ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4840/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1180/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого,
В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з заявою про застосування до нього ст. 81 КК України. Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні вказаної заяви. Прийняте рішення суд вмотивував тим, що процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_7 протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання не є стабільним та послідовним, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру та не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених, оскільки, перебуваючи у слідчому ізоляторі, ОСОБА_7 порушував умови режиму тримання, за що на нього були накладені стягнення.
Засуджений, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2020 року та постановити нову, якою застосувати до нього ст. 81 КК України. Зазначає, що за період з 15.07.2015 року порушував режим тримання 4 рази, за що був притягнений до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені. Має 6 заохочень. З 12.05.2017 року працевлаштований на швацькій дільниці та одночасно навчався в навчальному закладі колонії по спеціальності «швейник». За період відбування покарання на території України порушень правил утримання не має, у вчиненому щиро розкаявся, давав правдиві свідчення. Має матір похилого віку з інвалідністю, батька з інвалідністю, який був учасником бойових дій, та сестру з інвалідністю. 17.10.2019 року одружився. Щиро розкаявся у вчиненому. Вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі вивчив його особову справу. Звертає увагу, що 29.07.2020 року та до Червонозаводського районного суду м. Харкова не надійшла ухвала апеляційного суду від 11.06.2020 року, тому на той час строк відбуття покарання не було змінено. Додає копії характеризуючих матеріалів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

При цьому, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При вирішенні питання щодо можливості застосування до особи ст. 81 КК України слід враховувати також тяжкість призначеного покарання, за що особа була засуджена та чи довела з урахуванням цих обставин своє виправлення.
Встановлено, що ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 травня 2018 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Калузького районного суду Калузької області від 13 січня 2017 року у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирок Калузького районного суду Калузької області від 13 січня 2017 року, яким ОСОБА_7 засуджено за частиною третьою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 КК РФ строком на 9 років, приведено у відповідність із законодавством України та постановлено вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, і з застосуванням статті 69 КК України, до 9 років позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з 13 січня 2017 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року), в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 липня 2015 року по 11 квітня 2017 року (день набрання вироком суду законної сили ) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з урахуванням ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року про виправлення описки. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.06.2020 року ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 змінено. На підставі ч.4 ст. 610 КПК України, визначено, що строк покарання у виді позбавлення волі, який підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_7 на підставі вироку Калузького районного суду Російської Федерації від 13 січня 2017 року з урахуванням положень ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, а також ч.3 ст. 68 КК України, становить 8 (вісім) років позбавлення волі без конфіскації майна. В іншій частині ухвала залишена без змін. Відповідно до характеристики від 03.03.2021 року кінець строку 20.10.2021 року, з 18.12.2020 року знаходиться на лікуванні в Темнівській багатопрофільній лікарні № 100, за період відбування покарання вимоги режиму тримання та розпорядку дня установи не порушував, дотримується ввічливих взаємовідносин із персоналом, дбайливо ставиться до майна установи, виконує вимоги персоналу, бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу. Питання щодо можливого умовно-дострокового звільнення було розглянуто 29.07.2020 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні заохочувальної норми як особі, яка не довела своє виправлення. За весь період відбування покарання засуджений має 6 заохочень та мав 4 стягнення, які погашені. Відповідно до характеристики Диканівської ВК (№12) від 29.07.2020 року, вбачається, що з 22.07.2019 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Диканівської ВК (№12). За період перебування вимоги режиму тримання не порушував, заохочувався 1 раз. Характеризувався посередньо. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Засуджений працевлаштований у швацькій дільниці з відрядною оплатою праці. До виконаних завдань ставиться посередньо, виконує задовільно, інколи потребує контролю. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься без ініціативи.
Колегія суддів приймає до уваги також ступінь тяжкості вчиненого, призначене засудженому покарання, особу засудженого в цілому, обставини вчинення злочину, за який його засуджено. Зокрема згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні замаху на незаконний збут наркотичних засобів, організованою групою в особливо великому розмірі. Слід врахувати, що апеляційним судом строк покарання ОСОБА_7 був зменшений до 8 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 16 липня 2015 року по 11 квітня 2017 року зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З огляду на встановлені обставини та ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого. Посилання засудженого на наявність у нього дружини, батьків похилого віку та сестри з інвалідністю не є самостійною підставою для задоволення клопотання засудженого. Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду про те, що процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_7 протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання не є стабільним та послідовним. Надані суду фотокопії характеристик засудженого за місцем його навчання, проживання, роботи, датовані 2015 та 2016 роками та не відображають процесу його виправлення, характеризують його особу до засудження. Колегія суддів приймає до уваги, що засуджений працевлаштований, отримує заробітну плату, проте залучення засудженого до праці та наявність останньої позитивної характеристики не є безумовною підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення. Крім того, остання за часом характеристика від 03.03.2021 року складена заступником начальника установи «Темнівської виправної колонії № 100», де засуджений перебуває не тривалий час, натомість відповідно до характеристики «Диканівської виправної колонії № 12» від 29.07.2020 року засуджений характеризувався посередньо. З урахуванням всіх обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що питання умовно - дострокового звільнення від покарання є передчасними та невиправданими з точки зору дотримання вимог загальної та особистої превенції. З цього приводу колегія суддів керується вимогами ч.2 ст. 50 КК України, про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженогозалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: