ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/224/21 Справа № 697/349/20 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.331 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 січня 2021 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 22 березня 2021, включно, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000755 від 24.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні 21 січня 2022 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 діб, до 22.03.2021, включно.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.

Ухвала суду обґрунтована тим, що обвинуваченому 26.11.2020 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 25.01.2021, а закінчити судовий розгляд справи у зазначений строк не має можливості, в зв`язку із чим суд вважав за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки підстави, обраного запобіжного заходу, на даний час не змінилися, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, при цьому будь-які інші запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки та не усувають існування встановлених ризиків, передбачених п.п.1-4 ст.177 КПК України, а матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні не надані.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21.01.2021 та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити, обравши відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм КПК України.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано того, що до моменту затримання ОСОБА_8 не переховувався від органів слідства, не знищував будь-яких доказів, ніяким чином не впливав на інших учасників справи, постійно проживав в одному і тому ж населеному пункті, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався та не підозрюється в інших кримінальних правопорушеннях.

Зазначає, що стороною обвинувачення не надано безумовно вагомих доказів для підтвердження вини ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думки захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ч.3 ст.407 КПК України постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може переховуватися від суду, при цьому будь-які інші запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки та не усувають існування встановлених ризиків, передбачених п.п.1-4 ст.177 КПК України, а матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні не надані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, який відноситься до особливо тяжкого злочину, та посягає на найвищу цінність - життя людини.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 непрацює, законних джерел до існування немає, що свідчить про високу ймовірність існування ризиків того, що він може переховуватися від суду, побоюючись настання кримінальної відповідальності й випадку доведеності його винуватості.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Колегія суддів з врахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 та даних про його особу, вважає неприйнятними доводи апелянта, що судом першої інстанції не враховано того, що до моменту затримання ОСОБА_8 не переховувався від органів слідства, не знищував будь-яких доказів, ніяким чином не впливав на інших учасників справи, постійно проживав в одному і тому ж населеному пункті, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався та не підозрюється в інших кримінальних правопорушеннях.

Також неприйнятними є доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не надано безумовно вагомих доказів для підтвердження вини ОСОБА_8 , оскільки вагомість доказів, наданих стороною обвинувачення, підлягає оцінці в ході розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 не надано належним та допустимих доказів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 січня 2021 року, якою щодо ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 22 березня 2021, включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді