСОБА_4 , ігноруючи вимоги ч. 2 ст. 31 «Про Національну поліцію», якими зобов`язано поліцейського повідомляти особі про причини застосування до неї превентивного заходу, зокрема проникнення до володіння особи, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такий захід, грубо порушуючи ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка дозволяє поліцейському проникнути до іншого володіння особи, зокрема транспортного засобу без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться у вказаному володінні, без наявних на це законних підстав проник у автомобіль «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 , нахилившись у середину з боку переднього пасажирського місця. Потрапивши таким чином до салону, поліцейський ОСОБА_4 , з метою спробувати виштовхати водія ОСОБА_10 з іншого боку, не звертаючи уваги на висловлювання пасажира ОСОБА_11 щодо порушення її прав, зокрема засада недоторканості права власності, та протиправності його дій, заліз на останню, та опираючись на неї вагою свого тіла притиснув лівим боком її обличчя, шию і грудь до сидіння, чим заблокував їй доступ до повітря, та тим самим своїми незаконними діями спричинив біль та фізичні страждання потерпілій. Починаючи задихатись та непритомніти, у зв`язку із застосуванням до неї ОСОБА_4 вказаних протиправних фізичних дій, ОСОБА_11 , розуміючи, що вона позбавлена фізичної можливості повідомити про це оточуючих, при відсутності будь-яких шляхів визволення, рефлекторно стиснула щелепи в області лівого плеча, яким поліцейський безпосередньо закривав їй обличчя, позбавивши можливості вільно дихати. В результаті зазначеного мимовільного та підсвідомого реагування ОСОБА_11 при описаних обставинах, поліцейський ОСОБА_4 відтиснувся від неї, тим самим шляхи доступу потерпілій до повітря було розблоковано.
Відразу після цього, інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 , продовжуючи ігнорувати обґрунтовані викрики ОСОБА_11 щодо грубого порушення її прав та заклики припинити свавілля, не звертаючи уваги на протиправність своїх дії та на наслідки, до яких вони призводять, розуміючи справжню ситуацію, але навмисно розцінюючи машинальні дії останньої, як вчинення начебто нападу на нього, як працівника правоохоронного органу, у порушенні вимог ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію», якими визначено обмежений перелік підстав для застосування засобів, споряджених речовинами сльозогінної і дратівної дії, та ігноруючи ч. 1 ст. 43, п. 2 ч. 4 ст. 45 вказаного Закону, відповідно до яких поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування спеціальних засобів і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, та заборонено повторне застосування засобів, споряджених речовинами сльозогінної та дратівної дії у межах зони ураження в період дії цих речовин, о 00:11:20 год. вдруге безпідставно та не попереджаючи застосував у салоні зазначеного автомобілю спецзасіб «Терен 4М» відносно пасажира ОСОБА_11 , незважаючи на те, що вона залишалась на місці, опір не чинила та не якої загрози не представляла, тим самим спричинив їй біль у вигляді печіння на обличчі, що призвело до запаморочення і дезорієнтації останньої.
Надалі, висунувшись з автомобіля з боку пасажира ОСОБА_11 , поліцейський ОСОБА_4 обійшов його та почав разом з ОСОБА_9 знову намагатись витягнути з водійського місця ОСОБА_10 ..
У цей час, о 00:11:30 год. 23.06.2020 на місце події прибув екіпаж автопатруля «Океан-0102» у складі інспекторів взводу № 2 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України лейтенанта поліції ОСОБА_12 та інспекторів взводу № 1 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_13 і капрала поліції ОСОБА_14 , які здійснювали патрулювання Київського району в м. Одесі на службовому транспортному засобі з номерним знаком НОМЕР_3 на синьому фоні.

Побачивши, як працівники поліції ОСОБА_4 і ОСОБА_9 намагаються затримати водія ОСОБА_10 , інспектор ОСОБА_13 підійшов до водійської двері автомобіля «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 , а інспектор ОСОБА_12 , у свою чергу підбіг до відчинених пасажирських передніх дверей, поряд з якими перебував поліцейський ОСОБА_8 , куди також відразу підійшов інспектор ОСОБА_4 ..
Так, перебуваючи біля відчинених передніх пасажирських дверей автомобілю «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 , інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 , грубо порушуючи ч.ч.1,2,4,5 ст.29, ч.2 ст. 30, ч.ч.2, 3 ст.42, ч.ч.1, 3 ст.43, ч.1 ст.44 вищевказаного Закону, ігноруючи викрики ОСОБА_11 припинити протиправні дії відносно неї, розуміючи про відсутність в її діях будь-якого порушення законності і будь-якої загрози для свого здоров`я і життя та інших правоохоронців, попередньо не повідомивши про застосування фізичної сили, усвідомлюючи, що остання жодного опору не чинить та не становить суспільної небезпеки, безпідставно та явно перевищуючи свої службові повноваження о 00:11:50 год. схопив за волосся і ліву руку останньої, та разом із інспектором поліції ОСОБА_12 , який у свою чергу схопив потерпілу за праву руку, витягнув її з автомобілю.
У подальшому, продовжуючи свої незаконні та протиправні дії, поліцейський ОСОБА_4 тримаючи за ліву руку ОСОБА_11 , разом із поліцейським ОСОБА_12 , який у свою чергу тримав за праву її руку, грубо порушуючи вимоги ст.ст.29, 30, 42 ЗУ «Про Національну поліції», використовуючи фізичну силу та спеціальні прийоми боротьби, незважаючи на крики ОСОБА_11 , викручуючи та заламуючи руки, нахилили її та завели руки за спину, спричинивши тим самим потерпілій фізичну біль і моральні страждання.

У цей час, інспектор патрульної поліції ОСОБА_8 , який перебував поруч, діставши спеціальній засоби кайданки, та скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , в якому її протиправно утримували поліцейські ОСОБА_4 і ОСОБА_12 , о 00:12:20 год. незаконно надягнув їх на руки за спиною потерпілої, в результаті чого ОСОБА_11 о 00:12:45 год. у надягнутих на руках кайданках за спиною, втратила свідомість і впала на землю на узбіччі з правого боку автомобілю «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 .
Таким чином, при відсутності законних підстав, передбачених ст. 260 КУпАП, перевищуючи свої службові повноваження поліцейський взводу № 2 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_4 разом з іншими вищевказаними працівниками поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , незаконно затримали ОСОБА_11 , без складання відповідно до
ст. 261 КУпАП відповідних адміністративних матеріалів.
В результаті вищеописаних незаконних та протиправних дій з боку поліцейського взводу № 2 роти № 5 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП НП України ОСОБА_4 та інших зазначених працівників патрульної поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_11 , відповідно до висновку експерта № 2283 від 09.09.2020 спричинені тілесні ушкодження у вигляді одного садна поперекової області справа, одного синця правого плеча, по одному синцю на обох передплічь, одного синця правої кисті та одного синця лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
11.05.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 , протоколами огляду разом з фототаблицями, протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами слідчих експериментів, висновком експерта № 2283 від 14.09.2020, а також іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя критично оцінює доводи захисника про необґрунтованість підозри, пред`явленої його підзахисному, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, прокурор у судовому засіданні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилався на існування ризиків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_4 може використовувати здобутий ним досвід під час проходження служби у правоохоронних органах, оскільки підозрюваний тривалий час працює в правоохоронних органах, має відповідні навички проведення оперативно-розшукових заходів, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності спрямовувати вказані навички на знищення речей та документів, що матиме негативний вплив на хід досудового розслідування; ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). На даний час, встановлюються інші свідки протиправних діянь підозрюваного ОСОБА_4 , у тому числі й працівники правоохоронних органів. За рахунок займаних посад та реалізації своїх повноважень підозрюваний має стійкі постійні зв`язки з іншими структурними підрозділами УПП в Одеській області ДПП НП України, іншими правоохоронними органами, органами державної влади, місцевими жителями м. Одеси та Одеської області, що дає змогу йому впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, з використанням цих зв`язків та здобутого в ході проходження в органах національної поліції досвіду. Також, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо).
Так, слідчий суддя приходить до переконання про не доведення прокурором ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки аргументи сторони обвинувачення не дають можливості встановити, на підставі яких доказів сторона обвинувачення однозначно стверджує, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, необхідні для кримінального провадження.

При цьому, що стосується інших ризиків, слідчий суддя приходить до переконання про доведення їх існування прокурором.
Згідно з положеннями ч.4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.
Слідчим у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Отже, з огляду на обсяг доведених прокурором при розгляді клопотання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України та вважає, що саме такий вид запобіжного заходу зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, раніше не судимий, неодружений, за місцем служби характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації та проживання.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, запобіжний захід особисте зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 11.07.2021 року наступні обов`язки:
- не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками, понятими у даному крмінальному провдженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 покласти на працівників ГУ НП в Одеській області.
Ухвала слідчого судді діє до 11.07.2021 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1