Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8496/15
У Х В А Л А
12 серпня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000024 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), раніше не судимого, на момент вчинення правопорушення слідчий військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 з серпня 2008 року працює в органах прокуратури України.

З 22 квітня по 2 червня 2015 року ОСОБА_5 працював на посаді слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України, а з 3 червня 2015 року проходить військову службу на зазначеній посаді у військовому званні «майор юстиції».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Згідно ч. 3 ст. 18 КК України як працівник прокуратури ОСОБА_5 постійно здійснює функції представника влади, тобто є службовою особою.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 розділу XI КПК України до дня введення в дію положень частини першої (в частині положень щодо повноважень здійснення досудового розслідування злочинів, передбачених статтями 402-421, 423-435 Кримінального кодексу України) та частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування передбачених ними кримінальних правопорушень здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначених цим Кодексом.

Статтею 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 40 КПК України, слідчого уповноважено проводити слідчі (розшукові) дії та приймати процесуальні рішення.

Відповідно до ст. ст. 84, 86, 92, 93, 95, 103, 104, 106, 223, 224 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання. Показання - це відомості, які надаються в усній чи письмовій формі під час допиту свідком щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень. Обов`язок доказування покладається, зокрема, на слідчого. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій.

Хід і результати проведення слідчих (розшукових) дій під час кримінального провадження можуть фіксуватися, зокрема, у формі протоколу, який має передбачені законом реквізити: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію; всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії; послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Протокол під час досудового розслідування складається слідчим, який проводить відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Згідно ст. ст. 110, 284 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка має передбачені законом реквізити: місце і час її прийняття, особу, яка прийняла постанову; зміст обставин, які є підставами для її прийняття; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України; зміст прийнятого процесуального рішення, тощо. Кримінальне провадження закривається у разі якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий виносить постанову.

Таким чином, оскільки протокол допиту свідка та постанова про закриття кримінального провадження складаються слідчим як службовою особою - представником влади, мають визначену законом форму та реквізити, містять зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка посвідчує певні події, явища та факти, які можуть спричинити наслідки правового характеру, а протокол, окрім того, може бути використаний як доказ в правозастосовчій діяльності, то, відповідно до примітки до ст. 358 КК України, вони є офіційними документами.

11 лютого 2011 року ОСОБА_5 склав присягу працівника прокуратури та присягнув неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України, сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

Згідно ст. ст. 5, 6, 10 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленого Всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28.11.2012 року та затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 року № 123, професійна діяльність працівника прокуратури має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності. Працівник прокуратури у кримінальному провадженні має бути переконаний, що всі проведені слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії та зібрані докази дають достатні підстави для звинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення. У процесуальній діяльності він не може використовувати докази, одержані незаконним шляхом. Працівник прокуратури зобов`язаний діяти справедливо, неухильно дотримуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації конституційних повноважень прокуратури. Він має усвідомлювати соціальну значущість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством у забезпеченні захисту прав людини і громадянина та відстоюванні інтересів держави. Своєю самовідданістю, неупередженістю, сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

20 грудня 2012 року ОСОБА_5 ознайомився з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і зобов`язався їх додержуватися при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.

Окрім того, відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту Прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 № 1796, працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов`язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції.

Вказане, відповідно до тлумачення Європейського Суду з прав людини, викладеного у п. 42 рішення від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України», яке підлягає прямому виконанню на національному рівні відповідно до ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, суспільні відносини, які забезпечують нормальну діяльність державного апарату з виконання завдань кримінального провадження, застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, прийняття процесуальних рішень виключно на підставі допустимих доказів, забезпечення ефективного розслідування, його здатності встановити відповідальну особу та недопущення ризиків недодержання такого стандарту, є самостійним інститутом, який охороняється законом як соціальна цінність.

Проте, майор юстиції ОСОБА_5 , діючи на порушення наведених вимог закону, будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, вчинив злочин у сфері службової діяльності - службове підроблення, за наступних обставин:

З 25.05.2015 року слідчим ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 від 12.01.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, за фактом нез`явлення 14 грудня 2014 року солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 до місця служби - на лікування до військової частини НОМЕР_2 (госпіталь), без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

19 червня 2015 року матеріали кримінального провадження № 0000161 від 12.01.2015 витребувано Головною військовою прокуратурою для вивчення, про що тоді ж доведено слідчому ОСОБА_5 .

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що за час розслідування кримінального провадження ним не виконано вимоги ст. ст. 2, 9 КПК України та не проведено усі необхідні слідчі дії для швидкого, повного, неупередженого розслідування та прийняття законного рішення, що може стати підставою для передбаченого п.п. 4, 6.5 наказом Генерального прокурора України від 19.12.12 № 4гн реагування Головною військовою прокуратурою на порушення кримінального процесуального законодавства і потягнути негативні наслідки у вигляді притягнення його, ОСОБА_5 , до дисциплінарної відповідальності.

З метою приховання цих порушень процесуального законодавства, створення хибної уяви про повноту розслідування та законність прийнятого за його результатами рішення, уникнення підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_5 задумав використати надані по службі права і повноваження всупереч її інтересам та прийняти незаконне рішення про закриття кримінального провадження № 0000161 шляхом складання неправдивого офіційного документу - протоколу допиту свідка ОСОБА_7 та внесення завідомо неправдивих відомостей про цей допит до відповідної постанови.

Реалізували задумане, у той же день - 19.06.2015 - ОСОБА_5 , як службова особа, діючи умисно, з вищевказаними метою і мотивом, у приміщенні військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18а, з використанням персонального комп`ютера, склав завідомо неправдивий офіційний документ - протокол допиту свідка ОСОБА_7 , до якого вніс завідомо неправдиві відомості про дату та місце народження допитуваного, а також його показання, фактично останнього не допитуючи.

Роздрукувавши зазначений протокол слідчої дії ОСОБА_5 , власноруч, навмисно зміненим почерком, посвідчив текстом та підписом від імені ОСОБА_7 дійсність внесених до протоколу даних про послідовність виконаних дій, отримані в результаті процесуальної дії відомості, спосіб ознайомлення свідка зі змістом протоколу та відсутність з його боку зауважень і доповнень до письмового протоколу.

Надалі ОСОБА_5 власноручно вніс до зазначеного протоколу завідомо неправдиві відомості про час проведення слідчої дії - 17.05.2015, після чого посвідчив протокол власним підписом.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , з використанням персонального комп`ютера склав інший офіційний документ - постанову про закриття кримінального провадження № 0000161 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про обставини, які є підставами для її прийняття, а саме про допит свідка ОСОБА_7 та його показання, що не відповідало дійсності, який також роздрукував та посвідчив власним підписом.

Зазначені вище завідомо неправдиві офіційні документи - протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 17.05.2015 та постанову від 19.06.2015 про закриття кримінального провадження № 0000161 слідчий ОСОБА_5 долучив до його матеріалів та спрямував для вивчення через військову прокуратуру Південного регіону України до Головної військової прокуратури, чим вчинив видачу завідомо неправдивих офіційних документів.

Достовірно не знаючи, чи буде виявлений вищестоящою прокуратурою факт підроблення документів, ОСОБА_5 вирішив після повернення кримінального провадження з вищестоящої прокуратури знищити виготовлений ним раніше протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 17.05.2015, замінивши його на інший, датований 17.06.2015 та підписаний особисто свідком ОСОБА_7 і таким чином унеможливити виявлення службового підроблення у майбутньому.

Окрім того, ОСОБА_5 задумав у разі виявлення ознак підроблення, використати такий протокол для уведення інших осіб в оману щодо дійсних намірів вчиненого ним діяння, повідомити про нібито наявність на момент закриття кримінального провадження підписаного 17.06.2015 особисто свідком ОСОБА_7 протоколу допиту та про його тимчасову втрату на момент спрямування кримінального провадження до вищестоящої прокуратури, приховавши цим дійсні мотиви, мету і ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння.

З цією метою ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний замисел, спрямований на усунення підстав для притягнення його до відповідальності, 25.06.2015, точний час не встановлено, як службова особа, діючи умисно, з тими ж метою і мотивом, у приміщенні військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18а, роздрукував складений ним раніше протокол допиту свідка ОСОБА_7 , до якого власноручно вніс завідомо неправдиві відомості про час та місце проведення слідчої дії - 17.06.2015 у приміщенні автовокзалу «Миколаїв», що не відповідало дійсності, та у той же день, перебуваючи у м. Херсоні, надав свідку ОСОБА_7 , який підписав його не будучі обізнаним у злочинних намірах ОСОБА_5 .

Дізнавшись про відкриття відносно себе кримінального провадження військовою прокуратурою Південного регіону України, ОСОБА_5 від реалізації свого злочинного замислу не відмовився та 09.07.2015 за телефоном умовив свідка ОСОБА_7 підтвердити факт його допиту сааме 17.06.2015 у м. Миколаєві, на що останній погодився не будучі обізнаним у його злочинних намірах, проте у подальшому розкрив свою домовленість правоохоронним органам.

2 липня 2015 року заступником Генерального прокурора України - Головним військовим прокурором рішення слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000161 скасовано як передчасне і необгрунтоване внаслідок порушень під час розслідування вимог ст.ст. 2, 9 КПК України щодо швидкого, всебічного і повного дослідження обставин кримінального правопорушення, невиконання усіх необхідних слідчих дій та прийняття рішення про закриття на підставі недопустимого доказу - протоколу допиту свідка ОСОБА_7 .

Разом із цим, встановлені досудовим розслідуванням мотиви, мета, спосіб, обставини та наслідки вчиненого ОСОБА_5 діяння свідчать про вчинення ним злочину, ступінь та характер суспільної небезпечності якого полягають у:

- вчинені кримінального правопорушення способом, що являє велику

суспільну небезпеку - шляхом підробки доказів у кримінальному провадженні;

- використанні наданих по службі прав і повноважень всупереч інтересам служби з мотивів особистих низинних інтересів - уникнення можливої дисциплінарної відповідальності за допущені порушення закону;

- заподіянні шкоди суспільним відносинам як об`єкту кримінально- правової охорони, наведеному у вступній частині цього повідомлення про підозру, а також авторитету органів влади і правоохоронних органів, шо виразилася у настанні суспільно небезпечних наслідків у вигляді недодержання стандарту ефективного розслідування, створенні загрози основам відправлення правосуддя та вирішенню завдань судочинства.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, як службова особа, діючи умисно, з мотивів особистих низинних інтересів, з метою уникнення можливої дисциплінарної відповідальності за допущені під час розслідування кримінального провадження № 0000161 від 12.01.2015 порушення процесуального законодавства та їх приховання, 19 червня 2015 року, точний час не встановлено, у приміщенні військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18а, склав завідомо неправдивий офіційний документ - протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 17.05.2015, вніс до постанови від 19.06.2015 про закриття вищезазначеного кримінального провадження завідомо неправдиві відомості про проведений допит та показання останнього, приєднав наведені завідомо неправдиві документи до матеріалів вказаного кримінального провадження, яке спрямував до вищестоящої прокуратури, а також 25.06.2015, точний час не встановлено, у тому ж приміщенні, діючи з єдиним умислом, вніс до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 17.06.2015 завідомо неправдиві відомості про час і місце його складання, тобто у вчиненні складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор підтримав клопотання обвинуваченого.
Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, виходячи зі змісту ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

З моменту вчинення злочину 19.06.2015р., минуло більше п`яти років.
На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення підозрюваного від слідства, вчинення ним нових злочинів, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч. 2 ст. 49 КК України.
Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній просить закрити провадження з відповідних підстав.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.

На підставі вище викладеного, керуючись положеннями п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ст. ст. 285, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні № 0000024 від 08.07.2015р. - звільнити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - закрити у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя ОСОБА_1