Справа № 738/1240/20
№ провадження 1-кп/738/21/2021
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:
судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2020 року за №0000365, про обвинувачення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Черевки Миргородського району Полтавської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2004 року за ч.3 ст.185 КК України до 30 діб арешту; вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2005 року за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна; вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2013 року за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2019 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2020 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_2 вчинив злочин при наступних обставинах.
ОСОБА_2 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, в період непогашеної та не знятої судимості, повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.
Так, 21 липня 2020 року близько 22.30 години ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у одній з кімнат будинку АДРЕСА_3 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи настання тяжких наслідків, на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_6 , умисно завдав два удари кулаком правої руки в область носа. Потім, перебуваючи у веранді вказаного будинку, ОСОБА_2 завдав ОСОБА_6 один удар дерев`яною палицею в ділянку голови ззаду, в результаті чого останній впав обличчям на підлогу, після чого ОСОБА_2 завдав близько п`яти ударів палицею по голові та спині ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжується забійними ранами лівої тім`яної ділянки, верхньої повіки лівого ока, переломом кісток носа, лінійними переломами правої та лівої тім`яно-скроневої кістки, субдуральними та субарахноїдальними крововиливами правої та лівої тім`яно-скроневої ділянки, забоєм головного мозку важкого ступеню та відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 121 КК України - як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Показання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду не заперечував факт спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , при цьому вказує, що його дії були необхідними для захисту себе та своєї дружини ОСОБА_8 від неправомірного посягання потерпілого, а тому не погодився з кваліфікацією його дій за ч.1 ст. 121 КК України, зазначивши, що у нього був відсутній умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки тілесні ушкодження заподіяв спонтанно, підтримав клопотання свого захисника про перекваліфікацію його дій з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України. Також обвинувачений не погодився з фактичними обставинами вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши, що 21 липня 2020 року близько 17-00 години він з дружиною ОСОБА_9 прийшли до ОСОБА_10 , принесли з собою горілку. Він, його дружина, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розпивали спиртні напої, коли горілка скінчилась, то ОСОБА_13 та ОСОБА_12 сходили ще за горілкою, купили 1 літр, було все добре до тих пір, поки не зайшла мова про сільську раду, куди ходили ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з проханням виселили їх ( ОСОБА_2 та ОСОБА_14 ) із села або ж вони самі зроблять над ними самосуд. Почалася сварка, ОСОБА_15 щось не сподобалось, він піднявся та штовхнув його, від чого він, а не ОСОБА_12 , головою розбив скло у вікні у веранді, а потім потерпілий схватив його за ліву руку і смикнув, в результаті чого спричинив йому вивих, у відповідь на це він інстинктивно завдав йому удар правою рукою в обличчя, у потерпілого з носа пішла кров. Після цього потерпілий вилив на нього відро води. В цей час ОСОБА_12 забіг у веранду з лопатою, почав бити його дружину, яка стояла між ним та потерпілим, щоб добратися до нього, ОСОБА_16 вдалося вдарити його ( ОСОБА_2 ) лопатою, він розбив йому брову та ліве вухо. Після чого він побіг за ОСОБА_17 , щоби відібрати у останнього лопату, а ОСОБА_11 пішов з веранди у свою кімнату, де сидів на дивані, у нього з носа текла кров, у зв`язку з чим на килимі з`явилися плями від крові. Коли він відбирав лопату у ОСОБА_18 , останній кликав на допомогу, ОСОБА_15 почув крики і вийшов на подвір`я з палкою, вдарив його по руці, він забрав палку і вдарив декілька разів його палкою по голові, ОСОБА_15 впав, він злякався, зрозумів, що сильно вдарив й треба йти додому, він забрав дружину і вони пішли додому.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_2 зазначив, що він жалкує, що так трапилось, просив вибачення у потерпілого.
Показання потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду показав, що 21 липня 2020 року під вечір він прийшов додому з роботи, вдома був його брат ОСОБА_12 , брата ОСОБА_19 вдома не було, ходив по гриби. Вони з братом випили по пляшці пива, приблизно о 21-00 годині до них додому прийшли ОСОБА_20 та ОСОБА_13 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, принесли із собою горілку. У веранді будинку він, брат ОСОБА_21 та подружжя ОСОБА_22 розпивали спиртні напої, спочатку все було нормально, а потім ОСОБА_22 почали пред`являти їм з братом претензії з приводу їх візиту до сільської ради, почалася сварка. Він пішов у будинок, брат за ним, сварка продовжувалася, ОСОБА_23 вдарив брата в обличчя кулаком, він хотів заступитися за брата і отримав в цей час два удари в ніс, з носа потекла кров, всі вийшли з кімнати, а він залишився на дивані. Потім він почув крики, звук розбитого скла, він вийшов на ганок й побачив, що на подвір`ї продовжувалась бійка, ОСОБА_21 вдарив ОСОБА_24 лопатою, а потім ОСОБА_25 , він став кричати, щоб всі розходились по домівках, розвернувся та хотів зайти в будинок, та коли взявся за ручку дверей, отримав удар палкою по голові, від чого впав, лежачи на боку прикривав голову руками, кричав від болю, а ОСОБА_23 кричав на нього та завдавав йому удари палицею по голові, руках, від чого у нього були сині руки, з вуха текла кров, він втратив свідомість. Опритомнів вже у Корюківській лікарні на третій день, його вводили в кому, щоби він не помер від больового шоку, у лікарні знаходився два тижні, ходити почав лише на 11 день, втратив роботу, наполягає на суворому покаранні.
Також показав, що ОСОБА_2 знає більше року, з ним його познайомив ОСОБА_26 , який живе по сусідству, спочатку стосунки були нормальні, а потім погіршилися, оскільки ОСОБА_23 як вип`є, стає неадекватним, у нього завжди були претензії до його старшого брата ОСОБА_18 , він за нього заступався і більше всіх получав, але жодного разу не звертався до поліції, бо жалів його, а ОСОБА_23 його не пожалів. 15 липня 2020 року ОСОБА_22 побили його та ОСОБА_27 , він писав заяву, але її не прийняли, обвинувачений бив його разів 8, а на цей раз ледь не вбив.
Показання свідків.
Свідок ОСОБА_28 під час судового розгляду показав, що 21 липня 2020 року у вечірню пору доби він був дома, порався по господарству, десь о 18-00 годині з роботи повернувся брат ОСОБА_15 , брат ОСОБА_19 пішов за грибами, із ОСОБА_15 вони випили по пляшці пива, дивилися телевізор.
Близько 20-30 год до них додому прийшли ОСОБА_29 та ОСОБА_24 з пляшкою горілки, запропонували випити, він, брат ОСОБА_15 та ОСОБА_22 розпивали спиртні напої у веранді, а потім зі сторони Холодів почалися претензії з приводу їх з братом візиту до сільської ради. ОСОБА_23 кричав, що вони нічого не доб`ються, пропонував дати їм 30000 гривень і вони самі виїдуть із села. До сільської ради ходили з братом після побиття ОСОБА_30 , скаржились, що Холоди постійно б`ються. Холоди ОСОБА_23 та ОСОБА_24 кричали, їх неможливо перекричати, ОСОБА_23 став кричати на свою дружину, ОСОБА_15 хотів захистити її, після чого ОСОБА_23 ударив ОСОБА_15 кулаком в обличчя, потекла кров, потім ударив його ОСОБА_16 , він вийшов на ганок будинку та став телефонувати брату ОСОБА_31 , вибігла ОСОБА_24 й стала кричати, що він телефонує в поліцію, намагалася відібрати у нього телефон. В цей час потерпілий з обвинуваченим знаходились у веранді, брат пішов у будинок, він пішов за ним, ОСОБА_22 також за ними, стали вимагати віддати телефон, обвинувачений вдарив його в носа, ОСОБА_15 хотів заступитися, обвинувачений і його двічі вдарив в обличчя. Він хотів вийти з будинку, ОСОБА_23 пішов за ним, штовхнув його у спину, він впав на етажерку з одягом у веранді, обвинувачений схватив його за горло, а ОСОБА_24 два рази вдарила чаркою по голові. Потім ОСОБА_22 штовхнули його, він перечепився, впав на газовий балон і ліктем розбив скло у вікні. Потерпілий в цей час був у кімнаті, а коли почув звук скла, вийшов у веранду. Він вийшов із будинку, за ним вийшли ОСОБА_22 , бійка продовжувалась на подвір`ї. Під час бійки він вдарив лопатою ОСОБА_24 , ОСОБА_23 відібрав у нього лопату і двічі вдарив його, він побіг за будинок з телефоном викликати поліцію, почув як кричав ОСОБА_15 , пішов в будинок, побачив як ОСОБА_23 вискочив з веранди, у веранді побачив брата, який лежав побитий на підлозі, біля нього лежала 2-х метрова палка.
ОСОБА_2 раніше також завдавав йому тілесні ушкодження, з приводу чого кримінальне провадження перебувало у суді, але він відмовився від обвинувачення. Потерпілий з 22 липня по 04 серпня 2020 року перебував на лікуванні.
Свідок ОСОБА_32 під час судового розгляду показав, що він не пам`ятає точної дати та часу, він пізно ввечері повернувся додому, у веранді перебували його брати ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , а також ОСОБА_29 та ОСОБА_24 , запропонували йому випити, він випив чарку, а потім займався своїми справами, перебирав гриби, він ніколи не вмішується в чужі справи. Спочатку він був свідком сімейного конфлікту між ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , а потім цей конфлікт перекинувся на його братів. Бачив як ОСОБА_24 вдарила чаркою брата ОСОБА_21 , потім конфлікт продовжувався на подвір`ї, бачив як забіг у веранду ОСОБА_15 , хотів зайти в хату, ОСОБА_23 зайшов за ним, схопив палку, яка стояла у веранді, і став нею бити ОСОБА_15 , який стояв обличчям до дверей та хотів відчинити двері з веранди у будинок. ОСОБА_23 завдав брату більше 10 ударів по всьому тілу, по руках, по голові, по плечах, спині. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_24 та ОСОБА_23 не бачив.
Свідок ОСОБА_28 під час судового розгляду показав, що він проживає окремо від братів ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 . 21 липня 2020 року пізно ввечері, десь приблизно о 23-15 годині, коли він уже відпочивав, йому зателефонував брат ОСОБА_21 й сказав, що їх прийшли бити, попросив викликати поліцію, що він і зробив. До помешкання братів прийшов десь о 00-15 годині, швидка уже поїхала, ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_21 вдома уже не було, а ОСОБА_19 закрився у будинку і не відчиняв двері, а тому він не зміг потрапити всередину будинку. Вранці десь о 5-00 годині він поїхав до Корюківської ЦРЛ оплачувати лікування брата ОСОБА_15 , який 10 днів знаходився у реанімації, 5 днів у неврології, лікарі не давали шансів, що він буде жити. 22 липня 2020 року зранку ОСОБА_20 та ОСОБА_24 прийшли до будинку братів та примусили ОСОБА_33 змивати кров з підлоги у веранді. Обвинувачений неодноразово бив його братів, разів 7, побив ОСОБА_21 , але останній відмовився від обвинувачення у суді.
Свідок ОСОБА_8 під час судового розгляду показала, що 21 липня 2020 року ближче до вечора вони з чоловіком - ОСОБА_34 прийшли до ОСОБА_10 з горілкою, сиділи випивали, ОСОБА_23 запропонував дружбу, на що ОСОБА_15 відповів, що ми вас усім селом переб`ємо, життя не дамо, штовхнув ОСОБА_23 , останній впав і вибив скло у вікні у веранді, а ОСОБА_21 взяв лопату, ударив її по спині, ОСОБА_23 мене відштовхнув і ОСОБА_21 став бити лопатою ОСОБА_23 , потім ОСОБА_15 схватив палку і став замахуватися палкою, ОСОБА_23 висмикнув з рук у ОСОБА_15 палку і вдарив його палкою по голові Після чого ОСОБА_15 заламав руку ОСОБА_23 й виштовхнув його з веранди на подвір`я, вона забрала ОСОБА_23 і вони пішли додому.
Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.
З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000365 вбачається, що 22 липня 2020 року до ЄДРДР були внесені відомості з коротким викладом обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 1 статті 121 КК України, а саме про те, що 22 липня 2020 року до Менського ВП ГУНП в Чернігівській області із Корюківського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення, що до Корюківської ЦРЛ каретою швидкої медичної допомоги доставлений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель села Городище Менського району Чернігівської області з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, алкогольне сп`яніння; зі слів останнього побив відомий (том 1, арк.к.п. 92, 96).
05 серпня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до Менського ВП ГУНП в Чернігівській області з письмовою заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , який 21 липня 2020 року близько 22.30 години, перебуваючи у приміщенні веранди будинку АДРЕСА_3 , спричинив йому тілесні ушкодження (том 1, арк.к.п.95).
У Протоколі огляду місця події від 22 липня 2020 року та фототаблицях до нього зафіксовано проведення огляду господарства, розташованого по АДРЕСА_3 , з письмового дозволу ОСОБА_28 , під час якого встановлено загальний вигляд господарства, вхід до будинку, вхід до кімнат будинку через веранду, в якій виявлено на підлозі дві подушки, пластикова миска зеленого кольору, дерев`яний віник, в куті веранди справа від входу дерев`яна палиця зі слідами речовини бурого кольору, яку було вилучено до Менського ВП. У веранді розміщені двоє дверей, одні з яких є входом до кімнат будинку, біля дверей, на підлозі у веранді, на зовнішній поверхні дверей внизу та на стіні біля дверей зліва внизу виявлено плями бурого кольору та фрагмент сліду низу підошви взуття, які вилучені до Менського ВП. Зліва від дверей під стіною знаходиться стіл, на якому три скляні чарки, на одній з яких плями речовини бурого кольору. Під столом також скляна чарка. Всі чотири скляні чарки вилучені до Менського ВП. Зліва від входу у веранду під стіною дерев`яна лавка, на правій ближче до дверей ніжці дерев`яної лавки плями бурого кольору та волокна схожі на волосся, які також вилучені до Менського ВП. У одній з кімнат будинку (зала) під стіною справа від входу диван, біля якого на підлозі килим, на поверхні дивану та на килимі виявлено плями речовини бурого кольору, які вилучені до Менського ВП. Навпроти входу до зали під вікном знаходиться стіл, на якому виявлено футболку синього кольору з плямами речовини бурого кольору, яку вилучено до Менського ВП (том 1, арк.к.п. 98-105).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 27 серпня 2020 року з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , проживаючому по АДРЕСА_3 , що мале місце 21 липня 2020 року, з участю потерпілого ОСОБА_6 , двох понятих та спеціаліста, було проведено слідчий експеримент із застосуванням технічного засобу фіксації відеокамери НС-V260.
Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайли із записом слідчого експерименту, які містяться на DVD-R диску, наданому прокурором. Відеозапис слідчого експерименту узгоджується з відомостями щодо проведення слідчого експерименту, внесеними до протоколу слідчого експерименту, та показаннями потерпілого ОСОБА_6 , наданими під час судового розгляду справи.
Слідчим експериментом встановлено, що 21 липня 2020 року потерпілий ОСОБА_6 прийшов додому по АДРЕСА_3 , де проживає зі своїми братами ОСОБА_17 та ОСОБА_35 . Вдома був ОСОБА_12 , ОСОБА_36 не було. ОСОБА_11 разом з братом ОСОБА_17 випили пива, десь о 21-30 годині до них додому прийшли жителі села Холод ОСОБА_23 та ОСОБА_13 , які принесли горілку. Під час розмови останні почали чіплятися до них, перебуваючи в залі будинку ОСОБА_2 завдав ОСОБА_6 два удари кулаком в носа, від чого у останнього пішла кров з носа, на підлогу після удару він не падав. Після цього вийшли усі у веранду будинку, в цей час додому прийшов ОСОБА_37 , який сидів у веранді на лавці, чистив гриби. Всі разом випили, ОСОБА_38 та ОСОБА_9 знову почали чіплятися до ОСОБА_39 та ОСОБА_18 , сварка переросла в бійку, яка продовжилась на подвір`ї господарства. Коли ОСОБА_11 зайшов у веранду, отримав удав в потилицю, від якого упав на підлогу на правий бік, хто саме завдав перший удар не пам`ятає, коли лежав на правому боці, то бачив як ОСОБА_38 завдавав йому удари палицею. При цьому, потерпілий ОСОБА_40 продемонстрував свої дії та дії всіх учасників події (том 1, арк.к.п. 108-111).
22 липня 2020 року з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , проживаючому по АДРЕСА_3 , слідчим було проведено слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_28 , двох понятих та спеціаліста із застосуванням технічного засобу фіксації відеокамери НС-V260.
Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайли із записом слідчого експерименту, які містяться на DVD-R диску, наданому прокурором. Відеозапис слідчого експерименту узгоджується з відомостями щодо проведення слідчого експерименту, внесеними до протоколу слідчого експерименту, та показаннями свідка ОСОБА_28 , наданими під час судового розгляду справи (том 1, арк.к.п.115-118).
Згідно із заявою ОСОБА_8 від 22 липня 2020 року остання добровільно видала речі свого чоловіка ОСОБА_2 , в яких він був одягнутий 21 липня 2020 року (том 1, арк.к.п. 121).
У Протоколі огляду речей від 22 липня 2020 року зафіксовано здійснення слідчим в присутності понятих за участю ОСОБА_8 за місцем проживання останньої по АДРЕСА_2 огляду добровільно виданих нею речей, а саме футболки білого кольору з написом «PUMA» та чоловічих штанів спортивного типу сірого кольору, на яких наявні плями бурого кольору, вказані речі є мокрими, вилучені до Менського ВП (том 1, арк.к.п.122-125).
Під час затримання ОСОБА_2 , як особу, підозрювану у вчиненні злочину, у останнього був вилучений одяг, в який останній був одягнений, а саме футболку салатового кольору, джинсові штани блакитного кольору, на яких виявлені плями бурого кольору, схожі на кров, та шльопанці, про що зафіксовано у Протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22 липня 2020 року (том 1, арк.к.п. 127-128).
Згідно з Протоколом відібрання зразків для проведення експертизи (освідування особи) від 22 липня 2020 року слідчий у присутності понятих, захисника провів відібрання змивів з пальців та долоней рук для проведення експертизи у підозрюваного ОСОБА_2 (том 1, арк.к.п.140).
Згідно з Протоколом відібрання зразків для проведення експертизи (освідування особи) від 30 липня 2020 року слідчий у присутності спеціаліста медичної сестри ІНФОРМАЦІЯ_3 , захисника провів відібрання біологічних зразків - крові для проведення експертизи у підозрюваного ОСОБА_2 (том 1, арк.к.п.147).
Згідно з Протоколом відібрання зразків для проведення експертизи (освідування особи) від 30 липня 2020 року слідчий у присутності спеціаліста медичної сестри Корюківської ЦРЛ, провів відібрання біологічних зразків крові у потерпілого ОСОБА_6 та відбитків його пальців рук та долоней, які залишено на дактилокарті формату А-4, для проведення експертизи (том 1, арк.к.п.150).
Згідно з Протоколом відібрання зразків для проведення експертизи (освідування особи) від 31 липня 2020 року слідчий у присутності спеціаліста медичної сестри ІНФОРМАЦІЯ_3 , провів відібрання біологічних зразків крові у свідка ОСОБА_28 та відбитків його пальців рук та долоней, які залишено на дактилокарті формату А-4, для проведення експертизи (том 1, арк.к.п.153).
Згідно з Протоколом відібрання зразків для проведення експертизи (освідування особи) від 31 липня 2020 року слідчий провів відібрання зразків для експертизи у свідка ОСОБА_41 , а саме відбитків його пальців рук та долоней, які залишено на дактилокарті формату А-4 (том 1, арк.к.п.156).
Згідно з Протоколом відібрання зразків для проведення експертизи (освідування особи) від 31 липня 2020 року слідчий у присутності спеціаліста медичної сестри ІНФОРМАЦІЯ_3 , провів відібрання біологічних зразків крові у свідка ОСОБА_8 та відбитків її пальців рук та долоней, які залишено на дактилокарті формату А-4, для проведення експертизи (том 1, арк.к.п.159).
Згідно з Висновком експерта №135 (б) від 14 вересня 2020 року кров підозрюваного ОСОБА_2 відноситься до групи 0(I) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВ0 (том 1, арк.к.п.163-165).
Згідно з Висновком експерта №134 (б) від 14 вересня 2020 року кров свідка ОСОБА_42 відноситься до групи 0(I) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВ0 (том 1, арк.к.п.172-174).
Згідно з Висновком експерта №132 (б) від 15 вересня 2020 року кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи А(II) з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 (том 2, а.к.п.45-48).
Згідно з Висновком експерта №133 (б) від 15 вересня 2020 року кров свідка ОСОБА_28 відноситься до групи В(III) з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0 (том 2, а.к.п.50-53).
Згідно з висновком експерта №136(б) від 02 жовтня 2020 року за результатами проведення судової імунологічної експертизи встановлено, що на наданих на дослідження джинсових штанах (об`єкт №2) виявлено кров людини; на наданих на дослідження шльопанцях (об`єкти №№3,4) крові не виявлено. При огляді футболки при денному та штучному освітленні у косопадаючих променях та у затемненному приміщенні за допомоггою УФ-лампи слідів, схожих на сліди крові не спростерігалось.
Виявлена кров належить людині, яка може належати підозрюваному ОСОБА_2 та свідку ОСОБА_8 , належність виявленої в об`єкті №2 крові, потерпілому ОСОБА_6 та свідку ОСОБА_28 , виключається (том 2, арк.к.п.6-13).
Згідно з висновком експерта №140(б) від 25 вересня 2020 року за результатами проведення судової імунологічної експертизи встановлено, що на наданій на дослідження футболці (об`єкти №№1-4), яка була вилучена 22 липня 2020 року під час огляду місця події та належить потерпілому ОСОБА_6 , виявлена кров людини. Виявлена кров на об`єктах №1,2,4 може належати потерпілому ОСОБА_6 , належність виявленої крові підозрюваному ОСОБА_2 та свідку ОСОБА_8 , виключається. Виявлена кров в об`єкті №3 може належати потерпілому ОСОБА_6 за обов`язкової присутності особи (осіб) з группами крові АВ (IV) та/або В(III) із ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі свідка ОСОБА_28 ; виявлена кров може належати свідку ОСОБА_28 , за обов`язкової присутності особи (осіб) з групами крові АВ (IV) та/або А(II) із ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі потерпілого ОСОБА_6 .. Належність виявленої в об`єкті №3 крові підозрюваному ОСОБА_2 та свідку ОСОБА_8 , виключається (том 2, арк.к.п.17-22).
Згідно з висновком експерта №137(б) від 28 вересня 2020 року за результатами проведення комплексної судової експертизи у частині імунологічного дослідження встановлено, що на наданих на дослідження скляних чарках (об`єкти №№ 2-4) виявлено кров; на скляній чарці (об`єкт №1) крові не виявлено. Виявлена кров належить людині, в об`єктах №№2,4 кров може належати потерпілому ОСОБА_6 , належність виявленої в об`єктах №№2-4 крові підозрюваному ОСОБА_2 , свідкам ОСОБА_8 та ОСОБА_28 виключається. В об`єкті №3 виявлена кров може належати потерпілому ОСОБА_6 за обов`язкової присутності крові свідка ОСОБА_28 ; також свідку ОСОБА_28 та за обов`язкової присутності крові потерпілого ОСОБА_6 ; належність виявленої в об`єкті №3 крові підозрюваному ОСОБА_2 , свідку ОСОБА_8 виключається (том 2, арк.к.п. 24-30).
Згідно з висновком експерта №138(б) від 29 вересня 2020 року за результатами проведення судової імунологічної експертизи встановлено, що на наданих на дослідження фрагменті килима (об`єкт №1), змиві речовини бурого кольору з поверхні стіни (об`єкт №2), фрагменті тканин из речовиною бурого кольору (обєкт №3) дерев`яній ніжці з лавки (об`єкт №4) виявлено кров, яка належить людині. Виявлена кров в об`єктах №№1,2 може належати потерпілому ОСОБА_6 за обов`язкової присутності особи (осіб) з групами крові АВ (IV) та/або В(III) із ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі свідка ОСОБА_28 ; виявлена кров може належати свідку ОСОБА_28 , за обов`язкової присутності особи (осіб) з групами крові АВ (IV) та/або А(II) із ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі потерпілого ОСОБА_6 .. Належність виявленої в об`єктах №1, 2 крові підозрюваному ОСОБА_2 та свідку ОСОБА_8 , виключається. Виявлена кров в об`єктах №№3,4 може належати потерпілому ОСОБА_6 , належність виявленої в об`єктах №№3, 4 крові підозрюваному ОСОБА_2 та свідкам ОСОБА_8 , ОСОБА_28 виключається (том 2, ар.к.п.32-42).
Згідно з висновком експерта №142(б) від 17 вересня 2020 року за результатами проведення комплексної судової експертизи у частині імунологічного дослідження встановлено, що на наданій на дослідження дерев`яній палиці (об`єкти №№1-4) виявленого кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_6 за обов`язкової присутності особи (осіб) з групами крові АВ (IV) та/або В(III) із ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі свідка ОСОБА_28 ; виявлена кров може належати свідку ОСОБА_28 , за обов`язкової присутності особи (осіб) з групами крові АВ (IV) та/або А(II) із ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі потерпілого ОСОБА_6 .. Належність виявленої в об`єктах №1-4 крові підозрюваному ОСОБА_2 та свідку ОСОБА_8 , виключається (том 2, а.к.п. 55-60).
Згідно з висновком експерта №141(б) від 05 жовтня 2020 року за результатами проведення судової імунологічної експертизи встановлено, що на наданих на дослідження штанах, вилучених по АДРЕСА_2 , (об`єкти №№6-8) виявлено кров; на наданій на дослідження футболці (об`єкти №№1-4) крові не виявлено. Виявлена кров належить людині та може належати потерпілому ОСОБА_6 за обов`язкової присутності особи (осіб) з групами крові АВ (IV) та/або В(III) із ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі свідка ОСОБА_28 ; виявлена кров може належати свідку ОСОБА_28 , за обов`язкової присутності особи (осіб) з групами крові АВ (IV) та/або А(II) із ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі потерпілого ОСОБА_6 .. Належність виявленої в об`єктах №6-8 крові підозрюваному ОСОБА_2 та свідку ОСОБА_8 , виключається (том 2, арк.к.п.63-70).
Згідно з Висновком експерта № 140 від 11-14 вересня 2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжується забійними ранами 2 лівої тім`яної ділянки, верхньої повіки лівого ока, переломом кісток носа, лінійними переломами правої та лівої тім`яно-скроневої кістки, субдуральними та субарахноїдальними крововиливами правої та лівої тім`яно-скроневої ділянки, забоєм головного мозку важкого ступеню, що могла утворитись від дії тупих предметів, в тому числі 21 липня 2020 року та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Для утворення тілесних ушкоджень потерпілого достатньо двох травматичних впливів тупих предметів в ділянку обличчя потерпілого , двох травматичних впливів тупих предметів в ліву тім`яно-скроневу ділянку та одного травматичного впливу в праву тім`яно-скроневу ділянку. Тілесні ушкодження потерпілого не могли утворитись внаслідок падіння з наданням тілу стороннього прискорення чи без нього з висоти власного зросту на тверду поверхню (том 1, арк.к.п.222-225).
Згідно з Висновком судово-психіатричної експертизи №436 від 01 вересня 2020 року у ОСОБА_2 на даний час, а також на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, клінічних ознак психічного захворювання не знайдено, тому тоді він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_2 здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для справи та давати про них правильні свідчення (том 1, арк.п.238-241).
Згідно з Висновком судово-психіатричної експертизи №437 від 01 вересня 2020 року у ОСОБА_2 клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин (включаючи алкоголь і наркотичні засоби) із синдромом залежності не виявлено, тому відповідне лікування йому не показано (том 1, арк.к.п. 242-244).
Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не заявляли клопотання про визнання вищезазначених доказів недопустимими, відповідно до положень частини 3 статті 89 КПК України.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.
Проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_6 , свідків, досліджені докази, враховуючи сукупність всіх встановлених обставин, суд дійшов до переконання про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Зокрема, суд встановив, що між потерпілим, його братом та обвинуваченим є триваючі неприязні відносини, обвинувачений неодноразово раніше спричиняв тілесні ушкодження потерпілому та його брату, вони періодично мирилися, а потім знову конфліктували. 21 липня 2020 року у вечірню пору доби обвинувачений з дружиною прийшли до будинку потерпілого з горілкою з метою її спільного вживання та з`ясування стосунків з приводу скарг потерпілого та його брата до сільської ради на поведінку обвинуваченого та його дружини. Під час розпивання спиртних напоїв між ними виникла сварка, яка переросла в бійку, під час якої обвинувачений завдав потерпілому дерев`яною палицею один удар в ділянку голови ззаду, в результаті чого останній впав обличчям на підлогу, а потім завдав ще близько п`яти ударів палицею по голові та спині потерпілому, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду заявили клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, при цьому обвинувачений визнав свою вину, а саме в тому, що дійсно мало місце нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , однак зазначив, що прямого умислу у заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень у нього не було, а все це сталося раптово, оскільки саме потерпілий був ініціатором бійки, першим вдарив його по обличчю, внаслідок чого він головою розбив шибку у веранді, потім потерпілий схватив його за руку та почав вивертати її, в результаті спричинив йому вивих лівого плечового суглобу, під час бійки обвинувачений отримав й інші тілесні ушкодження, які були завдані йому потерпілим та його братом, їх дії сприймав як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю та життю та здоров`ю своєї дружини, а тому вдався до заходів, які були необхідними в даній ситуації.

Оскільки для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, суд за клопотанням сторони захисту призначив судово-медичну експертизу з метою встановлення тяжкості тілесних ушкоджень у обвинуваченого.
Згідно з висновком експерта №30 від 19 квітня 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи експерт дійшов висновку, що у ОСОБА_2 мають місце тілесні ушкодження у вигляді синця на повіках лівого ока, що міг утворитись від дії тупого предмету по типу удару, в тому числі 21.07.2020, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді зчесаних ран в ділянці лівої брови, лівої вушної раковини, в ділянці лівої п`яткової кістки, що могли утворитись від дії тупих предметів по типу удару чи тертя, в тому числі 21.07.2020, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; для утворення даних тілесних ушкоджень необхідно по одному травматичному впливу в ділянку лівої брови, лівої вушної раковини та лівої п`яткової кістки, тілесні ушкодження в комплексі не могли утворитись при само падінні чи падінні з наданням тілу стороннього прискорення з висоти власного зросту та тверду поверхню, проте не виключена можливість утворення зчесаної рани при падінні за умови контакту травмованої ділянки з твердою поверхнею. Діагноз «Переломовивих, підвивих лівого плечового суглобу» в наданій медичній документації не підтвердився об`єктивними даними.
За результатами проведення судово-медичної експертизи захисник обвинуваченого зазначила, що не вбачає доцільності вирішення питання про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, з чим погодився і обвинувачений, проте, останній в судових дебатах все-таки акцентував свою увагу на тому, що він визнає свою вину за вчинене кримінальне правопорушення, готовий понести покарання, але така його поведінка була спровокована потерпілим, він захищав себе та дружину.

З огляду на це, суд вважає необхідним зазначити, що доводи обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_2 заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони не знайшли свого підтвердження, а тому не можуть бути покладені в основу зміни обвинувачення ОСОБА_2 на ст. 124 КК України, у зв`язку з чим суд їх відкидає.

Статтею 124 КК визначено кримінальну відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця. Диспозиція цієї норми містить обов`язкові ознаки складу злочину, які відрізняють його від діяння, відповідальність за яке настає за ст. 121 КК.

Так, на відміну від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК) визначальним для кваліфікації дій особи за ст. 124 КК є відповідна обстановка вчинення злочину - перебування винного, зокрема, у стані необхідної оборони. Крім того, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно зі ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК (ч. 3 ст. 36 КК).

Потерпілий під час судового розгляду показав, що під час бійки обвинувачений вдарив його брата в обличчя кулаком, він хотів заступитися за нього і отримав в цей час два удари в ніс, з носа потекла кров, всі вийшли з будинку, а він залишився. Потім він почув крики, вийшов на ганок будинку, на подвір`ї продовжувалась бійка, його брат ОСОБА_21 вдарив ОСОБА_14 лопатою, а потім ОСОБА_20 відібрав у брата лопату і вдарив нею брата, він став кричати, щоб всі розійшлися по домівках, а коли хотів повернутися в будинок, отримав удар палкою по голові, від чого впав, лежачи на боку прикривав голову руками, кричав від болю, а обвинувачений завдавав йому удари палкою по голові, руках, тулубу.
Крім того, обвинувачений у судовому засіданні не заперечував факту заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому дерев`яною палицею, при цьому показав, що під час сварки потерпілий штовхнув його, а потім схватив його за ліву руку і смикнув, в результаті чого спричинив йому вивих, а лопатою його ударив брат потерпілого - ОСОБА_12 , розбив йому брову та ліве вухо.

Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_8 також показали, що лопатою обвинуваченого ударив ОСОБА_28 , а не потерпілий.

Заподіяння обвинуваченому тілесного ушкодження у вигляді вивиху лівого плечового суглобу не підтверджено належними та допустимими доказами.
Допитаний під час судового розгляду експерт ОСОБА_43 спростував показання свідка ОСОБА_8 про те, що потерпілий після отримання тілесних ушкоджень міг вчиняти будь-які активні дії по відношенню до обвинуваченого, зазначивши, що після отримання наявних у потерпілого тілесних ушкоджень, останній мав би втратити свідомість частково або повністю. Також експерт зазначив, що вивих плечового суглобу супроводжується больовим синдромом, порушенням функцій кінцівки, а тому, навіть, за умови, що права рука працювала, на думку експерта, обвинувачений, маючи таке тілесне ушкодження, не міг завдати потерпілому чисельних ударів палкою. Експерт зазначив, що згідно з наданою на експертне дослідження медичною документацією обвинувачений при первинному медичному огляді під час поміщення в ІТТ не скаржився на вивих плечового суглобу, і таке тілесне ушкодження не було виявлено лікарями, хоча за зовнішніми ознаками лікар повинен був його виявити, також в наданій медичній документації відсутній рентгенологічний знімок на підтвердження такого діагнозу.
Згідно з повідомленням начальника ІТТ №4 (м. Мена) прокурору від 23 липня 2020 року у ОСОБА_2 під час огляду в ІТТ та відповідно до довідки лікаря КНП «Менська ЦРЛ» були виявлені тілесні ушкодження, які, як пояснив ОСОБА_2 , він отримав під час бійки з ОСОБА_12 , а не ОСОБА_6 .
Таким чином, як зі змісту показань потерпілого, так і з показань обвинуваченого та свідків, а також із фактичних даних, що містяться у досліджених судом доказах, не вбачається, що потерпілий застосував таку фізичну силу або вчинив інші активні агресивні дії, які могли би становити реальну загрозу життю або здоров`ю обвинуваченого та його дружині.

Отже, встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого, який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому, що у свою чергу могло викликати в останнього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для висновку, що обвинувачений, використовуючи цілеспрямовано дерев`яну палицю, та завдаючи нею потерпілому ударів у ділянку, де розташовані життєво важливі органи, зокрема по голові, перебував у стані оборони та діяв із перевищенням її меж. Натомість вчинення таких дій обвинуваченим свідчать про те, що він через сварку бажав заподіяти потерпілому тілесні ушкодження та діяв з відповідним умислом.

