КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2021/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 755/2064/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференц зв`язку із Херсонським міським судом Херсонської області,апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року,
за участю:
представника власника майна ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11.02.2021 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, що відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС України належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Крім того, вказаною ухвалою слідчого судді автомобіль марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, визначено місце зберігання вказаного автомобіля на території Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11.02.2021 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити та зобов`язати прокурора повернути вказане майно.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, власник майна зазначає, що розгляд клопотання прокурора здійснювався без повідомлення власника майна та жодних повісток про виклик останній не отримував, а з копією оскаржуваної ухвали ознайомився 24.02.2021 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, власник майна зазначає, що вказаний автомобіль був придбаний ним 07.12.2019 року і перебуває у його користуванні. Він є добросовісним набувачем вказаного майна, а під час його придбання, останньому не було повідомлено жодних вимог, як не було і жодних рішень про накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

У доповненнях до апеляційної скарги, власник майна зазначає, що наявність постанови слідчого про визнання речовим доказом вищевказаного автомобіля не є перешкодою для повернення його власнику, а зазначений у резолютивній частині ухвали суду державний номерний знак не співпадає із фактичним.

Вилучення вказаного транспортного засобу призводить до заподіяння власнику майна шкоди та є, на його думку, втручанням у його право приватної власності.

ОСОБА_6 зазначає, що попередній власник не зверталася вчасно за фактом незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, останній, на час придбання, був належним чином перевірений у всіх передбачених обліках, а тому, не було жодних перешкод для його придбання, що свідчить про добросовісність набуття права власності.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, розгляд клопотання прокурора про арешт майна було здійснено без повідомлення та участі власника майна, будь-яких повідомлень про розгляд вказаного клопотання вчасно власником майна отримано не було. Згідно інформації, зазначеній власником майна в апеляційній скарзі, з копією оскаржуваної ухвали останній був ознайомлений 24.02.2021 року. Враховуючи, що апеляційну скаргу було направлено 25.02.2021 року, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено, у зв`язку з чим такий строк не підлягає поновленню.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217 від 16.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Під час допиту, ОСОБА_9 повідомила, що вищевказаним автомобілем користувалась її донька, ОСОБА_10 . Остання, припаркувавши автомобіль за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, у жовтні місяці 2019 року в усній домовленості передала на зберігання автомобіль марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та ключ від вказаного автомобіля наглядно знайомим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

При цьому, допитана в якості свідка ОСОБА_10 повідомила, що дійсно у жовтні 2019 року передала зазначений автомобіль особам - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , однак даний автомобіль нікому не продавала та довіреностей не оформлювала. В подальшому, вищевказаний автомобіль марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 власниці не повернутий.

Органом досудового розслідування зазначено, що відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС, автомобіль марки «BMW» моделі Х6, білого кольору н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 23.10.2019 року в Територіальному сервісному центрі МВС №8047, було перереєстровано на нового власника, а саме ОСОБА_11 , за договором купівлі-продажу та присвоєно н.з. НОМЕР_3 .

Крім того, відповідно до перевірок по «інформаційно-пошуковій системі «Гарпун», транспортний засіб «BMW» моделі Х6, білого кольору н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 знаходиться у розшуку.

Разом з тим, остання перереєстрація вище вказаного транспортного засобу, відповідно до інформації наданої Головним сервісним центром МВС була зроблена 07.12.2019 року у ТСЦ №8041 на нового власника ОСОБА_6 , який мешкає в місті Херсон.

Відтак, у ході проведення досудового розслідування наявні законні підстави вважати, що автомобіль марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 є безпосереднім предметом злочинного посягання.

На даний момент вказаний транспортний засіб було виявлено на інтернет- ресурсі «AUTO.RIA». Згідно оголошенню даного веб-порталу, транспортний засіб знаходиться у місті Херсон, тому з метою запобігання незаконного відчуження або перереєстрації на третіх осіб на території України, автомобіль марки «BMW» моделі Х6, білого кольору н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , має бути арештованим та поміщений на майданчик тимчасового тримання для подальшого проведення слідчих (розшукових) дій. При цьому, як зазначає орган досудового розслідування, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, може призвести до його зникнення або втрати та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурор зазначив про наявність підстав вважати, що автомобіль марки «ВМW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки може бути використано як доказ обставин незаконного заволодіння транспортним засобом.

Крім того, 22.04.2020 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, було винесено постанову про те, що автомобіль «BMW» моделі Х6, білого кольору н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 - визнати речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001217.

03.02.2021 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11.02.2021 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, що відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Крім того, вказаною ухвалою слідчого судді визначено місце зберігання автомобіля марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, на території Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.
З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, оскільки він в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Проте, наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, прокурор, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, долучив до матеріалів провадження постанову слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_15 про визнання речовим доказом від 22.04.2020 року, відповідно до якої майно, на яке просить накласти арешт прокурор, а саме автомобіль марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2009 року випуску, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001217 від 16.02.2020 року, шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_6 з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів, а тому доводи апелянта про те, що він є добросовісним набувачем, а щодо арештованого транспортного засобу не існувало жодних обтяжень на момент його придбання не можуть бути прийняті колегією суддів.

Крім того, факт законності заволодіння вказаним транспортним засобом є предметом перевірки органом досудового розслідування.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК Українипо суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Щодо того, що зазначений у резолютивній частині ухвали суду державний номерний знак не співпадає із фактичним, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею було накладено арешт на автомобіль із таким номерним знаком, який зазначений у прохальній частині клопотання прокурора, проте у разі виявлення описки, прокурор, власник майна або його представник наділені правом на звернення до слідчого судді із заявою про виправлення такої описки.

Інші доводи представника не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «BMW» моделі Х6, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, що відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС України належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом, залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3