ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000514 від 05.12.2020 року за апеляційною скаргою прокурора Заставнівського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, має на утримані двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16.11.2018 Кіцманським районним судом за ст.185 ч.3, ст.185 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 23.08.2019 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч.3, 70 ч.4, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На

ЄУНСС: 718/1/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
НП: 11-кп/822/209/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

виправданого за ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнано невинуватим і по суду виправданим.

Вирішено долю речових доказів у справі.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення в тому, що 04 грудня 2020 року о 09:36 год., ОСОБА_6 , йдучи по вулиці Кобилянській у м. Кіцмань Чернівецької області, переліз через дерев`яну хвіртку на територію господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, проник на територію господарства за вказаною адресою, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме стальний форкоп, стальну стійку для мотора, стальну стійку під форкоп загальною вагою 58 кг. Згідно висновку експерта № СЕ-19/126-20/8297-ТВ/778-Р від 11.12.2020 ринкова вартість чорних металів, а саме: сталі (металевого форкопу, металевої стійки для мотора, металевої стійки під форкоп), загальною вагою 58 кг, на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 04.12.2020, становила 349 грн. 74 коп.

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 349,74 грн.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням у інше володіння особи, вчинене повторно.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за вказаним обвинуваченням, суд першої інстанції у вироку зазначив, що аналізуючи зібрані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому діяння поза розумним сумнівом.

Крім того судом першої інстанції зазначено, що враховуючи всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення є недоведеним, а тому обвинуваченого ОСОБА_6 слід виправдати у зв`язку із недоведеністю факту вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням прокурор Заставнівського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій він вважає, що вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року є незаконним, винесеним з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що районним судом не дотримано вимог щодо зазначення у мотивувальній частині вироку однієї із передбачених законом підстав для виправдання обвинуваченого, а в резолютивній частині - рішення про визнання особи невинуватим у пред`явленому обвинуваченні із зазначенням конкретної підстави для його прийняття.

Вважає, що з урахуванням вищевикладеного, залишається незрозумілим яка саме законна підстав для виправдання особи встановлена судом - недоведеність стороною обвинувачення, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, чи недоведеність в діянні обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки сам факт вчинення кримінального правопорушення районним судом сумніву не піддавався.

Зазначає, що районним судом безпідставно визнано неналежними доказами покази потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 , у мотивувальній частині вироку районним судом викладено узагальненні свідчення вказаних осіб неповно із поданням деяких обставин у неправильному, перекрученому вигляді, покази вищевказаних осіб суттєво відрізняються від тих, які зазначено судом у вироку, а їх невідповідність підтверджується офіційним записом судового розгляду.

Вказує що, районним судом безпідставно визнано недопустимим доказом відеозаписи із камер відеоспостереження, розташованих на місці вчинення злочину, через те, що відеозаписи отримано слідчим в ході проведення слідчої дії - огляду місця події, який було проведено до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, однак проведення слідчим огляду місця події до внесення відомостей до ЄРДР, але за наявності інформації про вчинення кримінального правопорушення та добровільної згоди потерпілого, а також отримання в ході його проведення від потерпілого речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, не суперечать вимогам КПК України, оскільки проведення таких слідчих та процесуальних дій здійснено уповноваженим суб`єктом, що спрямовані на отримання (збирання) доказів та зумовлені їх невідкладністю з метою запобіганню можливості їх пошкодження, псування, знищення.

Стверджує, що районним судом було переглянуто тільки 3 відеозаписи із 11 наявних, що вказує про здійснення оцінки відеозаписів без надання їм повної всебічної оцінки.

Звертає увагу апеляційного суд на те, що сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, а саме показів потерпілого та свідка, акту добровільної видачі свідком предметів кримінального правопорушення, висновок експерта про вартість викраденого майна, відеозаписи із камери відеоспостереження на місці події, характерезуючі особу документи, в своєму взаємозв`язку є достатніми для прийняття судом рішення про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Просить скасувати виправдувальний вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання з покаранням, визначене вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.08.2019 року, призначити остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, взяти ОСОБА_6 під варту у залі суду, вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат.
На вказану апеляційну скаргу надійшло заперечення адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому він вважає виправдувальний вирок районного суду законним, справедливим та обґрунтованим, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні цього злочину органом досудового розслідування та прокурором як на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду не доведена.
Зазначає, що до подій які мали місце 04.12.2020 року між потерпілим та обвинуваченим існували неприязні відносини, що дає підставу зробити висновок, що у потерпілого були всі підстави оговорювати обвинуваченого та упереджено до нього ставитись.
Вказує на те, що свідок ОСОБА_10 будучи допитаний в судовому засіданні одразу пожалівся на слабку пам`ять, та вказав, що не впізнає ОСОБА_6 , не пам`ятає його та які саме речі йому були принесені як металобрухт.
Стверджує, що натомість при допиті свідка ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні він зазначив те, що працівники поліції підійшли до нього і вказали на речі які він вчора придбав та пояснили, що вони викрадені, тобто працівники поліції підійшли із конкретною метою вилучити конкретні речі, а не він добровільно їх видав, також в судовому засіданні районного суду свідок ОСОБА_10 пояснив, що на які речі працівники поліції вказали - ті речі і записали до процесуальних документів як викрадені, за таких умов вважає недопустимим доказом акт добровільної видачі речей від 05.12.2020р.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що протокол огляду місці полії від 04.12.2020 року о 17 год. 10 хв. встановлено, що під час огляду було виявлено та вилучено відеозапис із двох камер спостереження що скопійовано на DVD диск, однак відповідно до витягу з ЄРДР внесені відомості по даному кримінальну провадженню були лише 05.12.2020 року, отже добровільне видане потерпілим відео з камери відео спостереження до внесення відомостей в ЄРДР є недопустимим доказом.
Вважає, що докази в даному кримінальному провадженні, лише підтверджують факт події злочину, однак жодним чином, ані прямо, ані в сукупності з іншими доказами не доводять тієї обставини, що крадіжку скоїв саме обвинувачений ОСОБА_6 .

Просить вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Інших апеляційних скарг чи заперечень на подану апеляційну скаргу від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, провівши судове слідство під час якого було повністю досліджені заявлені апелянтами докази, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено апеляційним судом, 04 грудня 2020 року о 09:36 год., ОСОБА_6 , йдучи по вулиці Кобилянській у м. Кіцмань Чернівецької області, переліз через дерев`яну хвіртку на територію господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, проник на територію господарства за вказаною адресою, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме стальний форкоп, стальну стійку для мотора, стальну стійку під форкоп загальною вагою 58 кг. Згідно висновку експерта № СЕ-19/126-20/8297-ТВ/778-Р від 11.12.2020 ринкова вартість чорних металів, а саме: сталі (металевого форкопу, металевої стійки для мотора, металевої стійки під форкоп), загальною вагою 58 кг, на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 04.12.2020, становила 349 грн. 74 коп.

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 349,74 грн.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано та ухвалено вирок, який підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Визнаючи ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, безпідставно визнавши їх недопустимими, а власний поспішний висновок про непричетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення не визнав, під час апеляційного перегляду пояснив, що вже давно перебуває з потерпілим в неприязних стосунках, так як живе поруч біля відділку поліції і працівники поліції часто простять його бути понятим, працівники поліції повідомили йому що відбулася крадіжка і запросили проїхати до пункту здачі металолому, в пункті прийому металолому він вперше побачив свідка ОСОБА_10 , працівники поліції вказали, що йому взяти і віднести до машини, потім його знову викликав слідчий і сказав, що потрібно підписати декілька документів де йому вручили повідомлення про підозру, він не усвідомлював що саме йому дали працівники поліції доки уважно не прочитав зміст документів, тиск на досудовому розслідуванні на нього не чинився.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, факт таємного викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у інше володіння особи, вчинене повторно, підтверджується сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_8 під час судового розгляду в апеляційній інстанції пояснив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_6 , так як той продав йому раніше металобрухт , однак перестав із ним спілкуватись через те, що підозрював його у крадіжці, яка мала місце ще до подій даного кримінального провадження, 04 грудня, 2020 року повернувшись додому потерпілий побачив, що його хвіртка пошкоджена, після переглянувши відеозаписи камер спостереження побачив, що обвинувачений ОСОБА_6 перелазить через його хвіртку та забирає металеві речі, які були в майбутньому вилучені в свідка ОСОБА_10 , в подальшому він викликав наряд поліції, він сказав, що в нього є відеозапис який згодом був вилучений експертом, через декілька днів йому подзвонив слідчий і сказав, що необхідно провести впізнання по фотознімках, він одразу впізнав ОСОБА_6 по сукупності ознак, на відеозаписі з відеоспостереження одразу впізнав ОСОБА_6 так як був дуже добре з ним знайомий, зазначив що обвинувачений приходив до нього багато разів з проханням забрати заяву про вчинене кримінальне правопорушення, вказав що районний суд був упереджений в даній справі, та неправильно висвітлив у своєму рішенні його покази, оскільки він чітко пам`ятає обставини які є предметом розгляду даного кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_10 , переведений до присяги апеляційним судом показав, що в неприязних стосунках з учасниками кримінального провадження не перебуває, ОСОБА_6 він побачив в перше коли той привіз йому металобрухт, зазначив що саме ОСОБА_6 приніс йому металобрухт, коли до нього ОСОБА_6 приїхав здавати металобрухт він був погано вдягнутий, неохайний, з ознаками алкогольного сп`яніння, а під час судового розгляду в районному суді ОСОБА_6 був охайно вдягнутий з доглянутою зовнішністю, а тому в нього виникали певні сумніви чи це дійсно та сама особа, однак він впевнений, що це саме ОСОБА_6 приніс металобрухт, коли ОСОБА_6 приніс металобрухт він запитав його чи це не крадене, на що ОСОБА_6 відповів, що це його діда, свідок ОСОБА_10 придбав три металеві речі за 300 грн. в ОСОБА_6 , через декілька днів приїхали працівники поліції з ОСОБА_6 , який самостійно вказав на викрадені речі та відніс їх в поліцейську машину.

Крім того, згідно акту добровільної видачі свідок ОСОБА_10 за участю понятих видав дві металеві стійки та фаркоп (т.1 а.с.30).

Саме на ці речі вказує потерпілий ОСОБА_8 у своїй заяві до Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області (а.с.7 т.1).

Тому, такі послідовні показання потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 та зазначений акт добровільної видачі дають підстави прийти до обґрунтованого беззаперечного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у інкримінованих йому діях, і дають можливість встановити належним чином фактичні обставини даного кримінального провадження.

Показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з матеріалами справи, відтак районний суд відкидаючи дані покази як доказ діяв упереджено, формально підійшовши до їх оцінки не надавши їм належної правової оцінки.

Як вбачається із змісту виправдувального вироку районного суду, зазначені в ньому показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 відображені неповно, за таких обставин, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про однобічність оцінки доказів судом, яка пов`язана з їх вибірковістю.

Свідок ОСОБА_10 , прямо вказує на ОСОБА_6 як на особу , яка здавала йому метал.

Ці показання він надав у районному та апеляційному суді.

У журналі судового засідання Кіцманського районного суду від 31.03.2021 року, на 14:1452 хв. свідок ОСОБА_10 вказує, що « це точно ОСОБА_6 , був він, здавав метал, три залізяки».

Районний суд не спростував ці показання свідка, який був безпосередньо очевидцем продажу ОСОБА_6 , викраденого ним майна у потерпілого ОСОБА_8 , а виклав їх у вироку таким чином , який не відповідає справжнім показанням свідка.

Ухвалюючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що досліджені у судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення, свідчать про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком районного суду.

На думку апеляційного суду, зазначені висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам кримінального провадження і приписам кримінального процесуального закону, з огляду на таке.

Відповідно до ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження доведено , що вчинено кримінальне правопорушення, що підтверджено показаннями потерпілого ОСОБА_8 , також доведено що це кримінальне правопорушення вчинено саме ОСОБА_6 , і в його діях є склад кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднану із проникненням у інше володіння особи, вчинену повторно.

Ці обставини, які виключають постановлення виправдувального вироку, були проігноровані районним судом.

Крім того, районним судом не дотримано вимог ст.374 КПК України щодо змісту виправдувального вироку, у разі визнання особи виправданою суд у мотивувальній частині повинен зазначити формулювання обвинувачення, яке визнане судом недоведеним, підстави виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

У оскаржуваному вироці не зазначено мотиви, з яких суд відкинув докази обвинувачення, навпаки ,районний суд їх виклав і оцінив так як це суперечить їх фактичному змісту.

Зокрема, показання свідка ОСОБА_10 районний суд виклав не повно і як наслідок не мотивував чому відкидає його показання про те, що саме ОСОБА_6 приніс йому здати викрадені речі у потерпілого ОСОБА_8 .

І свідок ОСОБА_10 , і потерпілий ОСОБА_8 точно вказують вид і найменування викраденого майна, яке співпадає у їхніх показаннях, свідок ОСОБА_10 прямо вказує на обвинуваченого ОСОБА_6 як на особу яка саме ці речі йому здала, і які по акту добровільної видачі були передані поліції саме за вказівкою обвинуваченого, він також вказує на ОСОБА_6 при пред`явленні до впізнання.

Апеляційним судом не здобуто законних підстав сумніватися у показаннях свідка ОСОБА_10 , і потерпілого ОСОБА_8 , як таких що є послідовними і незмінними протягом досудового слідства і судового розгляду даного кримінального провадження, і дають можливість вірно встановити фактичні обставини даного кримінального провадження.

Мотиви, з яких відкинуті ці докази районним судом не зазначені у оскаржуваному вироці.

Апеляційний суд вважає їх достатніми для доведеності вини ОСОБА_6 у інкримінованих йому діях.

У своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_6 незважаючи на невизнання вини у пред`явленому обвинуваченні не заперечував фактів продажу металу потерпілому ОСОБА_8 , що свідчить про те, що він займався цією діяльністю.

Апеляційний суд критично оцінює позицію сторони захисту по невизнанню вини у інкримінованих діях обвинуваченому ОСОБА_6 як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, його доводи про залучення його як понятого у слідчих діях, та те що він не розумів свого статусу під час проведення слідчих дій стосовно нього не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, спростовані під час проведення судового слідства, крім того, самий обвинувачений протягом досудового та судового слідства не заявляв на застосування щодо заборонених законом методів, чи порушення його процесуальних прав.

Доводи сторони захисту щодо критичної оцінки наданих органу поліції потерпілим ОСОБА_8 дисків із відеозаписом, де зафіксовано відеоспостереження території його домогосподарства де сталася крадіжка металу суд оцінює як такі, що не мають правового значення, оскільки не кладе їх в основу доведеності вини обвинуваченого у інкримінованих діях, через наявність сукупності інших доказів для такого доведення.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора сторона захисту сама вказує, що ці відеозаписи підтверджують подію злочину, але на них неможливо ідентифікувати особу , яка здійснює крадіжку металу.

Незважаючи на те, що на цих відеозаписах точно ідентифікувати особу, яка виносить металічні предмети з домогосподарства потерпілого ОСОБА_8 не вдається за можливе , однак тут суд погоджується із стороною захисту про те, що тут дійсно зафіксовано подію злочину, а також кількість і вид викрадених речей, дата скоєння злочину, що повністю узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 .

Стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено доводів на спростування обґрунтованих, належних, допустимих, доказів доведеності вини наданих стороною обвинувачення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виправдувальний вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, з ухваленням стосовно ОСОБА_6 нового обвинувального вироку.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, відомості про особу обвинуваченого, те що він під час іспитового строку призначеного за попереднім вироком вчинив новий злочин, також те, що він посередньо характеризується по місцю проживання, стан його здоров`я .

Правових підстав для застосування ст.69, ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що необхідним і достатнім для обвинуваченого ОСОБА_6 буде відбуття реального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з врахуванням вимог ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань, за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.08.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 409, 411, 420, КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Заставнівського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року - задовольнити.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року яким ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України визнано невинуватим і по суду виправданим скасувати, ухвалити новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання за цією статтею у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 серпня 2019 року, і визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у вигляді 4 років позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_6 під варту із зали суду негайно.

Строк відбуття покарання обчислювати з 17 червня 2021 року.

Речові докази:

- стальна стійка для мотора, стальний форкоп, стальна стійка під форкоп, які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_8 залишити в останнього.

- DVD-диск - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати на проведення експертизи (висновок №СЕ-19/126-20/8297-ТВ/778-Р) в сумі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35 коп.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , в той самий строк з моменту вручення йому копії даного вироку.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1
Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

17.06.2021 року

(дата засвідчення копії)