Справа № 297/2179/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/248/21 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27. 05. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та продовжено строк тримання під вартою до 26. 07. 2021 без визначення розміру застави, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чортків, Тернопільської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.
Із матеріалів вбачається, що кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000234 від 31. 03. 2020 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, знаходиться в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Крім того за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у разі доведеності вини обвинуваченого, останньому може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому, ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та продовжують існувати, зокрема те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (злочинах), може ухилятися від
-2-

виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які ще не допитані, з метою зміни ними показань на свою користь. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки є особою, яка раніше неодноразово судима за вчинення злочинів корисливо-насильницького спрямування та, будучи звільненим з місць позбавлення волі після відбуття покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушеннях проти власності та проти життя та здоров`я особи, а також тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки. У зв`язку з чим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не зможе запобігти зазначеним ризикам, тому суд вважав за доцільне продовжити обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів.
В апеляційній скарзі, поданій захисником адвокатом ОСОБА_5 порушено питання про скасування ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 27. 05. 2021 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування апеляційних вимог захисник стверджує про помилковість висновку суду першої інстанції щодо існування хоча б одного ризику, визначеного ст. 177 КПК України, а одна тільки тяжкість злочину та незавершеність судового слідства не давали суду підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що прокурор, обвинувачений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_5 не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, основні доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

-3-

У відповідності до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, два з яких, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі доведення його вини за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, те, що судове провадження не закінчено й на даний час ще не допитані всі свідки, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Тому, колегія суддів вважає, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 обвинувачується, конкретних обставин, за яких скоєні діяння та даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні й вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми

-4-

для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах контрольного провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_6 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27. 05. 2021, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26. 07. 2021,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :