ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/899/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/599/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_6 ,
представника власника майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 04 березня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000046 від 02.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 04 березня 2021 року клопотання прокурора задоволено.
Суд вирішив накласти арешт на майно, що вилучене в період часу з 20 години 40 хвилин по 22 годину 06 хвилин 01.03.2021 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Тернова, вул. Центральна, неподалік будинку № 258, а саме: автомобіль «Газель», д.н. НОМЕР_1 , завантаженого деревиною розмірами 190х190х120 см, загальним об`ємом 4,332 м3, на якій відсутні електронні чипи (бирки).

ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що вона відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіль «Газель», д.н. НОМЕР_1 та судом першої інстанції розглянуто клопотання прокурора без її участі, що порушує її права на захист. Також, зазначає, що деревина, яку перевозив її син ОСОБА_9 є дровами. які він перевозив з місця мешкання ОСОБА_10 і які були придбані раніше на законних підставах, що підтверджується товарно-транспортною накладною.
Посилається на те, що арештований автомобіль є єдиним для неї засобом підтримки життя в селі.

Прокурор у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі власника майна просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що ні вона ні її представник не були присутніми при проголошені ухвали, що оскаржується та лише 09.03.2021 року отримали повний текст судового рішення після чого звернулись до суду першої інстанції з клопотанням про скасування арешту, однак після відмови у задоволені вказаного клопотання звернулись з апеляційною скаргою.
Колегія суддів доводи представника власника майна про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді визнає поважними та вважає за необхідне поновити їй цей строк.
Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом СВ Чугуївського РУП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2021 року за №0000046 за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.246 КК України.

В ході огляду місця події (обшуку) за адресою: Харківська область, Чугуївський район. с. Тернова, вул. Центральна, неподалік будинку №258, в період часу з 20 години 40 хвилин до 22 години 06 хвилин 01 березня 2021 року, було виявлено та вилучено: автомобіль «Газель», д.н. НОМЕР_1 , завантаженого деревиною розмірами 190х190х120 см, загальним об`ємом 4,332 м3, на якій відсутні електронні чипи (бирки).

Вилучені під час огляду 01 березня 2021 року, автомобіль «Газель 3302», д.н. НОМЕР_1 , завантаженого деревиною, розмірами 190х190х120 см, загальним об`ємом 4,332 м3, визнано речовими доказами (а.с. 11)

Автомобіль марки ГАЗ модель 3302, тип: фургон ізотермічний-С, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . (а.с.43)

Як вбачається з клопотання про арешт майна, прокурором зазначено попередню кваліфікацію у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.246 КК України, що вбачає незаконне перевезення, зберігання або збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду. З метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також особи, яка може бути причетна до вчинення вказаного злочину колегія суддів зазначає, що майно, вилучене в ході огляду місця події, має значення для забезпечення цього кримінального провадження. А тому, є підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що вилучені автомобіль та деревина, які зазначені у клопотанні прокурора відповідають ознакам ст. 98 КПК України, як предмети, які можуть зберігати на собі сліди правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягають перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій, у тому числі проведенні відповідних експертиз, з метою забезпечення доказової бази у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Постановою слідчого від 02.03.2021 року все вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за версією органу досудового розслідування, може бути об`єктом протиправних дій, передбачених особливою частиною КК України.

Постанова слідчого про визнання речовими доказами вилучене майно на час апеляційного перегляду не скасована, що має істотне процесуальне значення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на законність придбання деревини і незаконне вилучення майна не спростовує висновків ухвали слідчого судді, оскільки на цьому етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати вказані питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень та пред`явлення підозри. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чимістить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому належить врахувати, що арешт майна має тимчасовий характер в межах строку досудового розслідування, який спрямований на ефективне забезпечення його проведення у розумний строк, а межі досудового розслідування у часі чітко визначені ст.219 КПК України.

Разом з цим, колегія суддів дійшла до висновку, що спосіб накладення арешту на вилучене майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження автомобілем «Газель», д.н. НОМЕР_1 , з передачею на відповідальне зберігання власнику до закінчення досудового розслідування буде менш обтяжливим та співмірним інтересам власника майна та дотримання завдань кримінального провадження, згідно норм ст.2 КПК України

Саме такий порядок та місце зберігання вилученого майна, на переконання колегії суддів, у найбільшій мірі буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст.174 КПК України.

Отже, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді в частині в частині накладення арешту на автомобіль «Газель», д.н. НОМЕР_1 підлягає скасуванню з постановленню нової ухвали в цій частині про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Поновити власнику майна ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 04 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 04 березня 2021 року в частині накладення арешту на автомобіль «Газель», д.н. НОМЕР_1 скасувати та постановити нову ухвалу в цій частині.

Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково та накласти арешт на вилучений в період часу з 20 год 40 хв по 22 год 06 хв 01.03.2021 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с.Тернова, вул.Центральна, неподалік будинку № 258 автомобіль «Газель», д.н. НОМЕР_1 ,шляхом заборони відчудження та розпорядження автомобілем до закінчення досудового розслідування.

Передати автомобіль «Газель», д.н. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_1 )

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В решті ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 04 березня 2021 року про арешт деревини розміром 190х190х120 см, загальним об`ємом 4,332 м3 на якій відсутні електроні чипи залишити без змін та зберігати майно у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Контроль за виконанням ухвали про арешт майна покласти на прокурора.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: