Справа № 141/57/21
Провадження №1-кп/141/23/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2021 року за № 0000009 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлізаветівка Братського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працює, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 09.01.2021 року приблизно о 20 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи про наявність в домогосподарстві свого знайомого ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 цінних речей та майна, місця його знаходження, прийшов до домогосподарства останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись в тому, що власник домогосподарства відсутній, скориставшись тим, що поблизу нікого немає, і його дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, з метою власного збагачення за рахунок чужої власності, ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей житлового будинку, та за допомогою металевого прута зірвав навісний замок на вхідних дверях, проник всередину житлового будинку, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав один мішок білого кристалічного цукру вагою 50 кг., який переніс за межі населеного пункту. Маючи намір продати викрадений цукор, ОСОБА_3 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_6 , з проханням відвезти його в м. Іллінці, для продажу цукру, на що ОСОБА_6 погодився.

Отримавши згоду на перевезення, ОСОБА_3 , маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на отримання легкої нажви, а саме на заволодіння майном ОСОБА_5 , повернувся до житлового будинку останнього та безперешкодно проникнувши в житло, викрав ще один мішок цукру, вагою 50 кг., який також переніс до місця схову.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив крадіжку двох мішків білого кристалічного цукру, вагою по 50 кг. Кожен, загальна вартість становить 1938 грн. 90 коп.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у приміщення.
Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, а саме продав викрадені два мішки цукру своєму знайомому ОСОБА_7 , чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1938 грн. 90 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у скоєному визнав повністю, щиро каявся та показав, що він 09.01.2021 року приблизно о 20 год 00 хв з житлового будинку свого знайомого ОСОБА_5 , що проживає по АДРЕСА_1 викрав мішок цукру, який виніс за межі села. Потім він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_6 з проханням перевезти цукор м.Ілілнці для продажу. Після згоди на перевезення він знову повернувся до житлового будинку ОСОБА_5 та з житлового будинку викрав це один мішок цукру. Викрадені два мішки цукру він продав своєму знайомому ОСОБА_7 .

Крім повного та беззастережного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні повністю підтвердив обставини, вказані обвинуваченим.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у приміщення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також те, що він усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину. Дані обставини суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.3 ст. 185 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, керуючись ст.50, 65 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він злочин вчинив вперше, а тому йому необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст.ст.122, 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення експертиз, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,65, 66, 67, 75, 76, 185 ч. 3 КК України, ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення експертизи в сумі 326 (триста двадцять шість) гривень 88 коп стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області № 136/46/21 від 13.01.2021 року скасувати.

Повернути власнику майна, ОСОБА_5 , один полімерний мішок білого кольору, вагою 50 кг, на якому наявна паперова бирка з написом «Цукор білий кристалічний з цукрових буряків, маса нетто 50 кг., маса брутто 50 кг. 110 гр., №015423» що знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Липовець, вул. Г. Майдану, 75 Вінницької області.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1