Номер провадження: 11-кп/813/1043/21
Номер справи місцевого суду: 498/793/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 12.01.2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000092 від 04.05.2019 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.01.2021 року був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 12.03.2021 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який встановлений в попередніх судових рішеннях, яким відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшився, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як суд не взяв до уваги, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, спростовується тим, що ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення не переховувався та самостійно прийшов до відділення поліції, що підтвердив працівник поліції під час допиту в судовому засіданні.

ОСОБА_7 позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та реєстрацію, що свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Судом не врахована відсутність повноважень у прокурора ОСОБА_8 , який приймає участь у розгляді кримінального провадження, так як він не входить до групи прокурорів. Постанова про заміну прокурорів не підписана керівником Роздільнянської місцевої прокуратури.

В постанові про зміну прокурорів безпідставно зазначений прокурор ОСОБА_9 , оскільки ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.06.2019 року було задоволено клопотання захисника про відвід зазначеного прокурора.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 є ідентичними до раніше поданих клопотань, до клопотань не додані будь-які докази в підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про подовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч.3 ст. 392 КПК України, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовуються з суду першої інстанції:
-ухвала про продовження строку тримання під вартою;
-клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд, дослідивши пояснення учасників апеляційного провадження та матеріали, передбачені приписами ст.422-1 КПК України, приходить до наступного.

Так, з зазначених матеріалів вбачається, що в провадженні Біляївського районного суду Одеської областізнаходиться кримінальне провадження №0000092 від 04.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого 348 КК України.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, встановлення доведеності вини ОСОБА_7 або встановлення невинуватості останньогоу вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 348 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою суду від 12.01.2021 року був продовжний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 12.03. 2020 року, так як прокурором доведені обставини, зазначені в клопотанні, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, вони виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також в клопотанні викладені обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, в ухвалі суд першої інстанції встановив, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, а саме, що не зменшився заявлений прокурором ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме не зменшився ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від суду та від виконання процесуальних обов`язків з огляду на вагомість та тяжкість висунутого обвинувачення.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що доцільно подовжити термін тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на даній стадії процесу, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявному на теперішній час ризику є недостатнім. Під час розгляду клопотання прокурора не встановлено переконливих обставин, які б свідчили про протилежне. Суд не має можливості закінчити судовий розгляд кримінального провадження у визначений строк дії попередньої ухвали суду про подовження строку тримання під вартою з поважних причин.
Апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який був встановлений в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходуобвинуваченому ОСОБА_7 , не зменшився та виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою,обумовлений суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.
Зокрема, з урахуванням положень ст. 199 КПК України, суд в ухвалі надав належну оцінку тому, що прокурор довів обставини, зазначені у частині 3 цієї норми закону, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, він виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, оскільки завершити судовий розгляд кримінального провадження неможливо з поважних причин, а також суд належним чином мотивував свої висновки.
Так, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 15 років, наявним є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від суду.

Таким чином, на думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначеного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України,відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цього ризику стороною захисту не надано.
При розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та позитивно характеризується, на які також звертає увагу захисник в апеляційній скарзі.

Проте, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини щодо особи обвинуваченого суттєво не зменшують встановлений ризик та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений.
В апеляційній скарзі не вказується на якісь нові даніпро особу обвинуваченого, які не були враховані судом при розгляді клопотання.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор у клопотаннях про продовження строку тримання під вартою посилається на аналогічні ризики, які нічим не підтверджуються, не можуть бути взяті до уваги, так як, відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, в даному випадку судом перевіряються ризики, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, зокрема встановлені в попередніх судових рішеннях, а також їх зменшення або зникнення. В оскаржуваному судовому рішенні положення ст.422-1 КПК України були дотримані в повному обсязі, зазначені обставини мотивовані судом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції розумних строків розгляду кримінального провадження, оскільки, в даному випадку, позбавлений можливості надавати оцінку обставинам судового розгляду кримінального провадження з цих питань.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що тривалість судового розгляду може впливати на зменшення ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, якщо при судовому розгляді кримінального провадження вже допитані потерпілі та свідки, однак, в даному випадку, суд не встановив наявність такого ризику щодо обвинуваченого.

Крім того, під час розгляду апеляційного провадження встановлено, що судові засідання призначаються судом у розумні строки, при судовому розгляді кримінального провадження був встановлений порядок дослідження доказів, які наразі досліджуються.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у прокурора ОСОБА_8 повноважень, апеляційний суд не приймає до уваги, так як, в матеріалах провадження міститься постанова про визначення групи прокурорів, до якої входить прокурор ОСОБА_8 ..

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахувавобставини, встановлення яких є обов`язковим при продовженні тримання особи під вартою, відповідно до приписів ст.ст. ст. 199, 331, 422-1 КПК України, а також врахував дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, так як більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наявному ризику та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При таких обставинах, відповідно до положень ст. 422-1 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника підтвердження не знайшли, передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 12.01.2021 рок про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000092 від 04.05.2019 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 19.02.2020 року, о 14 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3