Справа № 216/9132/14-к
провадження 1-кп/216/8/21
ВИРОК
іменем України

21 квітня 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої

ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000948 від 24.10.2014, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, працює начальником продовольчої частини служби тилу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», є учасником бойових дій, перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Під час судового розгляду було встановлено, що 23 жовтня 2014 року, приблизно о 14 годині 15 хвилин, у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, по мокрому асфальтному покриттю проїзної частині дороги вул. Лермонтова з боку пр. Миру, у напрямку пл. Визволення, у крайній лівій смузі рухався автомобіль «ГАЗ 33023 14 КТП-7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ГАЗ 33023 14 КТП-7», рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год, чим грубо порушив вимоги п.п. 12.4. та 12.9. б) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- «12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год»;

- «12.9. Водієві забороняється: ...б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7...».

В цей час попереду в смузі руху автомобіля «ГАЗ 33023 14 КТП-7», в попутному до нього напрямку, слідував автомобіль «СПВ17РУТАСПГ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який враховуючи дорожню обстановку почав плавно зменшувати швидкість руху керованого ним транспортного засобу, тобто не вимагав від водія ОСОБА_4 застосування будь-яких екстрених заходів реагування. В свою чергу, водій ОСОБА_4 , рухаючись позаду автомобіля «СПВ17РУТАСПГ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , повинен був діяти відповідно до п.п. 13.1. та 1.10. Правил дорожнього руху України, крім того, зниження швидкості вказаного автомобіля повинен був розцінити як перешкоду для руху та зменшити швидкість керованого ним автомобіля, але проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не урахував стан дорожнього покриття та не обрав в даних дорожніх умовах безпечної швидкості руху, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 12.1, 12.3, 13.1, 1.10 та дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

...д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- «12.1 При виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку,... щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

- «12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

- «13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, ... і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції ...»;

- «1.10. ... безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;

- «Дорожня розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 перетинати забороняється;

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 , шляхом обрання безпечної швидкості руху, дистанції та своєчасного застосування гальмування мав об`єктивну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «СПВ17РУТАСПГ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , без здійснення будь-якого маневру, однак намагаючись уникнути зіткнення з автомобілем «СПВ17РУТАСПГ», водій ОСОБА_4 в процесі гальмування застосував небезпечний та необґрунтований відворіт ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ВАЗ 2170 30», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 , з пасажиром ОСОБА_6 . В результаті сукупності порушень вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ГАЗ 33023 14 КТП-7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на проїзній частині дороги вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, біля будинку №6 вказаної вулиці, на зустрічній смузі руху, вчинив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2170 30», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_9 , після чого продовжуючи рух на автомобілі «ГАЗ 33023 14 КТП-7» водій ОСОБА_4 вчинив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI LANSER», реєстраційний номер НОМЕР_6 , який в цей час стояв припаркований біля краю проїзної дороги вул. Лермонтова. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 2170 30» ОСОБА_6 була травмована. Відповідно до висновку експерта №2579 від 24.11.2014 потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: забійна рана голови, закрита травма живота, двухфазний розрив селезінки з послідуючим її видаленням, гемоперитоніум, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 12.1., 12.3. та 13.1., Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіянням потерпілій ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю й пояснив, що за обставин, викладених у вироку вчинив злочин, а саме: 23 жовтня 2014 року, приблизно в 14 годин 15 хвилин, керував автомобілем «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Лермонтова з боку пр. Миру в напрямку площі Визволення зі швидкістю приблизно 80 км/год, по крайній лівій смузі. Був світлий час доби, асфальтне покриття проїзної частини дороги було мокрим, так як в цей час йшов дощ. Далі побачив, що попереду руху у попутному напрямку, по вул. Лермонтова рухається маршрутне таксі «ГАЗ» білого кольору, в ході подальшого руху вказаний автомобіль почав гальмувати та зменшувати швидкість, далі обвинувачений також застосував гальмування, але зрозумів, що керований ним автомобіль вчасно зупинити не зможе, тому прийняв рішення застосувати відворот керма вліво, при цьому виконавши маневр обгону, виїхавши на смугу зустрічного руху. Коли опинився на смузі зустрічного руху, то в зустрічному напрямку, з боку пл. Визволення в напрямку пр. Миру, рухався автомобіль «ВАЗ 2170», чорного кольору. Далі автомобіль під керуванням обвинуваченого здійснив зіткнення з автомобілем «ГАЗ», а саме з задньою ліво-боковою частиною, після чого автомобіль обвинуваченого по інерції продовжив рух по зустрічній смузі та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», після чого автомобіль обвинуваченого по інерції, від зіткнення з автомобілем «ВАЗ», продовжив рух та скоїв зіткнення з припаркованим з правої сторони дороги автомобілем «Мітсубісі Лансер», сірого кольору, після чого зупинився. Потім приїхала машина швидкої медичної допомоги та оглянула водія автомобіля «ВАЗ» та його дружину, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, яку госпіталізували до міської лікарні №2. Далі приїхали працівники ДАЇ та поліції. Матеріальну та моральну шкоду потерпілим відшкодував повністю. У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, осудивши свої дії та усвідомивши суспільну небезпечність вчиненого злочину.

Крім цього, в ході розгляду справи була допитана потерпіла ОСОБА_6 , яка надала наступні пояснення: раніше з обвинуваченим знайома не була, 23.10.2014, приблизно о 15-00 год, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 у м. Кривому Розі рухались на автомобілі ВАЗ 2107, чорного кольору по вул. Лермонтова з пл. Визволення, у напрямку «Центрального ринку», у правому ряду. Біля буд. 6 стояв регулювальник, який дозволив рух та вони поїхали вперед. В цей час побачили як на зустріч на великій швидкості рухався автомобіль «Газель». Відбулось зіткнення та вона втратила свідомість, отямилась вже у лікарні. Внаслідок ДТП втратила орган селезінку, отримала травми черепа та коліна. Пробула декілька місяців на стаціонарному лікуванні та перенесла три операції. Шкоду обвинувачений відшкодував.

Також, у якості свідка був допитаний ОСОБА_9 , який є чоловіком потерпілої ОСОБА_6 та який пояснив, що раніше з обвинуваченим знайомим не був, 23.10.2014, у денний час доби, разом зі своєю дружиною у м. Кривому Розі рухались на автомобілі ВАЗ 2107, чорного кольору по вул. Лермонтова з пл. Визволення, у напрямку «Центрального ринку». На цій вулиці стояв регулювальник, коли він дав дозвіл на рух вони поїхали вперед. Через 30 м побачив як на зустріч на великій швидкості рухався автомобіль «Газель», який врізався у ліву частину його автомобіля. Дружина втратила свідомість, він викликав швидку. Шкода не заподіяна, вимог до обвинуваченого він не заявляв.

Крім цього, був допитаний потерпілий ОСОБА_10 , який пояснив, що 23.10.2014, о 14-00 год., припаркував свій автомобіль «Мітсубісі Лансер» біля буд. 6 по вул. Лермонтова, в напрямку просп. Миру, біля магазину «Україна», де він й працює. Приблизно через 15 хв почув звук удару та побачив у вікно як автомобіль «Газель» рухаючись заднім ходом рухався перпендикулярно проїзній частині через подвійну суцільну смугу та здійснив наїзд на його автомобіль, у ліву частину. Вибіг на вулицю та підбіг до «Газелі», побачив за кермом обвинуваченого, який перебував у неадекватному стані. Після чого обвинувачений почав кричати, при цьому тримав у руках автомат «Калашнікова». Також бачив інше пошкоджене авто, в якому була жінка на пасажирському сидінні в непритомному стані. Після цього приїхала швидка допомога та поліція. Щодо призначення покарання покладався на розсуду суду.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо нього з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показами обвинуваченого, потерпілих, свідка ОСОБА_9 , а також письмовими доказами, що характеризують особу обвинуваченого, та доказами в частині процесуальних витрат та речових доказів.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, а дії його відповідають складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і правильно кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого злочину раніше не судимий, має вищу освіту, працює начальником продовольчої частини служби тилу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», є учасником бойових дій, перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців не має, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, згідно з побутовою характеристикою за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, за місцем служби та роботи характеризується з позитивної сторони.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочини.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття та відшкодування шкоди завданої злочином.

Обговорюючи питання про міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також особу обвинуваченого і обставину, яка пом`якшує його покарання, наведену судом вище у вироку, у зв`язку з чим суд, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 286 КК України, а також вимоги ст. 69-1 КК України, щодо призначення строку покарання, який за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, вважає що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та таке покарання сприятиме його виправленню і попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде необхідним і достатнім.

Разом з цим, в ході розгляду кримінального провадження захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , 07 квітня 2021 року надав до суду заяву про застосування амністії, в обґрунтування якої зазначив, що згідно з п. «д» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, котрі є учасниками бойових дій, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Також на підставі ст. 2 цього ж закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону). Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до положень ч. 5 ст. 12 та ст. 25 КК України, є тяжким необережним злочином, який вчинено до набрання чинності зазначеним законом про амністію, крім цього, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_7 від 30.04.2015 року, виданого військовою частиною № НОМЕР_8 ОСОБА_4 є учасником бойових дій, а також, ОСОБА_4 не підпадає під дію ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинений злочин на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Суд, розглянувши дану заяву, дослідивши матеріали кримінального провадження вважає, що доводи захисника обвинуваченого, щодо застосування до ОСОБА_4 положень Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення останнього від покарання, заслуговують на увагу суду, а тому, враховуючи положення абзацу 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», згідно з яким, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання, вважає за необхідне заяву задовольнити, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання.

Крім цього, в рамках зазначеного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що в результаті протиправних дій обвинуваченого, а саме вчинення ДТП, потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, зокрема була видалена селезінка. Крім цього, остання довго знаходилась на лікуванні та пройшла досить тривалий курс реабілітації, внаслідок чого зазнала моральних страждань, які вона оцінює у 100000 грн., які й просить стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив залишити без розгляду даний цивільний позов, у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим шкоди у повному обсязі, про що надав письмову заяву.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували, щодо залишення позову без розгляду.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість залишення цивільного позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 61, 65, 66, 69-1, 286 ч. 2, Кримінального кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», статтями 100, 349, 369-376, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69-1 КК України, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік.

На підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначених основного та додаткового покарань.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний обвинуваченому під час досудового розслідування залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,- залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_2 , долучений до матеріалів кримінального провадження №0000948 відповідно до постанови від 24.10.2014; автомобіль «ВАЗ 2170 30», реєстраційний номер НОМЕР_5 , долучений до матеріалів кримінального провадження №0000948 відповідно до постанови від 24.10.2014, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , згідно з розпискою від 12.12.2014; автомобіль «СПВ 17 РУТА СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , долучений до матеріалів кримінального провадження №0000948 відповідно до постанови від 24.10.2014, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , згідно з розпискою від 24.10.2014; автомобіль «MITSUBISHI LANSER», реєстраційний номер НОМЕР_9 , долучений до матеріалів кримінального провадження №0000948 відповідно до постанови від 24.10.2014, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , згідно з розпискою від 24.10.2014,- повернути законним володільцям.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, потерпілим та їх представникам, прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок ухвалено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1