Дата документу 04.06.2021
Справа № 501/1605/21
У Х В А Л А

04 червня 2021 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області клопотання слідчого Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000434 від 26 травня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.203-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області надійшло вказане клопотання, погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обґрунтоване наступним.

Слідчим відділом ВП №2 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000434 від 26 травня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.203-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 травня 2021 року до ВП №2 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області зі служби 102 надійшло повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення в діях невстановленої особи (осіб) зайняття гральним бізнесом.
29 травня 2021 року, до постановлення ухвали слідчого судді, слідчим ВП №2 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено 8 персональних комп`ютерів в системних блоках: Dell S/N: СRS 753J, Fujitsu S/N: YКSВ26451, Fujitsu S/N: YКSВ044698, Fujitsu S/N: YКSВ048977, Dell S/N: DZV014S, Dell S/N: НХDY33J, НР S/N: ЕW290АV, Dell S/N: С8NN93J.
Вищезазначені персональні комп`ютери в системних блоках постановою слідчого від 29 травня 2021 року визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадженні.
Слідчий просить накласти арешт на вищезазначені предмети, вилучені під час огляду, через наявність достатніх підстав вважати, що вони є доказами у кримінальному провадженні, для забезпечення збереження цих речових доказів та проведення судових експертиз.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала.

Розгляд клопотання проведено без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна (ч.2 ст.172 КПК України).

З метою недопущення розголошення відомостей досудового розслідування розгляд клопотання проведено у закритому судовому засіданні.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000434 від 26 травня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.203-2 КК України,
29 травня 2021 року, під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучено майно, а саме 8 персональних комп`ютерів в системних блоках.
Слідчим суддею також встановлено, що огляд місця події було проведено без ухвали слідчого судді про дозвіл на його проведення.

03 червня 2021 року слідчий ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду місця події.

Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2021 року в задоволенні клопотання було відмовлено.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В частині другій статті 170 зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В клопотанні про арешт майна не зазначена конкретна форма арешту, яка, як на думку особи, яка подала клопотання, відповідає його завданню та визначена частиною 1 статті 171 КПК України: позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

В частині 1 статті 22 КПК України зазначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Згідно ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частина 1 статті 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Таким чином, діючим кримінальним процесуальним законодавством передбачена самостійність сторін щодо визначення своєї правової позиції, в тому числі і щодо визначення підстав, мети та форми арешту майна.

Всупереч зазначеним вимогам Закону в клопотанні про арешт майна не міститься вимоги щодо конкретної форми цього арешту.

Тобто, по суті, сторона кримінального провадження, перекладає на суд покладений на неї обов`язок щодо самостійного обстоювання свої правової позиції.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.3 ст.233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 237 КПК України передбачено, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

В частині 2 статті 234 КПК України зазначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч.4 ст.87 КПК України, докази, передбачені п.1 ч.2 цієї статті, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2021 року в даному кримінальному провадженні було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду місця події, під час якого було тимчасово вилучено майно.

Враховуючи, що огляд місця події, проведення якого потребувало попереднього дозволу слідчого судді, було здійснено без такого дозволу, що є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи вимоги п.2 ч.1 ст.169, ч.3 ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути тимчасово вилучене майно особам, в яких воно було вилучено та які на той час було його законними володільцями.

Керуючись ст.ст.110, 172, 173, 369-370 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000434 від 26 травня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.203-2 КК України, відмовити.
Зобов`язати слідчого Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 негайно повернути вилучене майно власнику.
Копію ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, іншим зацікавленим особам.
Слідчий, прокурор після отримання судового рішення зобов`язані негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя