ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4618/21
провадження № 1-кс/753/864/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем ОСОБА_2 за участі: слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000690,

В С Т А Н О В И В:

03.03.2021 слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт мобільного телефону марки Леново, вилученого в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 02.03.2021.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0000690, в рамках якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у замаху на таємне викрадення товару з магазину «Епіцентр», що було скоєно 02.03.2021.

Клопотання мотивоване тим, що вилучений в ході особистого обшуку підозрюваного мобільний телефон марки Леново є речовим доказом у кримінальному провадженні, і його арешт необхідний для забезпечення його збереження.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.

ОСОБА_4 заперечував проти арешту належного йому мобільного телефону вказуючи, що він є його єдиним засобом зв`язку.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість клопотання з таких підстав.

За загальними правилами, встановленими статтею 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, не доведе, зокрема, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі коли існують обставини які підтверджують що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення пересування, передачі майна (частина 11 статті 170 КПК України).

Як підставу арешту майна слідчий посилається на необхідність забезпечення збереження речових доказів, а відтак згідно з приписом частини 3 статті 170 КПК України таке майно повинно відповідати критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Жодних даних про те, якому з критеріїв відповідає мобільний телефон як матеріальний об`єкт в розумінні статті 98 КПК України, зокрема чи то є він об`єктом кримінально протиправних дій, чи то зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і таке інше, у клопотанні не приведено.

Що стосується версії підозрюваного про те, що кошти для розрахунку за товар йому мав привезти товариш, то для її перевірки (якщо буде така потреба) достатньо огляду наявної у телефоні інформації або витребування даних про зв`язок підозрюваного від оператора мобільного зв`язку.

Слідчий також не послався на будьякі обставини, які б давали підстави вважати, що ненакладення арешту на мобільний телефон підозрюваного може перешкодити кримінальному провадженню, вказівки на мету та завдання, які ставить слідчий, звертаючись з клопотанням про його арешт, клопотання не містить.

З огляду на вказане правові підстави для арешту майна відсутні.

Оскільки заявлений до арешту мобільний телефон вилучався без ухвали слідчого судді, це майно є тимчасово вилученим майном.

Враховуючи, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, це майно за імперативним приписом пункту 2 частини 1 статті 169 КПК України повинно бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000690 відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: