У Х В А Л А

15.04.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000643 від 10 серпня 2020 року, відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.146, ст.340 КК України, та

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених, п.3, п.12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.127, ч.3 ст.146, ч.1 ст.255, ст.340, ч.ч.4,5 ст.27 ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Стислий опис руху провадження.

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000643 від 10 серпня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_12 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.146, ст.340 КК України та ОСОБА_13 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених, п.п.3,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.127, ч.3 ст.146, ч.1 ст.255, ст.340, ч.ч.4,5 ст.27 ч.1 ст.366 та ч.4 ст.358 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2021 відкладено підготовче судове засідання на 30.03.2021.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2021 у задоволенні заяви захисника ОСОБА_14 про відвід колегії суддів відмовлено.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2021 у задоволенні заяви захисника ОСОБА_15 про відвід колегії суддів відмовлено.

30.03.2021 відкладено підготовче судове засідання за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_13 у зв`язку із наданням можливості узгодити позицію сторони захисту щодо розгляду кримінального провадження судом присяжних на 12.04.2021.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2021 заяву потерпілого ОСОБА_6 про відвід захисника ОСОБА_15 задоволено.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2021 у задоволенні заяви захисника ОСОБА_14 про відвід колегії суддів відмовлено.

12.04.2021 відкладено підготовче судове засідання за клопотанням захисника ОСОБА_11 у зв`язку із наданням можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження на 15.04.2021.

У підготовче судове засідання 15.04.2021 не з`явились потерпілий ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_16 та його представник - адвокат ОСОБА_17 , потерпілий ОСОБА_6 , повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подали до суду заяви про проведення розгляду підготовчого судового засідання у їх відсутність.

У підготовче судове засідання не з`явився захисник обвинуваченого ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_14 , який повідомлений про дату, час та місце розгляду справи

належним чином, на адресу суду будь-яких заяв про відкладення підготовчого судового засідання не надходило.

ІІ. Позиції учасників підготовчого судового засідання щодо можливості призначення судового розгляду, клопотання про обрання (продовження) запобіжного заходу, клопотання про зміну запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні поклався на розсуд суду щодо відкладення підготовчого засідання для надання можливості захиснику ОСОБА_11 ознайомитись з матеріалами скарг та клопотань інших захисників, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість заявлених ризиків та недоведеність неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, підтримав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт захисника ОСОБА_14 , в задоволенні клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою його підзахисному просив відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_11 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо відкладення підготовчого засідання на іншу дату для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами скарг та клопотань інших захисників, які приймали участь у вказаному кримінальному провадженні в інтересах ОСОБА_13 , підтримав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу захисника ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , посилаючись на необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, заявлених ризиків та недоведеність неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, заперечив щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_13 з підстав наведених вище.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтримали позицію своїх захисників.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо відкладення підготовчого засідання та клопотань захисників про зміну запобіжних заходів щодо обвинувачених, просила задовольнити клопотання про обрання запобіжних заходів відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 без визначення розміру застави, оскільки обвинувальний акт отриманий судом та провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, судовий розгляд вказаного провадження на даний час фактично не розпочато, а строк дії обраних запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинуваченим закінчується з огляду на визначені альтернативні наступні дати судових засідань, посилаючись на вагомість доказів вчинення обвинуваченими особливо тяжких та тяжких насильницьких злочинів, наявних ризиків їх ухилення від суду, впливу на свідків і потерпілих, вчинення перешкод до встановлення об`єктивної істини в інший спосіб просила обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів кожному. У клопотаннях прокурор посилається на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ст. 340 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.?255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366 та ч. 4 ст. 358 КК України, а також зазначає, що менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання вказаним ризикам.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні заперечували щодо відкладення підготовчого засідання, підтримали думку прокурора щодо задоволення клопотань про обрання запобіжних заходів у виді тримання під вартою двом обвинуваченим, просили відмовити у задоволенні клопотань захисників щодо зміни запобіжних заходів.

ІІІ. Мотиви суду з питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, питання, щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження, які визначені ч.3 ст.314 КПК України, судом не вирішувались, у зв`язку із необхідністю відкладення підготовчого засідання для надання можливості захиснику обвинуваченого ОСОБА_13 адвокату ОСОБА_11 ознайомитись із письмовими скаргами, клопотаннями та запереченнями, що надійшли на адресу суду від захисників ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , які на дату проведення підготовчого засідання припинили здійснювати захист обвинуваченого ОСОБА_13 , а також узгодити позицію із своїм підзахисним та висловити її в наступному судовому засіданні.

ІV. Мотиви суду щодо клопотання прокурора про обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Згідно ч. 3?ст. 315 КПК України?під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених?розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3?ст. 315 КПК України?щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження?рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року?визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою?статті 29 Конституції України?право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

З урахуванням вказаного, суд відмічає, що застосування строків тримання під вартою згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст.?197,?199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст.?315,?331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4?ст. 176 КПК України?запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлені прокурором клопотання про обрання запобіжних заходів у виді тримання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідають вимогам?ст. 184 КПК України.

З дотриманням ч. 2?ст. 184 КПК України?клопотання направлялись 06.04.2021 для вручення обвинуваченому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , однак останні відмовились їх отримувати, що підтверджується актами про відмову отримати кореспонденцію від 06.04.2021, що не заперечувалось у судовому засіданні, а їх захисникам на офіційні електронні пошти 12.04.2021.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

ст. 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених?ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованих кримінальних правопорушень за ознаками ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ст. 340 КК України, та ОСОБА_13 за ознаками ч.1 ст.?255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України - враховує положення статей?368,?369,?371,?374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинувачених до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо них запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування.

Щодо заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не можливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , суд зазначає.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1?ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочинів, у тому числі особливо тяжкого, насильницьких, за попередньою змовою у складі групи осіб, частина з яких дотепер не встановлена, а значна частина учасників активно переховується від органів досудового розслідування та суду, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими учасниками злочину, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних, засобах (ризик змови). 28.02.2020 року ОСОБА_12 було оголошено в розшук, у зв`язку із переховуванням його від органу досудового розслідування та 12.03.2020 затримано. Зазначені ризики є суттєвими і їм неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_12 будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, крім тримання під вартою. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Колегія суддів не може погодитися з усіма ризиками на які посилається прокурор, вважає, що з перебігом часу та передачею матеріалів до суду, прокурор повинен довести, що ризики, які існували на стадії досудового розгляду продовжують існувати і при розгляді кримінального провадження у суді, а також те, що з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строків тримання під вартою.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 2 ч. 1?ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає доводи захисту в цій частині слушними, що такий ризик, як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення втратив свою актуальність, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, а обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування передані до суду. Згідно з ч. 1 ст. 290 КПК України, прокурор (слідчий) вже повідомили ОСОБА_12 про завершення досудового розслідування та визнали зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту. Жодних фактів, що ОСОБА_12 вживав заходів щодо знищення, приховування чи спотворення будь яких з речей чи документів, які мають значення для справи під час досудового розслідування, прокурором не наведено, а відтак не можуть бути враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час підготовчого судового засідання. Нових доказів на підтвердження існування цього ризику прокурором не надано. З цих підстав, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів цей ризик не враховує.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1?ст. 177 КПК України, суд, не погоджуючись з доводами захисту, зазначає, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинуваченого особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_12 , характеризують його як особу із зв`язком у кримінальному середовищі, здатну до протидії судовому провадженню шляхом впливу на свідків. Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 наразі перебуває лише на стадії підготовчого судового засідання, - вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для нього аспекті є реальним.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор обґрунтовує його наявність, у випадку звільнення обвинуваченого, можливістю фальсифікації доказів причетності тої чи іншої особи, а також перешкоджанню процесу здійснення правосуддя, оскільки, володіючи відомостями щодо свідків, обвинувачений зможе вплинути на них з метою схиляння до відмови від показів взагалі. З вказаними доводами прокурора колегія суддів не може погодитись з огляду на таке. В теорії права має місце поняття як конкуренція загальної та спеціальної норми. Так, ризики, передбачені в п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є деталізованими та мають значення спеціальних норм по відношенню до ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором фактично продубльовано ризики впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також можливість знищення і спотворення доказів, тобто їх фальсифікацію. Така позиція сторони обвинувачення не підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вказаний ризик є загальною нормою та не може бути конкретизований через застосування положень п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інших обставин на підтвердження ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором не наведено, фактичних доказів не надано, що свідчить про необґрунтованість ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. А відтак, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів цей ризик не враховує, погоджуючись з доводами захисту про відсутність заявленого ризику.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до?ст. 178 КПК України, надає оцінку доданим доказам до клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, не ставлячи під сумнів їх достовірність, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, зокрема наявністю офіційного шлюбу (дружини), малолітньої доньки, постійного місця проживання, батьків похилого віку, які потребують догляду, посередньої характеристики за місцем реєстрації та проживання, неофіційного місця роботи, відсутністю судимостей та відомостей про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутністю скарг про неналежні умови його перебування або лікування, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вказані обставини, за переконанням суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим перешкод запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. В зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_12 у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також надає оцінку доданим доказам до клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , та вважає доводи прокурора слушними в частині відсутності згоди всіх співвласників вказаної квартири, оскільки в заяві-дозволу про застосування домашнього арешту та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності міститься різна інформація щодо співвласників. Не ставлячи під сумнів їх достовірність, вважає, що захистом не надано достатніх повноважень всіх співвласників вирішувати питання у наданні цього житла для перебування у ньому обвинуваченого ОСОБА_20 .

Щодо заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не можливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , суд зазначає.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1?ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочинів, у тому числі особливо тяжкого, насильницьких, за попередньою змовою у складі групи осіб, частина з яких дотепер не встановлена, а значна частина учасників активно переховується від органів досудового розслідування та суду, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими учасниками злочину, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови). 17.04.2014 року ОСОБА_13 було оголошено в міжнародний розшук та лише 10.03.2020 затримано, оскільки останній вдавався до неправомірних заходів шляхом використання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, в якому зазначені анкетні дані іншої особи. Зазначені ризики є суттєвими і їм неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_13 будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, крім тримання під вартою. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Аналогічно колегія суддів не може погодитися з усіма ризиками на які посилається прокурор, вважає, що з перебігом часу та передачею матеріалів до суду, прокурор повинен довести, що ризики, які існували на стадії досудового розгляду продовжують існувати і при розгляді кримінального провадження у суді, а також те, що з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строків тримання під вартою.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 2 ч. 1?ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає доводи захисту в цій частині слушними, що такий ризик, як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення втратив свою актуальність, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, а обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування передані до суду. Згідно з ч. 1 ст. 290 КПК України, прокурор (слідчий) вже повідомили ОСОБА_13 про завершення досудового розслідування та визнали зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту. Жодних фактів, що ОСОБА_13 вживав заходів щодо знищення, приховування чи спотворення будь яких з речей чи документів, які мають значення для справи під час досудового розслідування, прокурором не наведено, а відтак не можуть бути враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час підготовчого судового засідання. Нових доказів на підтвердження існування цього ризику прокурором не надано. З цих підстав, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів цей ризик не враховує.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1?ст. 177 КПК України, суд, не погоджуючись з доводами захисту, зазначає, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинуваченого особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_13 , характеризують його як особу із зв`язком у кримінальному середовищі, здатну до протидії судовому провадженню шляхом впливу на свідків. Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 наразі перебуває лише на стадії підготовчого судового засідання, - вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для нього аспекті є реальним.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор обґрунтовує його наявність, у випадку звільнення обвинуваченого, можливістю фальсифікації доказів причетності тої чи іншої особи, а також перешкоджанню процесу здійснення правосуддя, оскільки, володіючи відомостями щодо свідків, обвинувачений зможе вплинути на них з метою схиляння до відмови від показів взагалі. З вказаними доводами прокурора колегія суддів не може погодитись з огляду на таке. В теорії права має місце поняття як конкуренція загальної та спеціальної норми. Так, ризики, передбачені в п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є деталізованими та мають значення спеціальних норм по відношенню до ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором фактично продубльовано ризики впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також можливість знищення і спотворення доказів, тобто їх фальсифікацію. Така позиція сторони обвинувачення не підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вказаний ризик є загальною нормою та не може бути конкретизований через застосування положень п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інших обставин на підтвердження ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором не наведено, фактичних доказів не надано, що свідчить про необґрунтованість ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. А відтак, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів цей ризик не враховує, погоджуючись з доводами захисту про відсутність заявленого ризику.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до?ст. 178 КПК України, надає оцінку доданим доказам до клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, не ставлячи під сумнів їх достовірність, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, зокрема наявністю сім`ї, двох неповнолітніх дітей 2007 та 2011 років народження, постійного місця проживання, позитивної характеристики за останнім місцем роботи, наявністю вищої освіти, відсутністю судимостей.

Колегія суддів також надає оцінку доданим доказам до клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту щодо скарг про неналежні умови його перебування або лікування в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» та стану його здоров`я, та зазначає, що у медичних довідках, які долучені, відсутня будь яка констатація лікарями факту такого стану здоров`я ОСОБА_13 , що вимагає невідкладної госпіталізації, а необхідність проведення ряду обстежень, про яку ставить питання сторона захисту, може бути реалізована ними без будь-яких обмежень та перешкод. Колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні відомості про захворювання у обвинуваченого, не унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення.

Вказані обставини, за переконанням суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим перешкод запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. В зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_13 у кримінальному провадженні.

На підставі п.п. 1,2 ч.4 ст.183 КПК України, суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, на даному етапі судового провадження вважає неможливим визначити розмір застави щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у зв`язку з обвинуваченням останніх у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.

У зв`язку із доведенням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, колегія суддів вважає за можливе відмовити у клопотаннях захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з тримання під вартою на домашній арешт, так як захист в основному обґрунтовує свою позицію в письмових клопотаннях відсутністю заявлених ризиків, яким суд вже надав оцінку в мотивувальній частині рішення та не доводить на даному етапі можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. 1?ст. 197 КПК України?строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 184, 314, 315, 324, 367, 369, 370, 371, 372, 376, 392,393,395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відкласти підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000643, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ст. 340 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України на 15 год. 00 хв. 11 травня 2021 року.
В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відмовити.
Клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-?задовольнити.

Обрати ? ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком?на 60 днів,?тобто до?13.06.2021 включно без визначення розміру застави.
Клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -?задовольнити.

Обрати? ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком?на 60 днів,?тобто до?13.06.2021 включно без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, захисникам та направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена?до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3