Справа № 1-34/03
Провадження № 1-в/456/2/2021
УХВАЛА

Іменем України

30 березня 2021 року місто Стрий

Колегія суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року на підставі ст.537 КПК України,
встановив:

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за п.10 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 15 ст. 152, ч.4 ст. 152 КК України до довічного позбавлення волі.
03.06.2019 року до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд вказаного вироку на підставі ст.537 КПК України.
Свої вимоги засуджений ОСОБА_4 мотивує тим, що Апеляційний суд Львівської області при ухваленні вироку помилково призначив йому покарання за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.152 КК України у виді 9 років позбавлення волі тоді як відповідно до ст..68 ч.3 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього кодексу.
На дану обставину також звертає увагу Пленум Верховного Суду України в своїй постанові№7 від 24.10.2003.
На підставі наведеного вважає, що йому з врахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України покарання за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.152 КК України повинні були призначити у виді позбавлення волі строком 6 років 8 місяців.
На підставі наведеного просить призначити йому покарання з врахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі та перерахувати покарання згідно вимог ст..72 ч.1 КК України та згідно ст..74 ч.5 КК України, з врахуванням вимог ст..49 КК України звільнити від подальшого відбуття покарання.
Про час та місце судового засідання та можливість подання додаткових матеріалів засуджений ОСОБА_4 повідомлявся належним чином, а також ОСОБА_4 та установа в якій він відбуває покарання повідомлялися про можливість проведення судових засідань в режимі відеоконференції, що доводиться відповідними листами Стрийського міськрайонного суду, які отримані як засудженим ОСОБА_4 так і керівництвом виправної колонії №18 в якій ОСОБА_4 відбуває покарання.
Однак, незважаючи на отримання відповідних листів суду ні засуджений ОСОБА_4 не надавав суду додаткових клопотань, ні керівництво виправної колонії не надало згоди на проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
А відтак, на основі наведеного колегії суддів ухвалила продовжити розгляд справи згідно наявних матеріалів.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги заяви ОСОБА_6 заперечив та вказав, що всі наведені ОСОБА_4 обставини не підлягають до задоволення оскільки, на час прийняття рішень ст..68 КК України не мала частини 3, вирок винесено відповідно до діючого на час прийняття рішення законодавства, а відтак слід відмовити задоволенні заяви.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 підтримала подану ОСОБА_4 заяву та вказала, що дійсно на час прийняття судових рішень ст..68 КК України мала іншу редакцію, де не було частини 3, якою статтю доповнено в 2008 році. Однак, згідно ст..7 КПК України ( в редакції 2012) зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя.. тому, з метою захисту прав обвинуваченого заяву просить задоволити.
Вивчивши доводи заяви засудженого ОСОБА_4 та матеріалисправи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.
Дійсно згідно ч.1 п.13, 14 КПК України під час виконання вироку суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
про звільнення від покарання і пом?якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за п.10 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 15 ст. 152, ч.2 ст. 152 КК України до довічного позбавлення волі.
Згідно вказаного вироку ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 15 ст. 152, ч.2 ст. 152 КК України на 9 років позбавлення волі.
В своїй заяві ОСОБА_4 покликається на те, що йому з врахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України покарання за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.152 КК України повинні були призначити у виді позбавлення волі строком 6 років 8 місяців, а не 9 років.
На підставі наведеного просить призначити йому покарання з врахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі та перерахувати покарання згідно вимог ст..72 ч.1 КК України та згідно ст..74 ч.5 КК України, з врахуванням вимог ст..49 КК України звільнити від подальшого відбуття покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року, в тому числі за ч.2 ст. 15 ст. 152, ч.2 ст. 152 КК України на 9 років позбавлення волі.
Станом на час постановлення вироку (14.11.2003 та ухвали касаційного суду від 30.03.2004) стаття 68 КК України була в такій редакції: «Призначення покарання за незакінчений злочин та за злочин, вчинений у співучасті»
При призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
При призначенні покарання співучасникам злочину суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину.
На час подання ОСОБА_4 заяви в порядку ст..537 КПК України ст. 68 КК України знаходиться в такій редакції: «Призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення та за кримінальне правопорушення, вчинене у співучасті»
При призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд. керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було довірено до кіпця.
За вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1. проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439. частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу.
При призначенні покарання співучасникам кримінального правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.
Дана стаття із змінами внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №1492-VII від 07.09.2016, №2617-VII від 22.11.2018
Як вбачається, зміни до ст. 68 КК України, якою визначено обов`язкові 2-З максимального строку - внесено тільки у 2008 році.
Аналогічно, постанову Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», доповнено пунктом 6-1 згідно з Постановою Верховного Суду N 8 від 12.06.2009 року.
З наведеного вбачається, що підстав для призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15 ст. 152, ч.2 ст. 152 КК України, з врахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців не було у зв?язку з неіснуванням ч. 3 ст.68 КК України на час розгляду справи.
А відтак, з врахуванням вищенаведеного, відсутні підстави для застосування ст..74 ч.5 КК України щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання тому, взадоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 від 03.06.2019р. про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року на підставі ст.537 КПК Українивідмовити

Керуючись ст..537 КПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 від 03.06.2019р. про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року на підставі ст.537 КПК Українивідмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської протягом семи діб із дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.04.2021 о 18 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3