Справа № 192/795/21
Провадження № 1-кп/192/106/21
Ухвала
Іменем України

16 червня 2021 року смт. Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Дніпропетровської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні яке, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 18.04.2021 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
15 червня 2021 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Старшого слідчого відділення поліції №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 18.04.2021р. відносно ОСОБА_4 , за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру обґрунтовано тим, що 18.04.2021 близько 16.40 години ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки зі своїм вітчимом ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на вбивство останнього, умисно, протиправно, не усвідомлюючи наслідки своїх дій, взяв із інвалідного візка кухонний ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та наніс йому три удари ножем в область лівої частини грудної клітини та один удар ножем в спину. Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , відповідно до висновку експерта № 80-Е від 21.05.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді: численні колото-різані рани передньої поверхні тулуба з раньовими каналами, з темно-червоними крововиливами навколо, з ушкодженням серця, легенів, печінки, селезінки, а також задньої поверхні тулуба та голови, садно на нозі. Дефект (ушкодження) цілісності епікарда, субепікардіальної жирової клітковини та міокарда у серці. Скупчення еритроцитів в просвіті та стінках дефекта поміж кардіоміоцитами, вогнищевий інфільтруючий крововилив у субепікардіальній жировій клітковині стінки дефекта. Виражені дистрофічні зміни кардіоміоцитів, явища запальної реакції у стінках дефекта. Дефект (ушкодження) у печінці. Маси еритроцитів з домішкою фібрина та лейкоцитів у просвіті зазначеного дефекта, мікрогеморагії, прояви запалення у стінках дефекта. Ділянки інтраальвеолярних крововиливів, дистелектази та ділянки емфіземи у легенях. Недокрів`я, ознаки спазма деяких судин у міокарді. Нерівномірне кровонаповнення судин інших внутрішніх органів, кров в плевральній та черевній порожнинах, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по признаку небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до наступу смерті.
Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виразилися в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфікуються за ч. 1 ст. 115 КК України.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 79 від 10.06.2021, проведеної у Комунальному підприємстві «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (перинатальна патологія, ЧМТ, епілепсія). Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_4 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні.
ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора. Крім того, законний представник просила визначити заклад, в який помістити ОСОБА_4 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, щоби вона могла відвідувати ОСОБА_4 .
Потерпілий надав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за обставин, викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження та обставини його вчинення ніким не оспорюються.
Водночас необхідність застосування до ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру обґрунтовується наступними доказами:
- висновком експерта №80е від 21.05.2021 року;
- висновком судово-психіатрічного експерта № 79 від 10.06.2021 року.
Отже, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - яке виразилося в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Разом з цим, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №79 від 10.06.2021 ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (перинатальна патологія, ЧМТ, епілепсія). Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого ОСОБА_4 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_4 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 513 КПК України визначено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до вимог ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України).
Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Як встановлено в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (перинатальна патологія, ЧМТ, епілепсія), вчинив суспільно небезпечне діяння умисне позбавленням життя іншої особи, під час вчинення якого перебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання.
Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст.92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України обрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Відповідно до ч. 5ст. 94 КК України щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі, суд може застосувати госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Пункт 5 частини 1 статті 513 КПК України покладає саме на суд обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид.
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року при розгляді справи №158/3103/18 зазначив, що висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.
У висновку судово-психіатричної експертизи № 79 від 10.06.2021 року зазначено, що ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом, однак з урахуванням вимог ч.5 ст.94 КК України, а саме встановлення в судовому порядку винуватості ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, пов`язаного з умисним позбавленням життя іншої особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Одночасно з цим, судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).
Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,92-94, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, ст.ст.369, 371,372,393,395,503-516,532-534 КПК України, ст.ст.13,19 Закону України «Про психіатричну допомогу»,Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд-
ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, скасувати з часу його доставки (прийому) до психіатричного закладу.
Речові докази:
- дві серветки зі змивами з долонь обох рук підозрюваного ОСОБА_4 , одну серветку з контрольним змивом (три паперових конверти), залишки змивів з рук трупа ОСОБА_8 , контроль марлі (три паперових конверти), залишки змивів з об.№№1,2, витяжка з об.№1 на ниточках марлі, контроль марлі, зразок крові підозрюваного ОСОБА_4 (два паперових конверти), нігтьові зрізи з обох рук трупа ОСОБА_9 , осади з об.№1,2 на ниточках марлі з контролем марлі (три паперових конверти), які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів при відділенні поліції №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та долучені до матеріалів кримінального провадження №0000085 від 18.04.2021, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- штани, джемпер, футболку, підштаники, джемпер, футболку, пару калош які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів при відділенні поліції №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та долучені до матеріалів кримінального провадження №0000085 від 18.04.2021 - знищити;
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1