Справа №136/128/17
Провадження №1-кп/127/299/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 19.08.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області Старосинявського району с. Краснопілка, громадянина України, з вищою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , згідно Розпорядження Президента України від 03 жовтня 2014 року № 1088/2014-рп призначений головою Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області. До виконання повноважень голови Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_7 приступив 08 жовтня 2014 року згідно Розпорядження від 08 жовтня 2014 року № 137-рк.

На початку серпня 2016 року директор СВК «Агрокоплекс Калинівський» ОСОБА_10 звернувся до голови Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області з питань оформлення СВК «Агрокоплекс Калинівський» договору оренди земельної ділянки, зайнятою багаторічними плодовими насадженнями (садом), орієнтовною площею 25 га, який відмовив йому у наданні будь-якої інформації з цього приводу у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

У зв`язку з чим, ОСОБА_10 звернувся до голови Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_7 , якому повідомив, що СВК «Агрокоплекс Калинівський» бажає укласти договір оренди земельної ділянки, зайнятою багаторічними плодовими насадженнями (садом), орієнтовною площею 25 га, яка розташована на території Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

З`ясувавши обставини про орендаря та предмет оренди, у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння коштами ОСОБА_10 шляхом обману останнього із використанням професійних стосунків, що між ними склались.

З цією метою, ОСОБА_7 , являючись головою Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, тобто згідно п. 1, ч. 2, ст. 6 Закону України «Про державну службу» обіймаючи посаду державної служби категорії «А» (вищий корпус державної служби), діючи умисно, в особистих інтересах, з корисливих мотивів, зрозумівши, що ОСОБА_10 не обізнаний про порядок отримання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, довіряє йому як представнику державної виконавчої влади на території Липовецького району Вінницької області, повідомив йому, що він надасть в оренду вказану земельну ділянку у разі передачі йому коштів у розмірі 150 доларів США за 1 га, які потрібно передати йому до початку процедури оформлення всіх необхідних документів з цього питання. ОСОБА_10 погодився на вказану пропозицію ОСОБА_7 , не здогадуючись, що у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності передає Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи, а районні державні адміністрації не наділені такими повноваженнями.

Згодом, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 про те, що укласти договір оренди вказаної земельної ділянки на території Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, на даний час неможливо, але, є інша земельна ділянка, зайнята багаторічними плодовими насадженнями (садом), орієнтовною площею 26 га, яка розташована на території Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, та умови отримання її в оренду ті ж самі, тобто для отримання в оренду зазначену земельну ділянку потрібно до початку процедури оформлення всіх необхідних документів з цього питання передати йому кошти у розмірі 150 доларів США за 1 га.

Таким чином, ОСОБА_7 , з метою заволодіння майном ОСОБА_10 шляхом обману, запевнив останнього, що тільки передача ним коштів є запорукою отримання в оренду земельну ділянку, зайняту багаторічними плодовими насадженнями (садом).

Однак, ОСОБА_10 , зрозумівши, що передача коштів голові Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_7 є злочином, тому звернувся до правоохоронних органів Вінницької області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Після цього, ОСОБА_10 26.08.2016 у проміжок часу з 08.30 до 08.40 зустрівся з ОСОБА_7 у приміщенні його службового кабінету, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де останній повідомив ОСОБА_10 , що він повинен сісти в автомобіль марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким буде керувати водій Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_11 . Після чого, проїхати спільно з останнім на АЗС «ОККО» та покласти в речовий ящик автомобіля («бардачок») грошові кошти у сумі 3 900 доларів США за надання в оренду земельної ділянки, зайнятою багаторічними плодовими насадженнями (садом), площею 26 га, на території Вахнівської сільської ради Липовецького району, Вінницької області.

На виконання вказівки голови Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_7 . 26.08.2016 ОСОБА_10 , перебуваючи в автомобілі марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на той час перебував на території АЗС «ОККО», що розташована за адресою: вул. Героїв Майдану, 57, м. Липовець Вінницької області, за відсутності в салоні автомобіля сторонніх осіб, у т.ч. водія Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_11 , у проміжок часу з 08.40 до 09.00 помістив в речовий ящик автомобіля («бардачок»), обумовлену раніше з ОСОБА_7 , суму коштів у розмірі 3 900 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 26.08.2016, становить 98 787 грн.

Після заправки, до автомобіля «HONDA CR-V» повернувся водій ОСОБА_11 та відвіз ОСОБА_10 до центрального входу Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, після чого ОСОБА_11 на вищевказаному автомобілі направився у місто по особистим справам.

У подальшому, через незначний проміжок часу, автомобіль «HONDA CR-V» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 був зупинений працівниками правоохоронних органів Вінницької області поряд з будівлею Управління соціального забезпечення населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, що за адресою: вул. Героїв Майдану, 22, м. Липовець Вінницької області та після чого проведено огляд вищевказаного автомобіля. У ході огляду автомобіля «HONDA CR-V» виявлено та вилучено з речового ящика, який розташований на передній панелі автомобіля «бардачок» грошові кошти в сумі 3900 доларів США.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину не визнав, зазначивши, що вказане кримінальне провадження навмисно штучно створене органами внутрішніх справ, за провокацією ОСОБА_10 . Всі надані стороною обвинувачення докази є недопустимими, здобутими незаконним шляхом з порушенням норм чинного законодавства та на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_7 пообіцяв йому допомогти вирішити питання, пов`язане з орендою земельної ділянки, за що йому необхідно передати ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 150 доларів США за 1 гектар . Площа орендної ділянки складала 26 гектар, тобто загальна сума, яку необхідно передати ОСОБА_7 , складала 3900 доларів США. 26.08.2016 він на виконання домовленості з ОСОБА_7 прибув у службовий кабінет ОСОБА_7 для передачі вищезазначеної суми коштів. ОСОБА_7 , сказав йому, що необхідно вийти на вулицю, де на нього буде чекати водій Липовецької РДА, з яким вони сядуть в автомобіль «HONDA CR-V», що належить ОСОБА_7 та направляться на автозаправну станцію «ОККО». Також, ОСОБА_7 сказав, що йому необхідно дати водію кошти в сумі 200 гривень для того, щоб водій заправив автомобіль та у той момент коли водій піде розраховуватись за пальне, йому необхідно буде кошти в сумі 3900 доларів США покласти у бардачок. Він виконав усі дії, які йому в послідовності вказав ОСОБА_7 та після того як водій повернувся з автозаправної станції, нічого не помітивши, сів назад у автомобіль та відвіз його до Липовецької районної державної адміністрації. Обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України підтримує в повному обсязі. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 (21.10.2019; 25.05.2020) суду пояснив, що з 2010 року працює водієм Липовецької РДА. В двадцятих числах серпня 2016 року, зранку до нього зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що до нього підійде людина, з якою йому необхідно буде з`їздити на автомобілі ОСОБА_7 «HONDA CR-V» на автозаправну станцію для того, щоб ця людина заправила автомобіль. На яку суму повинен бути заправлений автомобіль ОСОБА_7 не казав. Він, виконуючи вказівку ОСОБА_7 , перебував біля вищевказаного автомобіля та очікував на людину, на яку вказав ОСОБА_7 . У період очікування, він поклав свої документи до бардачка автомобіля ОСОБА_7 . В бардачку, окрім страхового полісу, нічого не було. Через деякий час, до нього підійшов чоловік, запитав чи його звати ОСОБА_12 та вони поїхали до АЗС «ОККО». Приїхавши до АЗС, чоловік передав йому 200 грн. та сказав, що після того як він розрахується, щоб обов`язково взяв чек, після чого він пішов до автозаправки, а чоловік залишився в машині. Після заправки автомобіля, він повернувся до автомобіля та чоловік попросив підвезти його до Липовецької РДА. Чоловік вийшов біля РДА, а він далі поїхав по справам. Після чого, його автомобіль зупинили працівники правоохоронних органів, спитали чи є щось постороннє в машині та почали робити обшук. Під час обшуку автомобіля виявили в бардачку автомобіля грошові кошти, а саме долари США. Працівники правоохоронних органів запитали чи це його гроші, на що він відповів, що ні. ОСОБА_7 нічого йому не казав про те, що хтось має лишити гроші в автомобілі.

Свідок ОСОБА_13 (25.05.2020) суду пояснив, що. він працював начальником відділу земельних ресурсів, коли ОСОБА_7 отримав посаду голови районної адміністрації. В серпні йому зателефонував ОСОБА_14 з питанням чи є вільні земельні ділянки для передачі в оренду, що є громадянин який виявив бажання отримати ділянки в оренду і кому належить компетенція про передачу ділянок в оренду. Конкретних питань щодо вільних ділянок у Вахнівці не було. Розмова була про те, що є людина яка хоче організувати господарство, чи є вільні ділянки і що потрібно зробити щоб їх отримати, потрібно було роз`яснити людині. Пізніше до нього зателефонував чоловік, він пояснив що процес передачі земельної ділянки в оренду займе певний час, що потрібно подати заяву до головного управління, там проводиться тендер, після чого ця документація складається, затверджується і оголошується процедура проведення аукціону. Цей чоловік постійно дзвонив до нього і він зробив висновки, що чоловік робив все не по його рекомендаціях.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_14 вона знала як голову Липовецької РДА, потерпілого не знає. Раніше вона працювала на посаді сільського голови. На території Вахнівської сільської ради Липовецького району був занедбаний садок. Вона не раз казала, що цей садок треба здати в оренду. Демихін зателефонував їй та сказав що є людина яка хоче взяти вказаний садок в оренду і запитав чи вона не проти здати садок в оренду. Вона сказала що не проти. Інших розмов про садок з ОСОБА_14 не було.

Не зважаючи на не визнання винуватості обвинуваченим, його винуватість доводиться показаннями потерпілого, свідків, а також зібраними в ході досудового розслідування та судового провадження та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даного кримінального провадження, а саме:
Витягом з ЄРДР за № 0000266 від 19.08.2016 за ч. З ст. 368 КК України;
листом управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 18.08.2016 про виявлене кримінальне правопорушення;
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.08.2016 згідно якого, ОСОБА_10 звернувся до прокуратури Вінницької області із заявою про вимагання головою Липовецької РДА ОСОБА_7 у нього неправомірної вигоди в сумі 3750 доларів США за погодження надання в оренду земельної ділянки, площею 25 га., зайнятою багаторічними насадженнями, деревами яблуні, на території Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області;
заявою ОСОБА_10 про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності від 19.08 2016;
заявою ОСОБА_10 про згоду на проведення відносно нього негласних слідчих (розшукових) дій від 19.08.2016;
протоколом обшуку від 26.08.2016 та додатком до нього, згідно якого в присутності понятих, за участю користувача ОСОБА_11 проведено обшук в автомобілі «HONDA CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 в ході якого в бардачку автомобіля виявлено та вилучено 3900 доларів США та вилучено змиви з внутрішньої поверхні бардачка;
заявою першого заступника голови Липовецької РДА ОСОБА_16 від 26.08.2016 відповідно до якої, остання надає згоду на огляд кабінету голови Липовецької РДА ОСОБА_7 ;
протоколом огляду від 26.08.2016 згідно якого, в присутності понятих та службових осіб Липовецької РДА, проведено огляд службового кабінету голови Липовецької РДА ОСОБА_7 , ході якого вилучено записник ОСОБА_7 , мобільний телефон «GOOSPERY», інформаційний бюлетень № 4 2014 р. в середині якого знаходились грошові кошти, ноутбук HP SRS Premium SOUND із зарядним пристроєм до нього;
протоколом освідування особи від 26.08.2016 згідно якого, в присутності понятих, за участю ст. оперуповноваженого в ОВС ВБКОЗ УСБ України відібрано змиви з обох рук ОСОБА_11 ;
протоколом обшуку від 26.08.2016 згідно якого, на підставі ухвали Вінницького міського суду від 26.08.2016, в присутності понятих та ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме: у будинку, прибудинковій території та приміщеннях, які знаходяться на ній за адресою: АДРЕСА_1 ;
протоколом огляду від 26.08.2016 згідно якого, прокурор прокуратури Вінницької області у приміщенні службового кабінету провів огляд предметів (особистих речей ОСОБА_7 ) переданих актом прийому передачі від 26.08.2016 ст. оперуповноваженого в ОВС ВБКОЗ УСБ України;
актом прийому-передачі особистих речей ОСОБА_7 від 26.08.2016;
довідкою НБУ згідно якої, офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 26.08.2016 встановлений у наступному розмірі: 100 доларів США в перерахунку на національну валюту складає 2532,9215 грн.;
ухвалою Вінницького міського суду від 27.08.2016 про визнання правомірними дії органу досудового розслідування щодо проведення невідкладної слідчої дії, а саме проведення 26.08.2016 обшуку в автомобілі «HONDA CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , належному ОСОБА_7 ;
заявою ОСОБА_10 29.08.2016 з додатками до неї про приєднання до матеріалів кримінального провадження документів;
протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.11.2016 з описом до нього, здійсненого на підставі ухвали Вінницького міського суду від 02.11.2016 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів в ПрАТ Київстар;
висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 248 від 29.12.016 відповідно до якого, на 39 купюрах в 100 доларів США, які вилучені 26.08.2016 з автомобіля «HONDA CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 наявне нашарування спеціальної хімічної речовини (люмінофору), яка люмінесціює яскраво зеленим - жовтим кольором; на поверхнях волокнистих нетканних серветок, якими було виконано змиви з правої та лівої руки ОСОБА_11 , знаходяться нашарування спеціальної хімічної речовини (люмінофору), яке люмінесціює яскраво зеленим - жовтим кольором; на поверхні волокнистої нетканної серветки, якою було виконано змиви з внутрішньої поверхні бардачка автомобіля «HONDA CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 наявне нашарування спеціальної хімічної речовини (люмінофору), яка люмінесціює яскраво зеленим - жовтим кольором; спеціальна хімічна речовина, виявлена на 39 купюрах в 100 доларів США, які вилучені 26.08.2016 з автомобіля «HONDA CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 , на змивах з рук ОСОБА_11 та з внутрішньої поверхні бардачка автомобіля «HONDA CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 мають спільну родову належність;
висновком почеркознавчої експертизи № 418-П від 30.12.2016 відповідно до якої, банкноти в кількості 39 шт. номіналом в 100 доларів США, які вилучені 26.08.2016 з автомобіля «HONDA CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_7 виготовлені підприємством, яке здійснює виготовлення грошових знаків і цінних паперів для Федеральної резервної системи США;
протоколом огляду документів від 11.11.2016;
висновком технічної експертизи документів № 420-П від 27.12.016 відповідно до якої, у записнику із власноручними записами ОСОБА_7 , який вилучений 26.08.2016 під час огляду службового кабінету ОСОБА_7 у графах 15 та 16 на аркуші 116 виявлено заштрихований запис «150 $/Га»;
довідкою про опрацювання номерної інформації, наданої ПрАТ Київстар з додатком до неї;
постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 05.12.2016;
витягом з СРДР за № 0000266 від 19.08.2016 за ч. 2 ст. 190 КК України;
протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 06.01.2017 з додатком до нього;
протоколом огляду ноутбук HP SRS Premium SOUND від 06.01.2017;

клопотаннями про надання дозволу на проведення відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 негласних слідчих (розшукових) дій від 19.08.2016;
протоколом огляду та вручення від 26.08.2016 згідно якого, в присутності понятих ОСОБА_10 передано грошові кошти на загальну суму 3900 доларів США, які скопійовано, помічено спеціальною хімічною речовиною «Промінь», для участі в проведенні негласних слідчих (розшукових) дій для отримання фактичних даних про вимагання у нього ОСОБА_7 неправомірної вигоди;
ухвалами апеляційного суду Вінницької області від 19.08.2016 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ;
дорученням про проведення негласних слідчих (розшукових) дій;
постановою про контроль за вчиненням злочину від 25.08.2016;
протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд вважає, що вищезазначені докази, які підтверджують винуватість обвинувачених є належними та допустимими, отриманими у рамках закону.

Твердження захисників обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про неналежність та недопустимість всіх поданих стороною обвинувачення доказів, оскільки вони були здобуті неналежним органом, в зв`язку з порушеною підслідністю, так як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368 КК України при наявності спеціального суб`єкта, яким і являвся ОСОБА_7 , віднесене до компетенції детективів НАБУ, тому виключно ними повинно було проводитись досудове розслідування не знайшло свого підтвердження, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 18.08.2016 на адресу управління прокуратури Вінницької області з розслідування кримінальних проваджень слідчими прокуратури та процесуального керівництва надійшов лист з управління Служби безпеки України у Вінницькій області про те, що спецпідрозділом Управління в ході здійснення оперативно-службової діяльності отримано фактичні дані щодо ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України. В подальшому, 19.08.2016 ОСОБА_10 звернувся до прокуратури Вінницької області із заявою про вимагання головою Липовецької РДА ОСОБА_7 у нього неправомірної вигоди в сумі 3750 доларів США за погодження надання в оренду земельної ділянки, площею 25 га., зайнятою багаторічними насадженнями, деревами яблуні, на території Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області та 19.08.2016, у відповідності до ст. 214 КК України, заступником начальника слідчого відділу внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування.

Відповідно частини четвертої ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, ст. 214 КПК України не свідчить про те, що виключно детективи НАБУ та прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі САП) уповноважені приймати та реєструвати заяви та повідомлення про злочин з формальними ознаками підслідності НАБУ, а реєстрація слідчими та прокурорами інших органів є незаконною.

Відповідно до ст. 216 КПК України детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 2062, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 3661, 368, 3682, 369, 3692, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов щодо спеціального суб`єкта вчиненого злочину чи розміру предмета вчиненого злочину або завданої ним шкоди.

Відповідно до частини дев`ятої ст. 218 КПК України, якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші злочини, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження своєю постановою визначає підслідність всіх цих злочинів

Тобто, системно проаналізувавши дані норми КПК України, вбачається, що перешкод, для внесення відомостей до ЄРДР про правопорушення з формальними ознаками підслідності НАБУ немає, адже у ст.ст. 216, 218 КПК України не йдеться мова про заборону розпочинати провадження в яких є формальні ознаки підслідності НАБУ, а, навпаки, ст. 214 КПК України зобов`язує слідчого та прокурора внести відомості до ЄРДР, з подальшим переданням матеріалів відповідно до вимог підслідності.

Відповідно до частини другої ст. 218 КПК України після початку досудового розслідування, якщо слідчому стане відомо про обставини, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Таким чином, виключно до повноважень процесуального керівника відноситься визначення підслідності кримінального правопорушення.

Проте, чинний КПК України не визначає процесуального порядку та строків розгляду питань, які пов`язанні зі зміною підслідності прокурором та передачі таких кримінальних проваджень для проведення досудового розслідування іншим органами досудового розслідування.

