печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 № 757/36096/19-к в рамках кримінального провадження № 0000820 від 02.07.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

12.04.2021 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 № 757/36096/19-к в рамках кримінального провадження № 0000820 від 02.07.2019 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що 15.02.2021 року, ОСОБА_4 , у зв`язку з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 244402178, дата, час формування: 15.02.2021 14:17:47 стало відомо, що на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 № 757/36096/19-к накладено арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 32528177 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47924523 від 24.07.2019 р.) на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 .

З ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 № 757/36096/19-к вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000820 від 02.07.2019 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману, за сприяння співробітників правоохоронних органів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Арешт на квартиру АДРЕСА_1 було накладено з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки остання набута кримінально противоправним шляхом.

Так, 05.09.2011 р. саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до довіреності посвідченої приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу ОСОБА_7 05.09.2011 р., за реєстровим № 1915 (далі Довіреність від 05.09.2011 р.), уповноважила ОСОБА_8 на представництво її інтересів щодо розпорядження належної ОСОБА_6 квартири під номером АДРЕСА_1 .

22.09.2011 р. між ОСОБА_8 , яка діяла від імені ОСОБА_6 , на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу ОСОБА_7 05.09.2011 р., за реєстровим № 1915 (Продавцем) та ОСОБА_5 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири під номером АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 22.09.2011 р. за реєстровим № 2932. (далі Договір купівлі-продажу квартири від 22.09.2011 р.).

Так, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які є дочками ОСОБА_6 , не погоджуючись з волевиявленням їх матері, після її смерті заявили права на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , шляхом звернення до суду з позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2018 року, позовну заяву ОСОБА_10 та ОСОБА_12 було задоволено, а договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_8 , що діяла від імені ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , посвідчений 22 вересня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , за реєстровим № 2932 - визнано недійсним.

Вказане рішення було оскаржено та відповідно до Постанови Київського апеляційного суду від 14.05.2019 року № 22-ц/824/1745/2019, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задоволено, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_10 , ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу недійсним - відмовлено.

Зазначену постанову Київського апеляційного суду від 14.05.2019 року № 22-ц/824/1745/2019 залишеного без змін Постановою Верховного Суду від 28.01.2021 № 61-11429св19,

Відтак, заявник вказує, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , відпала потреба.

В судове засідання представник заявника не з`явився, адвокат ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи без участі заявника, просить клопотання задовольнити.
Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання дійшов наступних висновків.
Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000820 від 02.07.2019 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману, за сприяння співробітників правоохоронних органів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 р. у справі № 757/36096/19-к накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26462955, із забороною відчуження та розпорядженням вказаним майном із забороною відчуження та розпорядженням вказаним майном.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали арешт на квартиру АДРЕСА_1 було накладено з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки остання набута кримінально противоправним шляхом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з наведеною нормою кримінально-процесуального закону, зокрема інший власник або володілець майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заяваN 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, SeriesAN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав контрактної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73 SeriesAN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, SeriesAN 98).

Статтею 170 КПК України заборонено застосування арешту майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року при арешті майна, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та для арешту наявні підстави передбачені ст. 170 КПК України.

Проте, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, прокурором не надано суду доказів на підтвердження того, що вказане майно було набуто кримінально-протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідне майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям статті 96-2 КК України, а заявником, в свою чергу, вказані обставини спростовано.

Як встановлено пунктом 2 частини 1 статті 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з викладеного, враховуючи зміст фабули кримінального правопорушення та тривалість досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для подальшого арешту, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не надав слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 .

Керуючись п. 18 ч. 1 ст. 3, ст.7, 26, 174, 309, 532-534 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 № 757/36096/19-к в рамках кримінального провадження № 0000820 від 02.07.2019 року - задовольнити.
Скасувати накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 № 757/36096/19-к арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1