ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1495/21 Справа № 183/4148/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань заза № 0000717 від 10 травня 2020 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Свердловської області Російська Федерація, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання: за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком 13 років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком 12 років з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 14 років з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, за таких обставин.
Так, 10 травня 2020 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_6 знаходився на території автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на напад на охоронця автостоянки ОСОБА_9 з метою заволодіння його грошовими коштами, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 10 травня 2020 року приблизно о 16.05 годині, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у присутності малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосував насильство, небезпечне для життя ОСОБА_9 , та за допомогою деформованої лопати у вигляді дерев`яної палиці із металевим наконечником з гострими краями наніс ОСОБА_9 не менше 8 ударів по голові, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась множинними забитими ранами голови та обличчя, відкритими втисненими переломами кісток склепіння черепу з розповсюдженням тріщин на основу черепу, крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, крововиливами у речовину лобових, правої скроневої, правої тім`яної, лівої скроневої та лівої потиличної часток головного мозку зі слабкою та помірною лейкоцитарною реакцією, з некрозом нейропілю перифокально та поміж ними, подекуди з ділянками геморагічного просякнення, з явищами енцефалолізіса у речовині головного мозку, яка ускладнилась розвитком вираженого набряку головного мозку, внаслідок яких настала смерть потерпілого.
Також, під час розбійного нападу на ОСОБА_9 , ОСОБА_6 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості: розповсюджені синці на шкірі тильної поверхні кистей, закритий перелом нижньої третини основної фаланги третього пальця лівої кисті зі зміщенням, закриті переломи середніх фаланг третього пальця правої кисті, другої, четвертої та п`ятої кісток правої кисті, а також синець на шкірі нижньої третини задньої поверхні лівого плеча, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Після цього ОСОБА_6 дістав із кишені ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 2100 гривень, що належали ОСОБА_11 та, утримуючи викрадене, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Під час розбійного нападу ОСОБА_6 10 травня 2020 року приблизно о 16.05 годині знаходився на території автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи злочинний умисел, що раптово у нього виник, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 , тобто на вбивство останнього, діючи із корисливих мотивів з метою заволодіння грошовими коштами, що мав при собі останній, із застосуванням деформованої лопати у вигляді дерев`яної палиці із металевим наконечником з гострими краями несподівано для ОСОБА_9 наніс останньому не менше 8 ударів в область життєво важливого органу - голови, чим умисно заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась множинними забитими ранами голови та обличчя, відкритими втисненими переломами кісток склепіння черепу з розповсюдженням тріщин на основу черепу, крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, крововиливами у речовину лобових, правої скроневої, правої тім`яної, лівої скроневої та лівої потиличної часток головного мозку зі слабкою та помірною лейкоцитарною реакцією, з некрозом нейропілю перифокально та поміж ними, подекуди з ділянками геморагічного просякнення, з явищами енцефалолізіса у речовині головного мозку, яка ускладнилась розвитком вираженого набряку головного мозку, внаслідок яких настала смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги захисник посилається на незаконність судового рішення через допущену судом неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення у провадженні. Захисник вказує, що судом було безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_12 , яка могла своїми показами спростувати наявність в діях обвинуваченого корисливого мотиву на вчинення злочину, та підтвердити, що вона позичила обвинуваченому кошти, які випали в нього з кишені на місці подій та він їх лише підняв із землі. Разом з цим, на переконання захисту, призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки воно за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, й суд призначаючи покарання, не врахував належним чином тих обставин, що обвинувачений повністю визнавав свою вину, не заперечував, що наносив тілесні ушкодження потерпілому, тому вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, обвинувачений звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вирок. Обвинувачений, не заперечуючи, що саме ним було нанесено удари потерпілому, внаслідок яких тому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, не погоджується із кваліфікацію його дій в частині наявності у нього корисливого умислу на вчинення інкримінованих дій. Зазначає, що саме потерпілий на нього перший замахнувся металевою арматурою, та переймаючись за своє життя, він наніс потерпілому декілька ударів дерев`яною палицею, в ході чого в нього з кишені випали гроші в сумі 2100 грн. Однак судом цим обставинам не було надано належної оцінки, та необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_12 , яка б могла підтвердити, належність цих коштів саме йому. З огляду на викладене, через проведення судом неповного судового розгляду й не доведення наявності у нього корисливого умислу, обвинувачений вважає, що вирок підлягає скасуванню.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор вказує, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а доводи сторони захисту є безпідставними й нічим не підтверджені.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти скарг сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданих апеляційних скарг.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиннні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав та пояснив, що 10.05.2020 він разом зі своїм сином привіз на територію автостоянки, яка розташована по АДРЕСА_2 металолом. Вказав, що потерпілий почав кричати на його сина, й у відповідь на зауваження напав на нього з якимось предметом, на що він злякався, схопив палицю і наніс декілька ударів потерпілому, після чого схопив дитину і поїхав.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, його винуватість повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями потерпілого та свідків.
З показів потерпілого ОСОБА_13 , який є рідним братом загиблого ОСОБА_9 видно, що 10.05.2020 йому зателефонувала дружина та повідомила, що його брата сильно побили та коли він приїхав на місце події, то ОСОБА_9 вже забрали до лікарні.
Як видно із показань свідка ОСОБА_14 , який працює старшим охорони на складах разом з потерілим, що ввечері 10.05.2020 приблизно о 17.00 годині він не міг додзвонитися ОСОБА_9 , тому направив до нього другого охоронця, після чого, йому зателефонував ОСОБА_15 та повідомив про ЧП. Приїхавши на місце він побачив швидку допомогу. Разом з цим, свідок зазначив, що ОСОБА_9 повідомив йому, що удари наносив циган.
Показами свідка ОСОБА_16 підтверджується, що 10.05.2020 на прохання начальника він приїхав на територію автостоянки та побачив, що ОСОБА_9 лежав весь в крові, голова розбита, на запитання що сталось, ОСОБА_9 не зміг йому повідомити, говорив неначе в бреду.
Свідок ОСОБА_11 вказав, що 10.05.2020 ОСОБА_14 йому повідомив, що на сторожа напали, та коли він приїхав на місце події побачив, що ОСОБА_9 сидів й у нього було десь 8-10 ран. Свідок зазначив, що на той час ОСОБА_9 був в свідомості, але чітких відповідей не міг дати, та на запитання "хто наніс удари?" той відповів, що хлопець молодий і також була дитина. До того ж, свідок вказав, що того дня у ОСОБА_9 повинні були бути гроші приблизно 3000 грн., оскільки йому повинні були передати борг.
Також, з показів потерпілого ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_14 й ОСОБА_11 видно, що ними було переглянуто відео з камер відеоспостереження, на яку зафіксовано, що 10.05.2020 ОСОБА_6 разом з малою дитиною перебували разом з потерпілим та в їх присутності якийсь чоловік, щось передав потерпілому. Потім ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зайшли за автомобіль «Камаз», через якийсь час вискочив хлопчик, потім ОСОБА_17 , а через деякий час з під вантажівки виповз ОСОБА_9 .
При цьому, показами свідка ОСОБА_18 , яка 10.05.2020 працювала в магазині «Продтовари», розташованого по вул. Заводській, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, підтверджується, що того дня ввечері ОСОБА_6 мав значну суму грошей.
Покази потерпілого та цих свідків є логічними, послідовними та узгоджуються між собою й підтверджують, зокрема перебування ОСОБА_6 разом з малолітньою дитиною 10.05.2020 на території автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , обізнанність ОСОБА_6 , про наявність у потерпілого грошових коштів та інші обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів.
Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненному підтверджується й дослідженими письмовими доказами у провадженні.
Так, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість № 15 від 11.05.2020 ОСОБА_6 перебував стані алкогольного сп`яніння (а.п. 104).
З протоколів огляду місця події від 10.05.2020 та 11.05.2020 та фототаблицею до нього, видно, що було оглянуто ділянку місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходились 2 автомобілі та 1 вантажний автомобіль «Камаз», державний знак НОМЕР_1 , на правому борті причепу якого було виявлено сліди речовини бурого кольору (численні плями) та поруч на підлозі із причепом.
Також було виявлено та вилучено предмет циліндричної форми з дерев`яною рукояткою та металевим наконечником (а.п. 107, 120-121, 122-123).
Згідно з висновками експертів № 487 від 01.07.2020 та № 495 від 19.06.2020, на лопаті, вилученій по АДРЕСА_2 та марлевому тампоні зі змивом, який вилучений на землі та на правому металевому борті причепу, реєстраційний номер АДРЕСА_3 , встановлена наявність крові людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 (а.п. 144-146, 141-144).
Відповідно до протоколу огляду предмету від 11.05.2020, в ході його проведення було оглянуто диск сірого кольору, марки «PATRON», формату DVD-R, ємкістю 47 GB, з камер відеоспостереження, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , який видав ОСОБА_11 та додаток до протоколу, а саме DVD-R диск з відеозаписом від 10.05.2020 (а.п. 115, 116).
Разом з цим, з відеозапису з камер відеоспостереження від 10.05.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , який було переглянуто в судовому засіданні судом першої інстанції, видно як обвинувачений запросив потерпілого за вантажний автомобіль, після чого, дитина починає відходити назад, а ОСОБА_6 вибігає із-за автомобіля, тримаючи гроші в руці й через короткий проміжок часу із-за вантажного автомобіля виліз потерпілий, який тримався за голову, не орієнтуючись в просторі.
Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2020, 27.05.2020 та 28.05.2021 за участю свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , в ході проведення яких вони впізнали на фото ОСОБА_6 (117-119, 147-149, 150-152).
Відповідно до протоколу огляду трупа від 12.05.2020 з фототаблицею до нього було оглянуто труп ОСОБА_9 (а.п. 130-133).
З протоколів проведення слідчого експерименту від 11.05.2020 та 11.06.2020 з відеозаписом до нього, за участю ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_5 видно, що ОСОБА_6 показав і розказав, як 10.05.2020 наносив удари в область голови ОСОБА_9 дерев`яною палицею з металевим наконечником в кількості 3-5 ударів металевою частиною лопати, також зазначив, що можливо наносив більше ударів. Після того, як ОСОБА_9 впав спиною на землю, ОСОБА_6 помітив, що у потерпілого випали грошові кошти на землю, які обвинувачений підняв (а.п. 159-162, 124-125).
Згідно з висновками експертів № 916/283-Е від 02.06.2020, № 916/935-Е від 17.06.2020, № 916/323-Е від 14.07.2020, причиною смерті ОСОБА_9 стала отримана ним відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася множинними забитими ранами голови та обличчя, відкритими втисненними переломами кісток склепіння черепу з розповсюдженням тріщин на основу черепу, крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, крововиливами у речовину лобових, правої скроневої, правої тім`яної, лівої скроневої та лівої потиличної часток головного мозку зі слабкою та помірною лейкоцитарною реакцією, з некрозом нейропілю перифокально та поміж ними, подекуди з ділянками геморагічного просякнення, з явищами енцефалолізіса у речовині головного мозку, яка ускладнилася розвитком вираженого набряку головного мозку. Смерть ОСОБА_9 констатовано ІНФОРМАЦІЯ_3 о 04 годині 30 хвилин. Між тілесними ушкодженнями у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася множинними ранами голови та обличчя, відкритими втисненними переломами кісток склепіння черепу з розповсюдженням тріщин на основу черепу, крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, крововиливами у речовину лобових, правої скроневої, правої тім`яної, лівої скроневої та лівої потиличної часток головного мозку зі слабкою та помірною лейкоцитарною реакцією, з некрозом нейропілю перифокально та поміж ними, подекуди з ділянками геморагічного просякиення, з явищами енцефалолізіса у речовині головного мозку та ускладнилася розвитком вираженого набряку головного мозку та настанням смерті є прямий причинний зв`язок. Можливо стверджувати, що не виключається можливість виникнення виявленої при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 відкритої черепно-мозкової травми при механізмі, на який вказав під час проведення 11.06.2020 слідчого експерименту ОСОБА_6 - при нанесенні декількох ударів тупим предметом в область голови потерпілому. Характер та локалізація виявлених ушкоджень допускає можливість їх виникнення не менш як 6 ударних дій тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким може бути і надана на експертизу лопата, або інший предмет з аналогічними властивостями. Характер ушкоджень у вигляді синців на шкірі кистей та переломів кісток кистей вказує на те, що вони виникли не менш як від 2 ударних дій тупого предмету, яким може бути і надана на експертизу лопата, або інший предмет з аналогічними властивостями (а.п. 134-140, а.п. 153-158, а.п. 164-168).
Висновком судово-психіатричного експерта № 293 від 12.06.2020 підтверджено, що ОСОБА_6 у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. У період інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує ( а.п. 127-129).
Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними, й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011), та підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, за обставин, викладених у них, не має.
Доводи сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого та корислового мотиву, є безпідставними, та були предметом перевірки суду першої інстанції, який надав їм належну правову оцінку, й з якою погоджується і апеляційний суд з огляду на таке.
