Справа № 438/1119/20
Провадження № 1-кп/438/21/2021
ВИРОК
іменем України

18 червня 2021 року Бориславський міський суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000259 від 16 липня 2020 року,
стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золочева Львівської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніш судимий вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 04 серпня 2020 року за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
за участю сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , якого вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 04 серпня 2020 року визнано винним у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) та шахрайстві, вчиненому повторно, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності за період часу з 24 січня 2020 року по 10 травня 2020 року, на шлях виправлення не став та повторно скоїв нові злочин проти власності.

Так, 22 березня 2020 року близько 13:30 год ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи реквізити особи, а саме: вичерпні паспортні дані, ідентифікаційний номер карти платника податків ОСОБА_5 , діючи від її імені, без її відома, шляхом обману повторно через мережу інтернет оформив онлайн кредит на суму 3000 гривень, згідно кредитного договору № від 22 березня 2020 року, укладеного від імені ОСОБА_5 та ТзОВ «Ізі кредит», які поступили на банківську карту банку «Ощадбанк» НОМЕР_1 , що належить останній, після чого попередньо знаючи пін-код до даної банківської карти та маючи до неї доступ, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд.

Окрім цього, 06 квітня 2020 року близько 13:41 год ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи реквізити особи, а саме: вичерпні паспортні дані, ідентифікаційний номер карти платника податків ОСОБА_5 , діючи від її імені, без її відома, шляхом обману повторно через мережу інтернет оформив онлайн кредит на суму 3000 гривень, згідно кредитного договору № від 06 квітня 2020 року, укладеного від імені ОСОБА_5 та ТзОВ «Ізі кредит», які поступили на банківську карту банку «Ощадбанку НОМЕР_1 , що належить останній, після чого попередньо знаючи пін-код до даної банківської карти та маючи до неї доступ, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд.

Окрім цього, 10 квітня 2020 року близько 11:09 год ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи реквізити особи, а саме: вичерпні паспортні дані, ідентифікаційний номер карти платника податків ОСОБА_5 , діючи від її імені, без її відома, шляхом обману повторно через мережу інтернет оформив онлайн кредит на суму 4400 гривень, згідно кредитного договору № 00-1229194 від 10 квітня 2020 року, укладеного від імені ОСОБА_5 та ТзОВ «Качай гроші», які поступили на банківську карту банку «Ощадбанк» НОМЕР_1 , що належить останній, після чого попередньо знаючи пін-код до даної банківської карти та маючи до неї доступ, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд .
Окрім цього, 17 квітня 2020 року близько 12:21 год ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи реквізити особи, а саме: вичерпні паспортні дані, ідентифікаційний номер карти платника податків ОСОБА_5 , діючи від її імені, без її відома, шляхом обману повторно через мережу інтернет оформив онлайн кредит на суму 3000 гривень, згідно кредитного договору № від 17 квітня 2020 року, укладеноговід імені ОСОБА_5 та ТзОВ «Ізі кредит», які поступили на банківську карту банку «Ощадбанк» НОМЕР_1 , що належить останній, після чого попередньо знаючи пін-код до даної банківської карти та маючи до неї доступ, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що знавпаспортні дані, ідентифікаційний номер карти платника податків потерпілої ОСОБА_5 , від її імені та без її відома, через мережу інтернет неодноразово, а саме 22 березня 2020 року, 06 квітня 2020 року, 10 квітня 2020 року, 17 квітня 2020 року оформляв онлайн кредит на загальну суму 13 400 гривень, згідно кредитних договорів, укладених від імені ОСОБА_5 та фінансових установ, які поступали на банківську карту банку «Ощадбанк» НОМЕР_1 , що належить останній, після чого, знаючи пін-код до даної банківської карти та маючи до неї доступ, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд .

Просить суд суворо не карати, обрати покарання не пов`язане з реальним відбуттям покарання, а саме у вигляді штрафу. Пред`явлені позовні вимоги про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди визнав у повному обсязі. На момент розгляду справи обвинуваченим повністю відшкодована майнова шкода потерпілій.
Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.
Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, - як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 КК України, належать до нетяжких злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є: щире каяття та добровільне відшкодування завданих злочинами збитків.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, який на момент вчинення кримінальних правопорушень не мав судимості, має постійне місце проживання, не працює,пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога та на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді штрафу за вчинення нетяжкого злочину, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді штрафу, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, слід закрити на підставі ст. 255 ЦПК України, оскільки позивач, відповідно до положень ст.ст.49, 255 ЦПК України відмовилася від позову у зв`язку із добровільним відшкодуванням відповідачем збитків за кредитними зобов`язаннями, укладеними від її імені, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу були зрозумілі.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золочева Львівської області винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Речові докази у справі: копії кредитних договорі за № від 22 березня 2020 року, за № від 06 квітня 2020 року, за № від 17 квітня 2020 року та №00-1229194 від 10 квітня 2020 року, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, - закрити на підставі ст. 255 ЦПК України

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1