ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/895/21
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
"10" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00044363, з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло вказане кримінальне провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , вважав за доцільне повернути обвинувальний акт прокурору. Вказував про те, що права ОСОБА_6 були істотно порушенні, оскільки по справі відбулось приховане затримання, обвинуваченого відвезли в невідоме місце, захисник та перекладач були відсутні, хоча обвинувачений одразу заявив про те, що не розуміє українську мову. Зазначив, що висунуте обвинувачення є формальним, в обвинувальному акті не зазначені обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, з огляду на відсутність підстав для прийняття інших, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України рішень, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження за територіальною підсудністю підлягає розгляду Дарницьким районним судом м. Києва, підстав для його закриття немає.

Обвинувальний акт та додатки до нього складено відповідно до вимог КПК України.

Кримінальне провадження має розглядатися у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Твердження сторони захисту про необхідність повернення обвинувального акту за наведених мотивів є надуманими.

Так, на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Крім того, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати ті обставини, які не були нею встановлені.

При цьому доводи сторони захисту щодо порушення прав обвинуваченого при затриманні в будь-якому випадку не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, що стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу а саме ризик переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати, при цьому більш м`які запобіжні заходи, за виключенням застави, як альтернативного запобіжного заходу, не зможуть запобігти заявленим ризикам.

Сторона захисту категорично заперечувала проти продовження строку тримання під вартою. Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 зазначив, що на стадії підготовчого судового засідання не передбачено продовження строку дії запобіжного заходу, крім того клопотання подано з порушенням встановленого для надання копій такого клопотання 3 х годинного строку та відсутній переклад клопотання грузинською мовою. Також вказав, що прокурором не подано доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а зміст обвинувального акту свідчить про надуманість та фальшування такої підозри, крім того стороною обвинувачення не доведено існування заявлених ризиків та неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід. При цьому пропозиція прокурора про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави підтверджує можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Також обвинувачений, підтримавши доводи захисника, зазначив, що він не має кримінального минулого, має дохід та постійне місце проживання. Також вказував, що по іншому кримінальному провадженню, що вже перебуває на розгляді в суді, він завжди з`являвся в судові засідання, що свідчить про його належну поведінку.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу суд враховує не тільки необхідність забезпечення прав обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах, в даному конкретному випадку суд вважає, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні тяжких злочинів, є небезпідставною, про що свідчить спрямування обвинувального акту до суду, і в разі доведення вини ОСОБА_6 йому загрожує покарання в тому числі до 7 років позбавлення волі. При цьому обґрунтованість обвинувачення перевірятиметься судом, який здійснює судовий розгляд, шляхом оцінки наданих сторонами кримінального провадження та потерпілим доказів при прийнятті в нарадчій кімнаті відповідного кінцевого процесуального рішення.

Разом з тим, суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів.

При цьому, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, що свідчить про наявність ризику втечі, встановив, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, наявність ще і інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Також, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Суд враховує високу суспільну небезпечність інкримінованих злочинів, що виявляється в посяганні на встановлений лад різного спектру суспільних відносин, а також бере до уваги те, що обвинувачений, стосовно якого вже перебуває на розгляді криміналне провадження за ч. 5 ст. 185 КК України, знову обвинувачується у вчиненні корисливого злочину.

Відомості щодо працевлаштування обвинуваченого або попередню трудову діяльність до суду не подані, даних про підтвердження наявності в обвинуваченого легального постійного джерела доходів немає.

Крім того, хоча до суду і подані відомості щодо права власності ОСОБА_7 на квартиру у м. Бориспіль, проте такі дані не свідчать про будь-які права обвинуваченого на вказане житло, і не підтверджують наявність саме постійного місця проживання ОСОБА_6 в Україні, також останній не має зареєстрованого місця проживання.

Посилання на наявність міцних соціальних зв`язків нічим не підтверджені, обвинувачений не одружений, дітей, батьком яких би обвинувачений був визнаний у передбаченому законом порядку немає, при цьому перебування ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора не є перешкодою для оформлення відповідних документів.

Наявність громадянства іншої країни підтверджує можливість перетнути державний кордон України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, які були підставами для застосування обвинуваченому найбільш суворого виду запобіжного заходу і продовження строку його дії не змінились, а ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше, є реальними та не зменшились.

Відомостей, згідно яких обвинувачений не може утримуватись під вартою, в тому числі і за станом здоров`я, немає.

Відсутність негативних характеристик та судимостей обвинуваченого, за уваги на вказані судом обставини, не можуть бути безумовними підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки самі по собі не свідчать про відсутність наведених ризиків.

Дійсні гарантії явки обвинуваченого в судове засідання судом не встановлені.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти наявним ризикам.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, суд прийшов до висновку про доцільність продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне залишити раніше визначений розмір застави обвинуваченому що становить 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважаючи, що внесення вказаної суми грошей забезпечить виконання обвинуваченим зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду. Одночасно з цим, з урахуванням встановлених судом ризиків, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Доводи сторони захисту про порушення вимог КПК України щодо недотримання порядку подачі клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає неспроможними, оскільки такі доводи пов`язані виключно з власною позицією захисника щодо трактування норм кримінального процесуального закону, яка є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам КПК України, рішенню Конституційного Суду України по справі № 1-28/2017 від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 та практики ЄСПЛ, оскільки питання про продовження запобіжного заходу вирішено за наявності клопотання прокурора, при цьому суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення. При цьому суд вважає правильною позицію сторони обвинувачення щодо заявленого клопотання про продовження дії запобіжного заходу, оскільки вирішувати питання щодо застосування запобіжного заходу при існуванні запобіжного заходу, строк дії якого не сплинув, чинним законодавством не передбачено і будь-яких заборон щодо вирішення питання про продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання чинний КПК України не містить.

Твердження щодо порушення права на захист у зв`язку з відсутністю перекладу клопотання прокурора на грузинську мову є безпідставними, оскільки в судовому засіданні приймає участь перекладач, крім того клопотань щодо надання часу для ознайомлення з поданим клопотанням ні захисником, ні обвинуваченим не заявлялось, при цьому ОСОБА_6 висловив свою позицію стосовно запобіжного заходу.

Також, суд приймає до уваги те, що надання доказів суду до початку судового розгляду заборонено положеннями КПК України, і на даній стадії суд позбавлений можливості надати оцінку доводам сторони захисту щодо необґрунтованості підозри.

При цьому, суд звертає увагу на те, що оцінка доказів не може бути проведена в підготовчому судовому засіданні, і тому всі доводи щодо недопустимості, неналежності чи недостовірності доказів підлягають ретельній перевірці в ході розгляду кримінального провадження судом під час з`ясування обставин справи.

Крім того, відповідно до вимог ст. 183 КПК України визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у даній категорії справ є обов`язковим. З огляду на викладене, твердження сторони захисту про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім застави, є неспроможними.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дарницького районного суду м. Києва / м. Київ, вул.Севастопольська, 7/13/ о 14 год. 30 хв. 29 червня 2021 року.

Судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні здійснювати суддею одноособово.

Про час та місце судового розгляду повідомити учасників судового провадження, яких викликати в судове засідання.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 08 серпня 2021 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 945900 гривень, на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання документа, що це підтверджує, ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на нього строком на 2 місяців з моменту звільнення з під-варти наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки неприбуття за вимогою суду та невиконання вказаних обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення в частині продовження запобіжного заходу.

Головуючий