КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

20 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Туреччина, громадянина Туреччини, працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 22 серпня 2021 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що на теперішній час наявний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування обвинуваченого від суду. На даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність на даний час підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, зважаючи на дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі його вік, стан здоров`я, сімейний стан, а також відсутність сталих соціальних зв`язків, суд першої інстанції не знайшов підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення настання встановленого ризику.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою та постановити нову, якою змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду, є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена всупереч вимог Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, навівши положення ст.ст. 177, 178, 183 та 194 КПК України, якими повинен був керуватися суд обґрунтуванні необхідності продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апелянт звертає увагу на те, що з наданих стороною обвинувачення матеріалів до суду, які були досліджені в судовому засіданні, у жодному із них не міститься будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_8 у подальшому міг би переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, як зазначається в апеляційній скарзі, в судовому засіданні під час вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності відповідного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справі «Харченко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Лабіта проти Італії», апелянт звертає увагу на те, що при вирішенні питання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, національні суди мають виходити з переконливості та доведеності державними органами обґрунтування будь-якого періоду позбавлення особи свободи, а обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Що ж стосується ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, то як вказує захисник, суду не було надано жодних доказів обґрунтованості того, що обвинувачений буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. З посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» зазначає, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитись відповідними доказами.

Крім того, обвинувачений, як вказує його захисник, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, раніше не судимий, що свідчить про те, що він не тільки не буде мати наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, а навпаки, зацікавлений у найшвидшому розгляді справи та встановленні істини.

Таким чином, як вважає захисник, судом не були належним чином з`ясовані та оцінені всі обставини справи, що призвело до постановлення оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просила залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали, а саме копію оскаржуваної ухвали від 24 червня 2021 року та копію клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; допитавши свідка ОСОБА_10 ; обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вказана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до вимог ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що в наданих стороною обвинувачення матеріалах не міститься будь-яких даних про те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду, а також незаконно впливати на інших учасників цього кримінального провадження, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, враховуючи їх сукупність, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_5 у разі застосування до нього більш мякого запобіжного заходу, оскільки будь-який менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, на які суд послався у своїй ухвалі.

Крім того, незважаючи на доводи захисника про те, що, при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не були належним чином оцінені та взяті до уваги обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, що повинні враховуватися при застосуванні або продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, а також залишено без уваги той факт, що стороною обвинувачення не подано жодного доказу на підтвердження того, що обвинувачений має намір не виконувати свої процесуальні обов`язки та переховуватися від суду,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дані, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема факт спільного проживання у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_10 , а також наявність тимчасового житла, з адресою, яка наведена в апеляційній скарзі, не свідчать про існування таких міцних соціальних зв`язків, які б переважали над можливими ризиками неправомірної поведінки обвинуваченого, в тому числі можливості його ухилення від суду, а тому, на даний час, відсутні достатні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, як про це просить захисник ОСОБА_5 .
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, до 22 серпня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року, відповідно до якої суд продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 22 серпня 2021 року, включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 756/4425/21

Номер провадження: 11-кп/824/3283/2021

Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1