ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ПОЛТАВИ
Справа №553/157/21
Провадження № 1-в/553/67/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників установи виконання покарань ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ярмаки, Миргородського району Полтавської області, засудженого вироком колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 27.06.2013 за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.1 ст.185 ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення

в с т а н о в и в:
До Ленінського районного суду м.Полтави звернувся засуджений ОСОБА_6 із заявою, в якій просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком суду, посилаючись на те, що за час відбування покарання він довів своєї виправлення.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав заявлені ним вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що став на шлях виправлення, розкаюється у вчиненому та фактично відбув визначений ч.3 ст.81 КК України строк покарання. Додатково пояснив, що за весь час відбування призначеного вироком суду покарання він не має жодного стягнення, лише заохочувався за сумлінну поведінку і ставлення до праці, працевлаштований, підтримує стосунки з рідними та отримав освіту.
Представник установи виконання покарань клопотання засудженого підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечив.
З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши приєднані до справи матеріали та особову справу засудженого, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Вироком колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 27.06.2013 ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.1 ст.185 ч.1 ст.70 КК України та йому призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 04.02.2016 засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.05.2010 по 28.11.2013 включно з розрахунку відповідності одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно із ч.2, ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув, визначений цією нормою строк покарання.
Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як визначено статтею 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з приєднаних до справи матеріалів та матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_6 знаходиться в місцях позбавлення волі з 12.05.2010, кінець строку покарання 23.10.2021.

Згідно із наданою характеристикою засудженого, останній за період перебування у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав.

З 04.04.2014 засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)». За час відбування покарання характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, шістнадцять разів заохочувався адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки та трудового розпорядку.

Засуджений ОСОБА_6 , за наданою характеристикою, дотримується правомірних відносин з персоналом установи, працевлаштований у господарчій обслузі установи, до праці і виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, виконує роботи із самообслуговування, до виконання робіт з благоустрою ставиться з розумною ініціативою.

За час відбування покарання засудженим реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія» та «Освіта», він отримав дві спеціальності та здобув повну загальну середню освіту. Засуджений відвідує заходи виховного характеру та вірно на них реагує.

Рішеннями комісії виправної колонії від 01.11.2016 та 01.11.2016 у зміні умов тримання засудженому відмовлено, як особі, яка подала заяву про відмову від пільги. Комісією виправної колонії 15.11.2019 прийнято рішення про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України.

За ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 22.01.2020 у задоволенні подання начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64) та голови спостережної комісії Подільської районної у м.Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 було відмовлено за передчасністю. Згідно із вказаною ухвалою суду на момент розгляду справи, засуджений намагався стати на шлях виправлення, проте його поведінка була нестабільною.

Як убачається з матеріалів особової справи засудженого, після винесення судом рішення про відмову застосування умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_6 порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, рішеннями дисциплінарної комісії від 10.03.2020, 15.06.2020, 17.09.2020 та 15.12.2020 до нього були застосовані заохочення, останній залишається бути працевлаштованим, виконавчі листи до установи не надходили. Інших даних, які б свідчили про погіршення попередньої поведінки чи відсутність чіткої тенденції до виправлення засудженого, матеріали особової справи не містять.

Станом на 03.03.2021 засудженому визначена оцінка ступеню виправлення «Довів своє виправлення».

Вирішуючи питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, суд зазначає, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів та можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого в цілому.
Суд вказує, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і цілі, передбачені ст.50 КК України є досягнутими. У свою чергу тяжкість вчиненого кримінального правопорушення врахована законодавцем при визначенні мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можливе застосування умовно-дострокового звільнення, в даному випадку це фактичне відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку призначеного покарання, який засуджений відбув.
З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що поведінка ОСОБА_6 за час відбування покарання була сумлінною, а його ставлення до навчання (за час відбування покарання він здобув повну загальну середню освіту та отримав дві спеціальності) та участь у суспільно-корисній праці протягом усього періоду відбування покарання доводять виправлення засудженого.
Суд також враховує особу засудженого, який характеризується позитивно, відверто визнав свою провину, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, його молодий вік та незначний строк, який залишився до закінчення відбуття покарання.
Таким чином, на думку суду, ОСОБА_6 заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання на невідбуту частину 07 місяців та 07 днів.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити повністю.
Звільнити ОСОБА_6 вiд відбування покарання, призначеного вироком колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 27.06.2013 за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.1 ст.185 ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, умовно-достроково на 07 (сім) місяців 07 (сім) днів.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м.Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя
Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих