Справа № 177/1083/20
Провадження № 1-кп/177/36/21
У Х В А Л А

30 березня 2021 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 20.07.2020 щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
11.03.2021 прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яке вручено обвинуваченому ОСОБА_3 та його захиснику.
В ході судового засідання прокурор ОСОБА_5 підтримав подане клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 . Зазначав, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2021. Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, однак існує необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
В обґрунтування необхідності задоволення клопотання посилався на наявність вагомих доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, тяжкість покарання яке загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, відсутність у нього постійного місця роботи та інших законних джерел доходу, в тому числі для задоволення природних потреб у їжі, одязі та житлі, наявності у нього судимостей за нетяжкі та тяжкі кримінальні правопорушення. Також вказував на наявність та продовження існування ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Прокурор стверджував про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, вважаючи, що жоден з них не здатен забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, зазначав про те, що від слідства не переховувався. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_3 ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та застосувати до нього альтернативний запобіжний захід домашній арешт, вказуючи на необґрунтованість обвинувачення та ризиків, а також просив суд врахувати наявність у ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків та хворого батька. В обґрунтування заперечень проти задоволення клопотання прокурора зазначав про суперечливість показів потерпілого, про те, що ОСОБА_3 не ухилявся від явки до органів досудового розслідування.
Адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію захисника ОСОБА_6 .
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання, матеріали, що стосуються поданого клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.08.2020 щодо ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави в розмірі 38420,00 грн., дію якого продовжено ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2021 до 03.04.2021 включно.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_3 спливає 03.04.2021, однак, з об`єктивних причин, судовий розгляд вказаного кримінального провадження до зазначеного строку, завершити не представляється можливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , суд виходить із того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, пов`язаного з погрозою застосування насильства, за яке передбачене покарання від 7 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Також суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що він раніше неодноразово судимий за нетяжкі та тяжкий злочини проти власності (а.п. 179 т.1, 25-30 т.4), востаннє в липні 2020 року. ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, відповідно засобів до існування, що перед судом не спростовано.
На переконання суду, вказані обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, незважаючи на наявність у нього соціальних зв`язків (дружини та дитини), за відсутності законних джерел до існування, під загрозою відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення покарання, може уникати явки до суду, так само, як і вчинити нове кримінальне правопорушення.
Доводи сторони захисту про існування у ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків (дружини та дитини), хворого батька, беручи до уваги особу обвинуваченого, а саме схильність до вчинення кримінальних правопорушень, факт системності таких правопорушень (а.п. 25-30 т.4), на переконання суду, не є виключними стимулюючими факторами для запобігання ризикам визначеним п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Тим більше, що вказані соціальні зв`язки, не запобігли вчиненню ОСОБА_3 попередніх кримінальних правопорушень (а.п. 25-30 т.4).
Доводи ОСОБА_3 про те, що він не переховувався від слідства, на переконання суду, не спростовує існування ризику можливого переховування від суду, беручи до уваги тяжкість покарання яке йому загрожує у випадку постановлення обвинувального вироку, а також з урахуванням його особи, зокрема наявності декількох послідовних судимостей за кримінальні правопорушення проти власності.
Кримінальне провадження, на даний час, перебуває на стадії судового розгляду, в якому допитано лише потерпілого та декількох свідків сторони обвинувачення. З об`єктивних причин не допитано інших свідків обвинувачення, лише розпочато дослідження письмових матеріалів провадження та не допитано самих обвинувачених. Разом з тим, стороні захисту відкривалися матеріали кримінального провадження, ОСОБА_3 обізнаний з приводу показань свідків на досудовому слідстві, знає їх місце проживання, що несе ризик незаконного впливу на свідків, який не зменшився та продовжує існувати.
На вказаній стадії судового розгляду, оцінці судом підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Твердження сторони захисту, щодо необхідності оцінки судом обґрунтованості обвинувачення з точки зору наданих показань потерпілого та допитаних свідків, частково досліджених матеріалів, не ґрунтуються на нормах законодавства, адже оцінка всіх досліджених доказів має бути здійснена судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.
Беручи до уваги викладене, розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку, що встановленні при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 ризики не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого діяння, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
За даних обставин, суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судом встановлено збереження та не зменшення ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду, можливості вчинення нових кримінальних правопорушень, а також ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, тому суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на даній стадії кримінального провадження, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, тому вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.
З вищевказаних підстав та встановлених судом обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту.
Оскільки перед судом заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.08.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у межах 20 розмірів прожиткових мінімумів громадян, що складає 38420 грн, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зі збереженням права на заставу та покладенням обов`язків, визначених в ухвалі слідчого судді.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.
В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000369 від 20.07.2020, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 28.05.2021 включно, з можливістю внесення застави та виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.08.2020 у справі № 210/4377/20 провадження № 1-кс/210/1715/20.
Копію ухвали негайно направити до Криворізької УВП № 3.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1