ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/2708/20

Номер провадження 1-кп/495/385/2021

09 серпня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001113 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Широке, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, до арешту працюючого за наймом, перебуваючого у цивільному шлюбі, інваліда 3 групи, раніше судимого:

- 01.06.2004 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 2, 15, 185 ч. 3, 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 03.12.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 152 ч. 4, ст. 185 ч. 3, ст. 304 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України, до 12 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнився 25.01.2019 року по відбуттю строку покарання;

до арештуз проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 23.05.2019 приблизно о 14.00 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, відкривши запірний пристрій воріт проник у двір території домоволодіння АДРЕСА_2 , розраховуючи, що його злочинні дії не будуть помічені, умисно, незаконно заволодів транспортним засобом мопедом марки «Honda Dio АF57», номер кузова: НОМЕР_1 , без реєстраційного номеру, який згідно талону № НОМЕР_2 , виданого 05.05.2008, належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим мопедом на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 23.05.2019 приблизно о 14 годині, проходячи по вул. Кишинівська у м. Білгород-Дністровський він побачив у дворі мопед в якому були вставлені ключі запалення. Відкривши ворота він пройшов у двір домоволодіння та викотив мопед марки «Honda», після чого завівши його поїхав з місця вчинення злочину. Мопедом він користувався близько року та 26.03.2020 року у с. Бритівка він був зупинений працівника поліції на вище вказаному мопеді, які його затримали. Наразі мопед повернутий потерпілому. У скоєному розкаявся, просив суворо його не карати, пояснив, що він є інвалідом третьої групи, зараз проживає зі співмешканкою та її неповнолітнім сином.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

У ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності та скоїв злочин маючи не зняту та не погашену судимість, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, а саме те, що він розкаявся та сприяв розкриттю злочину, враховуючи його вік та стан здоров`я, а саме те, що він є інвалідом ІІІ групи, має постійне місце проживання на території смт. Сарата Одеської області, має родину, а також враховуючи те, що викрадене майно повернуто потерпілому і він не заявляв цивільного позову, а також думку потерпілого, який у своїй письмовій заяві просить покарати обвинуваченого на розсуд суду, суд приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже, при застосуванні положень ст.75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.

Речові докази: мопед марки «Honda Dio АF57», номер кузова: НОМЕР_1 , без реєстраційного номеру, реєстраційний талон № НОМЕР_2 , ключ від замка запалення, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 1 307,60 грн.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу скасувати, звільнивши з під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 50, 65, 77 КК України, ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу скасувати, звільнивши з під варти у залі суду.

Речові докази: мопед марки «Honda Dio АF57», номер кузова: НОМЕР_1 , без реєстраційного номеру, реєстраційний талон № НОМЕР_2 , ключ від замка запалення, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 1 307,60 грн.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1