Справа 932/2684/20
Провадження 1-кс/932/1363/21
УХВАЛА

06 квітня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів у кримінальному провадженні № 0000038 від 06.03.2021 року, за ознаками складів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
31 березня 2021 року слідчий СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в якому просить надати тимчасовий доступ до оригіналів документів з можливістю вилучення всіх (оригіналів), які знаходяться у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 , а саме: оригінал договору між АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ЕДРПОУ НОМЕР_1 та оригінали іншої документації яка послугувала укладанню вищевказаного договору.

В обґрунтування клопотання зазначив, що зазначені документи підлягають огляду, долученню до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів та у подальшому - наданню експерту для проведення судових почеркознавчих та технічних експертиз документів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання належним чином був повідомлений, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

На підставі ч. 2 ст. 163 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі та документи.

На підставі ч. 4ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю, що воно задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як встановлено з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 05.03.2021 до ЧЧ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що за адресою: АДРЕСА_2 ), невстановлена особа самовільно побудувала споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, а саме мийки самообслуговування з вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

16.03.2021 до АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; направлено вимога з вих. 327/306 в порядку ст. 93 КПК України, однак на даний час відповіді на вимогу не надійшло.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей та документів зазначається: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Проаналізувавши зазначені норми Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною кримінального провадження не було дотримано вищевказаних вимог при підготовці та зверненні до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, з огляду на наступне.

Так, з поданого слідчим клопотання вбачається, що останнє містить формальне посилання на норми Кримінального процесуального кодексу України, без належного обґрунтування на підтвердження яких саме фактів та обставин можуть бути використані відомості, які містяться в зазначених у клопотанні документах, а також в цілому яке значення мають такі документи в рамках даного кримінального провадження. Таким чином стороною кримінального провадження не доведено відношення до предмету доказування у кримінальному провадженні документів до яких просять надати доступ.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у клопотанні не доведено значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та не надано обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів зазначених документів.

Викладене свідчить про не відповідність клопотанням вимогам ч. 2 ст. 160 КПК України, а відтак, згідно ч. 5 ст. 163 КПК України, таке клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, в матеріалах клопотання відсутні постанова про призначення групи слідчих а також доручення на проведення досудового розслідування, а також постанови про призначення групи прокурорів.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно приписів ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Тобто здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Керуючись ст.ст. 132, 159, 160, 163 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів у кримінальному провадженні № 0000038 від 06.03.2021 року, за ознаками складів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1