Справа № 279/748/20
номер провадження 1-кп/279/163/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2021 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені по кримінальному провадженню №0001514 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст.289 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час судового провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою закінчує свою дію 22.03.2021 року.
Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Дане клопотання мотивовано необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 ч.1 п.1,3,4,5 КПК України.
Представник потерпілого клопотання прокурора підтримав та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти клопотання прокурора, обвинувачений подав письмове клопотання про заміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід домашній арешт, мотивуючи тим, що його батько захворів, проходить амбулаторне лікування, не може працювати та потребує догляду, а окрім нього допомогти нікому, так як родичів немає. При цьому, будь-яких письмових доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, суду надано не було.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора,захисник клопотав про заміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, оскільки доказів існування ризиків прокурором не представлено.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_6 доцільно продовжити обраний їм запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час ці ризики не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад сім років, що відповідно до ст.183 ч.2 п.5 КПК України дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, законних джерел для існування не має, раніше неодноразово судимий, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може ухилятися від суду, змінювати місце проживання, розуміючи те що може бути засуджений до реальної міри покарання, незаконно впливати на потерпілого, який вказував на здійснення тиску, свідків, які судом не допитані, докази у кримінальному провадженні не досліджено, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування до ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу не може запобігти вказаним ризикам, та може вплинути на його явку до суду.
Враховуючи те, що бвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст.183 ч.2 п.5 КПК України дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, утриманців та законних джерел для існування не має, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватися від суду та змінювати місце проживання, розуміючи те що може бути засуджений до реальної міри покарання, може незаконно впливати на потерпілого, який побоюється за своє життя, незаконно впливати на свідків, які судом не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, та може вплинути на його явку до суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Водночас, аналізуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в обґрунтування заявленого клопотання щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд вважає, що обраний відносно останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчиненню інших кримінальних правопорушень. Переконливих доказів протилежного суду не надано, тому підстави для зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт на даний час відсутні, відтак у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доцільним є продовження обраного їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, доказів про неможливість перебування обвинувачених в умовах ізоляції суду не надано, тому клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинувачених під вартою підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.331 КПК України, Законом України про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (СОVID-19), суд -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою продовжити на 60 діб, тобто до 17.05.2021 року, включно.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою продовжити на 60 діб, тобто до 17.05.2021 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня її оголошення (отримання обвинуваченими копії).

Головуючий суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала мені оголошена «____» ____________ 2021 р. __________________
(підпис)
Ухвала мені оголошена «____» ____________ 2021 р. __________________
(підпис)