Відповідно до ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Разом з цим, системний аналіз кримінального закону свідчить, що питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Як правильно встановив суд першої інстанції, характер та послідовність дій ОСОБА_6 , зокрема, нанесення численних ударів в життєво важливий орган тупим твердим предметом та його поведінка після вчинення кримінальних правопорушень, а саме залишення місця події після того, як потерпілий впав на землю, доводить наявність у ОСОБА_6 умислу саме застосування насильства, небезпечного для життя ОСОБА_9 та його вбивство із корисливих мотивів з метою заволодіння грошовими коштами.
До того ж, матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів того, що у ОСОБА_6 , який завдавав потерпілому за допомогою деформованої лопати у вигляді дерев`яної палиці із металевим наконечником з гострими краями не менше 8 ударів в область життєво важливого органу - голови, був намір спричинити лише тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, не наведено їх і в поданих апеляційних скаргах.
Щодо наявності у обвинуваченого корисливого мотиву на вчинення інкримінованих злочинів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Так, у кримінально-правовому розумінні, корисливий мотив є прагненням, спонуканням особи до незаконного збагачення за рахунок вчинення протиправних дій стосовно інших осіб, суспільства або держави.
Учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також, коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину. У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном, тобто ч. 4 ст. 187 цього Кодексу.
З показів обвинуваченого видно, що 10.05.2020 він зі своїм сином приїхали на територію автостоянки, яка розташована по АДРЕСА_2 , щоб здати небагато металолому й підзаробити трохи грошей. Разом з цим, потерпілий ОСОБА_13 вказав, що при перегляді ним відео з камер відеоспостереження він бачив, як в присутності обвинуваченого та його сина до ОСОБА_9 підходив чоловік, який йому щось передав, після чого обвинувачений з потерпілим зайшли за вантажний автомобіль й через деякий час звідти вибіг обвинувачений з грошима в руках, забрав дитину й покинув місце події, що підтверджується дослідженими судом першої інстанції відеозаписами з камер відеоспостереження від 10.05.2020 за вказаною адресою.
При цьому, свідок ОСОБА_11 підтвердив, що того дня, потерпілому повинні були передати грошові кошти в сумі приблизно 3000 гривень, які той мав передати свідкові, а свідок ОСОБА_18 , вказувала, що того дня ввечері ОСОБА_6 здійснював покупки у крамниці, розташованої по АДРЕСА_2 , та при собі мав велику суму грошей.
До того ж, факт заволодіння обвинуваченим грошима, які були у потерпілого підтверджується і відомостями з протоколів слідчих експериментів від 11.05.2020 та 11.06.2020 з відеозаписом до нього, за участю ОСОБА_6 , де він розказав, як, чим та скільки він наніс ударів ОСОБА_9 та зазначив, що після того, як ОСОБА_9 впав спиною на землю, він помітив, що у потерпілого випали грошові кошти, які він підняв.
Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до переконливих висновків про вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів саме з корисливим мотивом.
Щодо доводів захисту про безпідставну відмову суду в допиті свідка ОСОБА_12 , то, на переконання, колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтованого відмовив у допиті цього свідка, з огляду на те, що, як на стадії досудового розслідування, так і судового розгляду зазначений свідок ніде не фігурував, а стороною захисту було заявлено клопотання про його допит лише під час закінчення з`ясування обставин провадження в останньому судовому засіданні. До того ж, вказаний доказ не було відкрито стороні обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України, тому апеляційний суд відноситься до такої позиції сторони захисту критично, та розцінює її як дію, націлену на уникнення покарання за вчиненні злочини.
З огляду на викладене, висновки суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України є правильними, а доводи, викладені обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах неспроможними.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дослідженні всі обставини кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 .
Перевіряючи доводи сторони захисту про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, суд вважає їх необґрунтованими, виходячи з такого.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного обвинуваченому покарання, яке визначено у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому злочинів, з урахуванням усіх обставин провадження, ступеню тяжкості вчинених злочинів, які віднесено законом до категорії особливо тяжких з суспільно небезпечними наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 , особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів не перебуває, суспільно корисною працею не займається, немає міцних соціальних зв`язків, шкоду завдану його протиправними діями потерпілому будь-яким чином не відшкодував, навіть, не вибачився перед потерпілим, наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину у присутності дитини, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також, думку потерпілого, який наполягав на призначенні ОСОБА_6 суворого покарання, й визначенням остаточного покарання, із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, з його реальним відбуванням, та вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. ст. 69, 75 КК України, колегією суддів не встановлено.
Отже, суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту в цій частині також є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах сторони захисту мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4