Провадження № 1-кп/470/44/21
Справа № 485/194/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
свідків - ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2021 року за №0000022 стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березнегувате, Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, має неповну середню освіту, раніше судимого: - 24.12.2007 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 25.02.2009 року; - 26.07.2010 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 13.07.2012 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 7 днів; - 18.03.2014 року Семеновським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; -21.08.2014 року Семеновським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого за відбуттям покарання 26.12.2017 року, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Н-Челаковка, Фалештського району, республики Молдова, без громадянства, офіційно не працюючого, не одруженого, має неповну середню освіту, раніше судимого: 28.09.1998 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.17, ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ч.3 ст.142, ч.2 ст.86, ч.3 ст.101, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого від відбування покарання 07.03.2013 року, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15 лютого 2021 приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходились в смт. Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, де у них виник спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , яка є особою похилого віку, шляхом проникнення у її житло, у зв`язку з чим обвинувачені одягли на руки заздалегідь заготовлені ними рукавиці та з метою унеможливити їх впізнання потерпілою, вдягли на обличчя медичні маски.

В подальшому, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 прийшли до домоволодіння потерпілої ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де зі сторони городу, через зачинену металеву хвіртку проникли на територію вищевказаного домоволодіння. Після цього, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 підійшли до вхідних дверей будівлі літньої кухні, в якій проживає потерпіла ОСОБА_11 , та встановивши, що вхідні двері зачинені, ОСОБА_5 штовхнув їх, внаслідок чого пошкодив внутрішній запірний пристрій та двері трохи привідкрились. Почувши голос потерпілої ОСОБА_11 , обвинувачені на деякий час сховались, однак потім знову підійшли до зачинених дверей та ОСОБА_5 із силою штовхнув їх, внаслідок чого знову пошкодив внутрішній запірний пристрій та двері відчинились.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_7 зайшли у приміщення літньої кухні, де ОСОБА_5 залишився у коридорі та почав шукати майно яким можна було заволодіти, а ОСОБА_7 зайшов у спальну кімнату в якій перебувала потерпіла ОСОБА_11 .

Знаходячись у вказаній кімнаті, ОСОБА_7 взяв в руки дерев`яну палицю розбив лампочку торшеру та утримуючи в руках вказану палицю, почав вимагати від потерпілої ОСОБА_11 передати йому наявні грошові кошти та ювелірні вироби. Свої вимоги ОСОБА_7 супроводжував погрозами негайного застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, у тому числі позбавленням життя, які потерпіла ОСОБА_11 сприймала реально. Не отримавши бажаного, ОСОБА_7 почав самостійні пошуки цінностей у вказаній кімнаті, де в подальшому й знайшов грошові кошти у сумі 9500 грн., платіжну картку «Ощадбанку», та забрав їх.

В цей же час, ОСОБА_5 продовжував здійснювати пошуки матеріальних цінностей в меблях, які розташовані в коридорі та іншій кімнаті літньої кухні, в наслідок чого відшукав державні нагороди у вигляді медалей в кількості 3 штук, та привласнив їх.

В свою чергу, ОСОБА_7 для подальшого узгодження спільних злочинних дій з ОСОБА_5 , спрямованих на пошуки та заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , вийшов зі спальної кімнати де перебувала потерпіла ОСОБА_11 , в приміщення до ОСОБА_5 де він здійснював пошуки майна, та після узгодження подальших спільних протиправних дій, ОСОБА_7 повернувся до спальної кімнати потерпілої ОСОБА_11 , та погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя і здоров`я, в тому числі погрози вбивства, примусив потерпілу зняти з себе та передати йому золоті сережки вагою 4,44 гр. та вартістю не менше 4978 грн.

Після цього, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись грошовими коштами в сумі 9500 грн., державними нагородами у вигляді 3 шт. медалей, та золотими виробами у вигляді сережок, загальною вагою 4,44 гр., вартістю не менше 4978 гривень, на власний розсуд.
Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе винним частково, у вчиненому розкаявся. Суду пояснив, що дійсно 15 лютого 2021 приблизно о 23 годині 50 хвилин, він спільно з ОСОБА_7 після вживання алкогольних напоїв, вирішили заволодіти майном потерпілої ОСОБА_11 , яка проживала рядом з його домоволодінням, шляхом проникнення у її житло. Для цього вони одягли рукавиці, наділи медичні маски на обличчя та зайшли у її двір. Після цього, ОСОБА_7 плечем штовхнув зачинені двері та вони відчинились. Після цього, ОСОБА_7 зразу забіг у кімнату де знаходилась потерпіла ОСОБА_11 та почав вимагати в неї грошові кошти. Оскільки в приміщенні була потерпіла, обвинувачений ОСОБА_5 розвернувся та вийшов на вулицю. Стверджує, що більше в будинок не заходив, а коли вийшов ОСОБА_7 , то на вулиці вже віддав йому медалі та золоті сережки. Вказане майно він добровільно видав працівникам поліції.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 не погодилась з кваліфікацією кримінального правопорушення та просила перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ч.3 ст.186 КК України. Стверджує, що у її обвинуваченого був умисел лише на викрадення майна, а коли дізнався, що в будинку знаходилась потерпіла, то припинив свої дії та вийшов на вулицю.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе винним частково, оскільки не погоджується з його роллю вказаною в обвинувальному акті. Стверджує, що вони дійсно з ОСОБА_5 домовились заволодіти майном ОСОБА_11 шляхом проникнення у житло. Однак, вибивав двері у будинку та погрожував потерпілій саме ОСОБА_5 , а він в цей час в іншій кімнаті шукав будь-які цінності. Стверджує, що це ОСОБА_5 забрав у потерпілої медалі, сережки та грошові кошти, які віддав йому. Вказує, що грошові кошти в сумі 6000 грн, вони поділили між собою порівну.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не погоджується з обставинами вчинення кримінального правопорушення не оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 . Стверджує, що саме ОСОБА_5 погрожував потерпілій та забрав у неї гроші, а ОСОБА_7 в цей час шукав цінне майно в інших кімнатах. Також просив залишити цивільний позов без руху, оскільки цивільний позивач не з`явився до суду, а також віднести витрати на проведення експертизи, на рахунок держави.
Крім часткового визнання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 своєї вини, їх вина об`єктивно підтверджується наступними доказами.
Заявою потерпілої ОСОБА_11 від 16.02.2021 року про проникнення до її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , двох невстановлених осіб та заволодіння з застосуванням погроз фізичної розправи, грошовими коштами в сумі 9500 грн, золотими сережками у формі ромбу з квіткою в середині.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.02.2021 року про реєстрацію кримінального провадження №0000022, внесене слідчими відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, про проникнення 16.02.2021 року о 00 годин 10 хвилин до приміщення літньої кухні домоволодіння ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , двох невідомих осіб та заволодіння ними грошовими коштами в сумі 9500 грн.
Протоколом огляду місця події від 16.02.2021 року та фототаблицею до нього, в якому зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення - домоволодіння потерпілої ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , двері які були пошкодженні, у зв`язку з проникненням двох невстановлених осіб, обстановка в кімнатах після вчинення кримінального правопорушення та пошкодження іншого майна, місце звідки були викрадені грошові кошти, відбитки слідів взуття, а також напрямок звідки обвинувачені потрапили та вийшли з території домоволодіння.
Протоколом огляду місця події від 19.02.2021 року та фототаблицею до нього, в якому зафіксоване місце знаходження медалей - місце проживання сестри обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_4 , які видав ОСОБА_5 .
Заява ОСОБА_5 від 24.02.2021 року про добровільну видачу золотих сережок належних потерпілій ОСОБА_11 .
Протоколом пред`явлення для впізнання від 25.02.2021 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала свої золоті сережки, які видав обвинувачений ОСОБА_5 .
Протоколом огляду від 28.04.2021 року, згідно якого було оглянута сіра шапка, в яку був одягнений обвинувачений ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.02.2021 року, відеозапис якого переглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається як ОСОБА_5 спочатку у відділку поліції, а в подальшому на місці показав та розповів про обставини вчинення злочину у присутності захисника.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.02.2021 року, відеозапис якого переглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається як ОСОБА_7 спочатку у відділку поліції, а в подальшому на місці показав та розповів про обставини вчинення злочину у присутності захисника.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.03.2021 року, відеозапис якого переглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається як потерпіла ОСОБА_11 детально розповіла та показала як ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спочатку намагались проникнути в її будинок, пошкодивши засов на дверях. Потім прийшли її сусіди - ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які полагодили двері і пішли до себе до дому. Через деякий час обвинувачені знову прийшли до зачинених дверей, вибили їх, зайшли та один чоловік почав вимагати гроші та золото, а другий чоловік в цей час шукав майно в інших кімнатах. Після того як обвинувачені заволоділи грошовими коштами у сумі 9500 грн, золотими сережками та медалями, то з місця вчинення злочину зникли. При цьому дуже чітко та конкретно описала нападників: перший чоловік, який вимагав в неї гроші, інше майно та погрожував фізичною розправою був одягнутий в чорну в`язану шапку та темний одяг, а інший чаловік, який в цей час шукав майно в кімнатах та надавав вказівки першому, був вдягнений в сіру шапку, темну курточку з вставками, тобто не однотонну, та був вищого зросту.
Показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні зазначив про те, що 15 лютого 2021 року йому подзвонила сусідка - потерпіла ОСОБА_11 , яка попросила терміново прийти до неї. Коли він зайшов в її хату побачив, що двері були відкритті та пошкоджений засувний механізм яким зачиняються двері. Зі слів потерпілої він дізнався, що хтось невідомий вибив вхідні двері та зник. У зв`язку з чим, він з іншим сусідом ОСОБА_12 полагодили двері та пішли по домам. Приблизно через одну годину він почув, що на вулиці біля його будинку знаходилась потерпіла ОСОБА_11 та просила про допомогу, оскільки її пограбували, та він викликав поліцію.
Наведеними вище доказами спростовується твердження ОСОБА_5 про те, що коли ОСОБА_7 забіг у кімнату та почав вимагати гроші у потерпілої ОСОБА_11 , то він розвернувся та вийшов на вулицю, та більше в будинок не заходив, оскільки в приміщенні була потерпіла.
Крім того, з протоколу огляду місця події від 16.02.2021 року та фототаблицею до нього вбачається, що в інших кімнатах речі були викинуті з шаф та розкидані, що свідчить про те, що коли ОСОБА_7 був з потерпілою, ОСОБА_5 в цей час шукав інше цінне майно та для цього йому знадобився значний час.
Згідно свідчень ОСОБА_9 та показів потерпілої ОСОБА_11 всі ці незаконні дії тривали приблизно одну годину, що спростовує факт необізнаності ОСОБА_5 про те, що відбувається в будинку та знаходження їх у будинку потерпілої не більше 10 хвилин.
Також є безпідставними твердження захисника про те, що ОСОБА_5 не вчиняв розбійного нападу, а його дії необхідно перекваліфікувати на ч.3 ст.186 КК України, оскільки його бажання було направлено лише на таємне заволодіння майном.
В судовому засіданні на підставі наданих показів обвинуваченого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 , а також досліджених письмових доказів, в тому числі протоколу слідчого експерименту проведеного за участі потерпілої ОСОБА_11 , які узгоджуються між собою, встановлено, що дії ОСОБА_5 полягають саме в спільному умисному нападі за попередньою змовою з ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства щодо потерпілої небезпечного для життя та здоров`я, а саме погрозами вбивства, поєднаного з проникненням у житло.
При цьому, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що в будинку знаходиться особа похилого віку - потерпіла ОСОБА_11 , намагався разом з ОСОБА_7 потрапити в будинок, однак почувши голос потерпілої на деякий час заховалися, в подальшому не відмовились від своїх намірів, вдруге прийшли до її будинку вибили двері та за узгоджених дій при ОСОБА_11 почали пошуки цінного майна. При цьому ОСОБА_5 чув як ОСОБА_7 вимагав гроші і майно у потерпілої та погрожував їй фізичною розправою і вбивством, які потерпіла сприймала реально, однак його це не спинило та він весь цей час, приблизно одну годину, знаходився в будинку, спостерігав за діями ОСОБА_7 , радився з ним та надавав йому вказівки, в тому числі й щодо золотих сережок потерпілої, які були прикриті хустинкою та не знаходились на видному місці.
Тобто такі дії обвинуваченого беззаперечно повинні бути кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, про що також йдеться у роз`ясненнях в пунктах 6, 7, 12, 22 Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності.
При цьому варто звернути увагу на те, що згідно роз`яснень у пунктах 6 та 22 вище наведеного Пленуму Верховного Суду України, не має значення мета яка була спочатку у обвинувачених, оскільки якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднані з проникненням у житло, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою статті 186 КК або частиною третьою статті 187 КК України. А під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Не знайшли свого підтвердження й доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що саме ОСОБА_5 погрожував потерпілій та забрав у неї гроші, а він в цей час шукав цінне майно в інших кімнатах.
Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 знаходився під час розбійного нападу у сірій шапці та темній курточці з вставками, не однотонній, та він є вищого зросту ніж ОСОБА_7 , а останній був одягнутий у чорну шапку та темну однотонну курточку.
При цьому, під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_11 чітко та з впевненістю стверджувала, що в неї гроші вимагав чоловік одягнений в чорну в`язану шапку та темну однотонну куртку, а інший чоловік в кімнату не заходив, стояв на вході у кімнату, був одягнутий в сіру шапку, темну курточку зі вставками, не однотонну, був вищого зросту, та вони постійно радилися між собою.
Про перебування саме в таких речах, в судовому засіданні стверджували й самі обвинувачені.
Суд, по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, поставив на обговорення питання чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.
Таким чином, слід зазначити, що судом в межах повноважень, визначених ч.3 ст.26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення та захисту своїх процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову позицію і надавати докази на її обґрунтування та для повного і об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Вказані докази є належними, допустимими, достовірними, узгоджуються між собою та є достатніми для доведення винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів, а тому суд кваліфікує їх дії за ч.3 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Згідно роз`яснень, які містяться в п.2, 10 Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів майнового характеру, не працює, утриманців не має, характеризується посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.
Обставини, що пом`якшують покарання за ст.66 КК України, відсутні.
При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, вчинене умисно, обставини, мотиви, наслідки його вчинення, а також особу обвинуваченого.
Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді конфіскації майна стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення тяжкого злочину (ст.7-1 КК в редакції 1960 року, призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі), не працює, утриманців не має, характеризується посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності, даних про перебування на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не має.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.
Обставини, що пом`якшують покарання за ст.66 КК України, відсутні.
При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, вчинене умисно, обставини, мотиви та наслідки його вчинення, а також особу обвинуваченого.
Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді конфіскації майна стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , суд не знаходить підстав для призначення покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.
Підстав вважати призначене покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, немає.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України та роз`яснень у пунктах 9 та 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», стягнути з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертиз в розмірі 3759 грн. 35 коп. в рівних долях.
Щодо цивільного позову заявленого потерпілою ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 9500 грн., слід зазначити таке.
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 фактично позов не визнали оскільки не погодились із сумою матеріальних збитків. Крім того, ОСОБА_5 взагалі заперечував факт заволодіння грошовими коштами.
Відповідно до ч.1 ст.326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.
Однак, потерпіла ОСОБА_11 в судові засідання не з`являлася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.135 КПК України, повідомлена про час, дату та місце проведення судових засідань, надала заяву про розгляд вказаного кримінального провадження без її участі, наданні покази підтримала в повному обсязі, однак не просила про розгляд позовної заяви за її відсутності, позовні вимоги обвинувачені не визнали.
У зв`язку з вище викладеним, цивільний позов ОСОБА_11 необхідно залишити без розгляду.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією майна.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців із конфіскацією майна.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 02 березня 2021 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати у кримінальному проваджені на залучення експерта для проведення експертиз в розмірі 3759 грн. 35 коп. в рівних долях.
Цивільний позов ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 9500 грн. - залишити без розгляду.
Речовий доказ: медалі в кількості 3 штук та вироби жовтого металу (сережки) в кількості 2 штук - залишити власнику ОСОБА_11 ; флеш-накопичувачі - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, захисникам, потерпілій та прокурору.
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1