Провадження № 1-кс/761/7619/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року місто Київ
Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру від 13.04.2018 у кримінальному провадженні №0010839, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , зі скаргою на повідомлення про підозру від 13.04.2018 у кримінальному провадженні №0010839, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2017, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 та ч.4 ст.190 КК України.

Обгрунтовуючи подану скаргу, заявник зазначив, що пред`явлена ОСОБА_6 за ч.3 ст.289 КК України підозра є необгрунтованою. Зазначив, що в основу підозри ОСОБА_6 покладено незаконне, з боку останньої, заволодіння транспортним засобом, який на праві власності належить ОСОБА_7 .

При цьому, зазначив, що ОСОБА_7 добровільно видала на ім`я ОСОБА_6 довіреність від 02.10.2017 на право користування транспортним засобом, а отже остання не може бути суб`єктом за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.289 КК України.

Вказав також на те, що з тексту пред`явленої ОСОБА_6 підозри не вбачається належної обгрунтованості кваліфіції суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

У судовому засіданні захисники підтримали позицію сторони захисту, викладену у скарзі, просили її задовольнити. Зазначили про те, що фактичні дані, які містяться у матеріалах кримінального провадження, не дають можливості стверджувати про обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги заявника, просив у її задоволенні відмовити. Вказав на те, що на даному етапі досудового розслідування відкриті матеріали кримінального провадження на підставі ст.290 КПК України, підозра є обгрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Крім того, зазначив, що слідчим повідомлено ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри від 29.04.2021, за якою її дії кваліфіковано за ч.4 ст.190, ч.3 ст.289 КК України, а також повідомлено про завершення досудового розслідування.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, СУ ГУ НП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002688, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2016, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.289 КК України.

Вказане кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням №00010839 від 10.12.2017.

13.04.2018 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Крім того, 27.11.2018 ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002688 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Не погоджуючись з обгрунтованістю пред`явленої підозри за ч.3 ст.289 КК України, сторона захисту звернулась до суду з даною скаргою в порядку ст.303 КПК України.

Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

У тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена від 13.04.2018 ОСОБА_6 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_6 причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» (пункт 88), «Erdagozv. Turkey» (пункт 51), «Cebotari v. Moldova» (пункт 48) «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Разом з тим, відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України хоча і передбачено право оскарження повідомлення про підозру, втім кримінальним процесуальним законодавством не визначено критеріїв і підстав, які можуть бути покладені в основу скасування повідомлення слідчого, прокурора про підозру у вчинені особою злочину.

Аналізуючи наявні у провадженні слідчого судді матеріали, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

При цьому, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим, а тому слідчий суддя не бачить у висновках слідчого про обґрунтованість підозри, чогось очевидно довільного чи необґрунтованого.

Так, доводи захисників фактично зводяться до констатації відсутності складу злочину через призму недоведеності наявності об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, з огляду на наявність довіреності, добровільно виданої потерпілою на ім`я ОСОБА_6 .

Разом з тим, вирішення питання про наявність в діях підозрюваної ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України, обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, здійснюється судом за результатами судового розгляду на підставі обвинувального акту при ухваленні вироку.

При цьому, учасниками провадження не заперечується факт наявності повідомлення про зміну повідомленої підозри від 29.04.2021, хоча і стороною захисту стверджується про порушення порядку вручення зі сторони обвинувачення такого повідомлення, водночас остання не є предметом оскарження у межах даної скарги.

Так, згідно ч.1 ст.279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Оскільки нормами КПК України саме на сторону обвинувачення покладено обов`язок повідомлення особі про підозру та доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України, саме вони, під час здійснення досудового розслідування, уповноважені надавати правову оцінку діянню особи та кваліфікувати її дії за відповідними статтями (частинами статтей) Кримінального кодексу України.

Тобто, 29.04.2021 слідчий змінив кваліфікацію діяння, яке інкримінується ОСОБА_6 та фактично відмовився від раніше пред`явленої підозри, продовживши подальше здійснення досудового розслідування за фактом вчинення злочину за новою кваліфікацією.

Повідомлення про підозру від 29.04.2021 є самостійним процесуальним рішенням, яке містить всі необхідні відомості, визначені у ст. 277 КПК України. Вказане рішення не є похідним чи доповненням до повідомлення про підозру від 13.04.2018, а складене замість такого та несе за собою відповідні правові наслідки, оскільки з 29.04.2021 кваліфікація дій підозрюваної змінилася.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення скарги заявника про скасування повідомлення про відозру ОСОБА_6 від 13.04.2018.

Керуючись статтями 2, 7, 276-278, 303, 304, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру від 13.04.2018 у кримінальному провадженні №0010839, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1