КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_8 та накладеноарешт на майно, вилучене 15 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , що належить підозрюваному ОСОБА_9 , а саме нагрошові кошти в сумі 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) доларів США.

Згідно ухвали, слідчий суддя вказав на наявність передбачених ст. 170 КК України підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9 , а саме на грошові кошти в сумі 51300,00 доларів США, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, ОСОБА_9 є підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України, в межах даного кримінального провадження заявлено цивільний позов, розмір якого належним чином обґрунтовано, а у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення, приховування, перетворення, відчуження майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту із забороною володіння, розпоряджання та користування, на вилучене 15 травня 2020 року під час обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на грошові кошти у сумі 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) доларів США.
Представник вважає, що судовий розгляд клопотання прокурора про арешт майна був неповним та формальним, висновки слідчого судді викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи.
Як зазначає апелянт, обшук було проведено за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , де, серед іншого, було вилучено грошові кошти у сумі 51 300 доларів США. Стверджує, що ОСОБА_7 немає жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого був накладений арешт на її майно.
Також, як зазначає представник, прокурором не обгрунтовано, а слідчим суддею не досліджено потребу в арешті грошових коштів в сумі 51 300 доларів США, що порушує права та законні інтереси власника майна, а також мету накладення арешту.

На думку автора апеляційної скарги, є не зрозумілим, яким чином грошові кошти в сумі 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) доларів США, можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Апелянт посилається на те, що в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні конкретні аргументи стосовно того, що 51 300 доларів США є майном підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Стверджує, що вказані грошові кошти належать не ОСОБА_9 , а є власністю ОСОБА_7 , яка не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, а також вона не несе жодної цивільної відповідальності за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) будь-кого з підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

На думку представника, посилання сторони обвинувачення на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у справі № 757/20010/20-к та протокол про хід і результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15 травня 2020 року, як на підставу належності вказаних грошових коштів конкретній особі, є необгрунтованим, адже жодним чинним нормативно-правовим актом не встановлено способу підтвердження належності готівкових грошових коштів конкретній особі.

Сторона захисту вказує, що грошові кошти в сумі 49 000 (сорок дев`ять тисяч) доларів США були набуті подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , у зв`язку із укладанням останніми договору купівлі-продажу квартири від 10 грудня 2013 року, згідно якого було продано квартиру у АДРЕСА_2 . Інші грошові кошти в сумі 2 300 (дві тисячі триста) доларів США є власними заощадженнями ОСОБА_7 , які були накопичені власними силами та зберігалися разом з іншими грошима у сейфі гаражу, розташованого поряд з будинком.

Також, на думку апелянта, стороною обвинувачення грубо порушено норми КПК України при проведенні обшуку, що послугувало незаконному вилученню грошових коштів та їх подальшому арешту.
Звертає увагу на той факт, що обшук був проведений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 06 травня 2020 року, в резолютивній частині якої було надано дозвіл на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , та перебуває у фактичному володінні, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Разом з тим, з протоколу обшуку вбачається, що слідчу дію також було проведено у гаражному приміщенні будинку, який складається із двох приміщень: кімнати № 1 та кімнати №2. Апелянт вказує, що гараж є окремим нерухомим майном, дозвіл на проведення обшуку якого не було надано слідчим суддею.

Крім того, як зазначається в поданій апеляційні скарзі, прокурором було пропущено строк звернення з клопотанням про арешт майна, на що не звернув уваги слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали.

Окремо звертає увагу на те, що арешт на вказані грошові кошти вже накладався 26 травня 2020 року на підставі клопотання про накладення арешту на майно від 16 травня 2020 року, яке було подано наступного дня після проведення обшуку. У подальшому, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року, був скасовувався арешт, який було накладено 26 травня 2020 року.

Посилаючись на ряд рішень Європейського суду з прав людини, представник зазначає, що арешт майна ОСОБА_7 створює суттєві перешкоди для реалізації нею свого, гарантованого Конституцією України та міжнародно-правовими актами, непорушного права власності.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, за процесуального керівництва військової прокуратури Київського гарнізону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 18 березня 2020 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України, та за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 410 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України.
15 травня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 травня 2020 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , де, серед іншого, було вилучено належні на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 51 300 доларів США.
16 травня 2020 року прокурором винесено постанову про визнання вилучених грошових коштів за адресою: АДРЕСА_1 , речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку із їх відповідністю критеріям статті 98 КПК України, оскільки вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні.
Постановою від 19 серпня 2020 року військову частину НОМЕР_1 залучено до кримінального провадження як потерпілого, у зв`язку із тим, що установлено, що злочинними діями організованої ОСОБА_9 групи завдано збитків саме військовій частині, у якій останній проходив військову службу на посаді заступника командира з тилу начальника тилу.
Стороною обвинувачення (прокурором) підготовлено цивільний позов, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України, за яким ставиться питання про стягнення на користь позивачів завданих організованою групою, очолюваною ОСОБА_9 , збитків (розмір позовних вимог) на суму 1 772, 96 тисяч гривень, які були допущені, зокрема, через вплив ОСОБА_9 на підлеглий особовий склад військовослужбовців військової частини, які за вказівкою останнього вносили неправдиві відомості до офіційних документів, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Документами, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, та конкретними фактами і доказами, що свідчать про володіння, користування та розпорядження зазначеним майном підозрюваним ОСОБА_9 , вилученим під час проведення обшуку від 15 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , грошовими коштами у сумі 51 300 доларів США є: протокол обшуку від 15травня 2020 року проведеного за адресою: АДРЕСА_1 ; протокол про хід і результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15 травня 2020 року; аудиторський звіт від 26 счічня 2021 року №234/40/6/1 з результатами позапланового внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 за період із 01 жовтня 2019 року по 31 травня 2020 року; матеріали негласних слідчих (розшукових) дій та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування.
03 березня 2021 року заступник військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 15 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , що належить підозрюваному ОСОБА_9 , а саме нагрошові кошти в сумі 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) доларів США.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року зазначене клопотання було задоволено та накладено арешт на вказані грошові кошти, що належить підозрюваному ОСОБА_9 .
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на грошові кошти перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали судового провадження, заслухано пояснення представника власника майна, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч твердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, 6 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та постановою прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_14 від 16 травня 2020 року правомірно визнане речовим доказом (том 1 а.с.84-86).

Також слідчий суддя врахував, що в межах вказаного кримінального провадження подано цивільний позов, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України, за яким ставиться питання про стягнення на користь позивачів завданих організованою групою, очолюваною ОСОБА_9 , збитків на суму 1 772, 96 тисяч гривень.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді не містить обґрунтування щодо значення арештованих грошових коштів для встановлення обставин кримінального провадження, є необґрунтованими.
Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вилучені грошові кошти, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність, і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи апелянта про те, що арешт на вищевказане нерухоме майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Посилання апелянта на те, що вказані грошові кошти не належать підозрюваному ОСОБА_9 , а є власністю ОСОБА_7 ,його матері, спростовуються матеріалами справи, та відповідно не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Доводи апеляційної скарги про те, що обшук був проведений у гаражному приміщенні будинку, який складається із двох приміщень: кімнати АДРЕСА_3 , що є окремим нерухомим майном, дозвіл на проведення обшуку якого не було надано слідчим суддею, є необґрунтованими, оскільки ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 06 травня 2020 року було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де і було його проведено, за вказаною адресою.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року, якою задоволено клопотання заступника військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене 15 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , що належить підозрюваному ОСОБА_9 , а саме на грошові кошти в сумі 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) доларів США - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3086/2021
Єдиний унікальний номер 757/11014/21/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_15
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1