Справа №583/1078/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/565/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 9, 13 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та визначено строк дії ухвали до 19 березня 2021 року.

Не погодившись з ухвалою колегії суддів та вважаючи її невмотивованою та необґрунтованою, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період з 20-00 год. до 09-00 год. з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.ч.5,6 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_6 зазначав, що вказані в ухвалі суду підстави для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на його думку, містять шаблонні фрази, які не свідчать про те, що судом першої інстанції було зроблено належну оцінку фактів про необхідність застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу з врахуванням обставин кримінального провадження.

Вказував захисник і про те, що колегія суддів суду першої інстанції порушуючи принципи несвідчення проти себе та презумпції невинуватості, не навела жодних додаткових підстав, необхідних для обрання найсуворішого запобіжного заходу, порівняно із попередніми рішеннями, а поклала в основу своєї ухвали тяжкість інкримінованого злочину та покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненому.

Зазначав апелянт і про те, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджено ні матеріалами провадження, ні стороною обвинувачення.

Звертав захисник ОСОБА_6 увагу і на той факт, що у матеріалах клопотання відсутні відомості, що характеризують особу ОСОБА_5 , його репутацію, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини, роботи, майновий стан, щодо стану здоров`я ОСОБА_7 хворіє на туберкульоз, чому не було надано оцінки колегією суддів.

Стверджував захисник і про те, що ухвала колегії суддів не містить у собі сукупних ризиків, визначених п.п. 2-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та не виправдовує обрання та продовження тримання його під вартою та не містить сумнівів про можливість ОСОБА_5 ухилитися від суду.

Наголошував захисник і на тому, що колегією суддів суду першої інстанції не було обґрунтовано неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів відносно ОСОБА_5 , як не було зазначено про вказане і в клопотанні прокурора про необхідність обрання запобіжного заходу, що свідчить про порушення положень п. 3 ст. 5 Конвенції у справі «Харченко проти України».

До початку апеляційного перегляду від обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 без їх участі, а тому колегія суддів вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутність учасників провадження в порядку письмового провадження, що узгоджується з вимогами ст.406 КПК України.

Тому дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні колегії суддів Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження №0000721 від 26.10.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 9, 13 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 115 КК України.

26.10.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

06.03.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 КПК України.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.01.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115, п. 9, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.12.2020 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми скасовано та призначено новий розгляді в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду в суді першої інстанції, у підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було вмотивоване тим, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184, ст. 199 КПК України, ризики, передбачені п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовженні, не зменшились та залишились актуальними і на даний час.

Застосовуючи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під варту, колегією суддів першої інстанції було враховано, що на даний час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливаючи на потерпілого та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного і зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок колегії суддів першої інстанції про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає, оскільки за вказаних обставин такий запобіжний захід, як домашній арешт, не зможе запобігти встановленим колегією суддів першої інстанції ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину та покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні, того, що останній може переховуватися від суду з метою уникнення покарання і таким чином буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані, показання яких мають суттєве значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, та щодо того, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та не має сталих соціальних зв`язків, що також може свідчити про можливість його уникнення від суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 стосовно відсутності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вказаний ризик не підтверджено ні матеріалами провадження, ні стороною обвинувачення, то до них колегія суддів відноситься критично з тих підстав, що такі доводи сторони захисту будуються виключно припущеннях.

Твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що у матеріалах клопотання відсутні відомості, що характеризують особу ОСОБА_5 , його репутацію, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини, роботи, майновий стан, щодо стану здоров`я ОСОБА_7 хворіє на туберкульоз, колегія суддів вважає такими, що за встановлених обставин не можуть бути достатніми для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу, а за наданням необхідної медичної допомоги обвинувачений не позбавлений можливості звертатись безпосередньо до установи попереднього ув`язнення.

Щодо тверджень апеляційної скарги захисника відносно того, що ухвала колегії суддів не містить у собі сукупних ризиків, визначених п.п. 2-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та не виправдовує обрання та продовження тримання його під вартою та не містить сумнівів про можливість ОСОБА_5 ухилитися від суду, то колегія суддів з ними погодитись не може з тих підстав, що жодних обґрунтувань цьому захисник в скарзі не навів.

Необґрунтованими, на переконання колегії суддів є і доводи апеляційної скарги захисника відносно того, що колегією суддів суду першої інстанції не було встановлено неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів відносно ОСОБА_5 , оскільки вказані доводи не спростовують висновків суду першої інстанції про існування встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі вище наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала колегії суддів першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу судді Ковпаіквського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року, якою ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 9, 13 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 115 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 березня 2021 року до 24 год. 00 хв., залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4