Судом також встановлено, що 05.12.2016 заступником начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області винесено постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення та дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.
Враховуючи наведене, оскільки на початковому етапі досудового розслідування чинне законодавство не передбачає можливості не приймати та не реєструвати заяви й повідомлення про кримінальні правопорушення та перенаправляти їх за підслідністю без внесення відомостей до ЄРДР, а в подальшому дії ОСОБА_7 були перекваліфіковані на ч. 2 ст. 190 КК України, яка не відноситься до підслідності НАБУ, суд вважає, що органами досудового розслідування не було порушено норм законодавства та підслідність.

Крім того суд зазначає, що згідно норм КПК України, зміна раніше повідомленої підозри не має наслідком визнання раніше отриманих доказів недопустимими відповідно до ст. 87 КПК України.

Таким чином суд вважає, що причин не допускати відомості, що містяться в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження, як докази у суду не має.

Суд враховує показання потерпілого та свідків, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення. Будь-яких підстав сумніватися у достовірності показань допитаних потерпілого та свідків по кримінальному провадженню немає.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме не визнання ним винуватості, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами в кримінальному провадженні та показаннями потерпілого та свідків. Твердження ОСОБА_7 , щодо підбурювання (провокації) його на вчинення кримінального правопорушення з боку правоохоронних органів, судом оцінюються критично та сприймаються як спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки ОСОБА_10 приймав участь у оперативних і слідчих діях після подачі своєї заяви про вимагання ОСОБА_7 грошових коштів.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» надано роз`яснення, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Допустимість доказів визначається положеннями кримінального процесуального закону та виділяє основну ознаку допустимих доказів - отримання доказу в порядку, встановленому КПК України.

Суд зобов`язаний перевірити докази сторони обвинувачення на предмет їх належності, допустимості та достатності з ціллю надання їм правової придатності для використання у кримінальному провадженні як аргументів у доказуванні.

У п. 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» від 13 січня 2005 року значиться, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Так при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 та 4 ст. 17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності, допустимості та достовірності, суд зважає на наступне.

З урахуванням тривалості судового розгляду кримінального провадження, забезпечення сторонам свободи в поданні своїх доказів і доведенні їх переконливості, дотримання принципів змагальності сторін, вбачається, що можливість здобуття інших доказів вичерпано.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Змагальність сторін у цьому кримінальному провадженні забезпечується стороною обвинувачення та захисту. Державне обвинувачення у суді підтримує прокурор, а захист обвинуваченого здійснюють захисники на підставі договорів.

Докази, які покладені судом в обґрунтування вироку, отримано в установленому порядку, є переконливими, чіткими й узгодженими між собою.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі належних, допустимих та достовірних доказів, які є достатніми та взаємозв`язаними, ретельно перевірені та проаналізовані судом й покладаються в основу вироку.

Показання потерпілого та свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, суд безпосередньо сприйняв під час судового засідання відповідно до вимог ст. 23 КПК України. Об`єктивність їхніх показань не викликає сумнівів, оскільки вони послідовні, детальні, відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються між собою. Отже суд визнає їх належними та допустимими доказами.

Суд визнає висновки експертів достатньо переконливими, об`єктивними та обґрунтованими, які проведені у встановленому порядку та взаємозв`язані з іншими матеріалами кримінального провадження.

Письмові докази, які покладаються в основу вироку, були зібрані в ході досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання документів, інших процесуальних дій у спосіб, який ґрунтується на вимогах процесуального закону, та були відкриті стороні захисту у порядку, визначеному КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому, суд враховує вимоги ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового провадження не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового провадження не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, згідно довідок з Липовецької ЦРЛ на диспансерному наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває і за допомогою не звертався, приймає до уваги його вік, стан здоров`я, сімейні обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією на момент вчинення кримінального правопорушення.

Судом також встановлено, що на момент скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим діяв Закон України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996, відповідно до ч. 2 ст. 3 якого, установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням від відбування покарання.

Разом з тим, хоча ОСОБА_7 і зазначав, що він являється особою з інвалідністю ІІ гр. і не заперечує щодо застосування до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», однак доказів на підтвердження своїх слів, щодо того, що його в установленому порядку визнано інвалідом другоїгр. не надав, тому у суду відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Судом також встановлено, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2016 року до ОСОБА_7 застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 435 000 гривень.

29.08.2016, у зв`язку із внесенням застави обвинуваченого звільнено з-під варти.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06 вересня 2016 року, ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2016 скасована, застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 217 500 грн., а 217500 грн. було повернуто заставодавцю.

Крім того, під час судового розгляду кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2019, зменшено розмір внесеної застави та визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 40140 (сорок тисяч сто сорок) грн.

На даний момент щодо ОСОБА_7 діє запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, суд вважає, що міра запобіжного заходу у виді застави підлягає скасуванню.

Грошові кошти внесені 29.08.2016 ОСОБА_21 на рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області в розмірі 435000 (чотириста тридцять п`ять тисяч) грн. в якості застави за ОСОБА_7 (квитанція № 17670541), підлягають поверненню заставодавцю.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ експертизи матеріалів, речовин та виробів № 248 від 29.12.2016, почеркознавчої експертизи № 418-П від 30.12.2016, судово-технічної експертизи документів № 420-П від 27.12.2016 - покласти на обвинуваченого, оскільки проведення експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Оскільки прокурором не надано відомостей щодо наявності та місця зберігання речових доказів по кримінальному провадженню, суд позбавлений можливості вирішити питання про долю речових доказів.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 174, 368, 370, 371, 374, 395 КПК України та ст.ст. 15, 53, 65 КК України, ст. 190 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 26.08.2016),суд,-

УХВАЛИВ

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.(в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 26.08.2016).

Призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 у виді застави скасувати.

Повернути заставодавцю ОСОБА_21 сплачені в якості застави за ОСОБА_7 , на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2016 грошові кошти.

Стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ експертизи матеріалів, речовин та виробів № 248 від 29.12.2016, почеркознавчої експертизи № 418-П від 30.12.2016, судово-технічної експертизи документів № 420-П від 27.12.2016 в сумі 4574 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 52 коп.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2016 на майно, яке вилучене під час проведення обшуку автомобіля «Honda CR V», освідування ОСОБА_11 , огляду службового кабінету ОСОБА_7 та огляду особистих речей переданих відповідно до акту прийому-передачі від 26.08.2016, а саме: змиви з внутрішньої поверхні бардачка; грошові кошти в сумі 3,9 тис. доларів США, а саме, 39 купюр номіналом по 100 доларів США: KL 52876380 С, КК 76261562А, КВ 658184851, НС 41719032А, НВ 3462758М, HL 95782836F. НВ 03863347R, KF 71957878A, KL 90620389D, НА28762542В, HJ 54641460А, НА 72885909А, КВ 75879743F, КВ 60430042Е, КК 20725920С, КВ 54672069К, KJ 41093157А, КВ 705830011, НК 94637507В, КВ 15136979К, KD 91528028А, КВ 60430041Е, KL 25935446D, КК 69824333С, КВ 58772373G, КК 66661771А, КВ27722393В, КВ 07308361Е, НL 80513736D, KF 22795478D, КК 25449872С, НВ 45292826J, НВ 15741948М, НА 10892765В, КВ 91830618Q, КК 76059196А, DB 13824451C, KJ 41093158А, КВ 54672070К; мобільний телефон ОСОБА_11 марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; автомобіль «Honda CR V», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_19 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_4 ); змиви з правої та лівої рук ОСОБА_22 ; грошові кошти в сумі - 2042 грн. (дві тисячі сорок дві гривні); купюра номіналом 2 (два) дол. США; посвідчення голови Липовецької РДА ОСОБА_7 - 1 шт.; записник - 1 шт.; записник темно-синього кольору; мобільний телефон «GOOSPERY»; грошові кошти в сумі 5400 грн.; ноутбук HP SRS Premium SOUND із зарядним пристроєм до нього скасувати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Судді