Отже, вищезгадані докази та обставини заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченому свідчать про те, що кримінально-правова оцінка фактично вчиненого ним діяння - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень - за ч. 1 ст. 121 КК є правильною. Тому аргументи обвинуваченого про необхідність кваліфікації його дій за ст. 124 цього Кодексу не є слушними.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
В обвинувальному акті зазначено, що обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 під час досудового розслідування не встановлено, про що зазначив і прокурор в судових дебатах. Суд також вважає, що такі обставини відсутні.

Захисник просила врахувати при призначенні покарання обвинуваченому обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття.
Стосовно наявності такої обставин, суд зазначає наступне.
Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. Тобто, щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання своєї вини і готовності нести кримінальну відповідальність.
Визначення щире каяття не є тотожним з визнанням вини.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_2 поряд із відсутністю цивільного позову, намагався будь-яким чином хоча б частково відшкодувати потерпілому завдану шкоду.
Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире каяття підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень тощо. Посткримінальна поведінка обвинуваченого не свідчить про засудження своєї поведінки, надаючи показання обвинувачений визнав вину у вчиненні злочину, але його висловлювання жалю з приводу того, що трапилось, не було щирим та не віднайшло зовнішнього прояву, обвинувачений намагався виправдатися протиправною поведінкою потерпілого стосовно нього, проте цей факт не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, За таких обставин, суд не може врахувати щире каяття, оскільки сторона захисту об`єктивно нічим не підтвердила шкодування обвинуваченим про вчинене, насправді він не засуджує свою протиправну поведінку, а лише намагається уникнути справедливого покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , в обвинувальному акті зазначено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, з чим погоджується і суд.
Мотиви призначення покарання .
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисний тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких та насильницьких злочинів, вчинив кримінальне правопорушення у період непогашеної судимості, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, дотримуватися норм закону, моралі та загальновстановлених правил суспільної поведінки, за повідомленням КНП «Менська центральна районна лікарня» на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за повідомленням КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради перебуває на наркологічному обліку, на психіатричному не перебуває, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується негативно, відомості про стан здоров`я обвинуваченого суду не надані.
Враховуючи особу обвинуваченого, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, зокрема, думки потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, пов`язаного з позбавлення волі, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частини 1 статті 121 КК України.
Оскільки ОСОБА_2 вчинив даний злочин до відбуття покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2019 року, яким він засуджений до 4 років 3 місяців позбавлення волі, то суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами, передбаченими статтею 71 КК України.
Мотиви ухвалення рішення про залік досудового тримання під вартою.
Під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 було застосовано та неодноразового продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_2 затримано 22 липня 2020 року ( том 1, арк.с.127-129).
Суд дійшов висновку про необхідність до набрання вироком законної сили продовжити застосований до ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_2 обчислювати з часу його затримання, тобто з 22 липня 2020 року.
Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів.
Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень статті 100 КПК України.
Речові докази: дерев`яна палиця з плямами бурого кольору, фрагмент килиму зі слідами РБК з кімнати залу, фрагмент тканини зі слідами РБК із обшивки вхідних дверей до будинку, змив РБК з поверхні стіни біля дверей у веранді, чотири скляні чарки, на одній з яких наявна РБК, дерев`яна ніжка з лавки зі слідами РБК та волоссям з веранди, які виявлені та вилучені 22 липня 2020 року під час огляду місця події (т.1, арк.к.п.106); біологічні зразки крові ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_28 , ОСОБА_41 (т.1, арк.п.160), які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Менського ВП ГУНП в Чернігівській області, підлягають знищенню.
футболку синього кольору з РБК, яку виявлено та вилучено 22 липня 2020 року під час огляду місця події (т.1, арк.к.п.106), яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Менського ВП ГУНП в Чернігівській області - повернути законному володільцю ОСОБА_6 ;
футболку білого кольору з полосами червоного кольору з біркою «PUMA» з плямами бурого кольору, штани спортивного типу сірого кольору з плямами бурого кольору (т.1, арк.к.п.126); футболку салатового кольору, джинсові штани блакитнього кольору, на яких наявні плями РБК, гумові шльопанці синього кольору, вилучені у ОСОБА_2 ( т.1 арк.к.п.138), які обвинувачений просив повернути йому повернути законному володільцю - ОСОБА_2 ..
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, в загальній сумі 22620,12 грн., які документально підтверджені, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, та призначити йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі статті 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_2 за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2019 року та остаточно визначити покарання 7 (сім) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з часу його затримання, з 22 липня 2020 року.
Продовжити до набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Речові докази: дерев`яна палиця з плямами бурого кольору, фрагмент килиму зі слідами РБК з кімнати залу, фрагмент тканини зі слідами РБК із обшивки вхідних дверей до будинку, змив РБК з поверхні стіни біля дверей у веранді, чотири скляні чарки, на одній з яких наявна РБК, дерев`яна ніжка з лавки зі слідами РБК та волоссям з веранди, які виявлені та вилучені 22 липня 2020 року під час огляду місця події; біологічні зразки крові ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_28 , ОСОБА_41 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Менського ВП ГУНП в Чернігівській області - знищити.
футболку синього кольору з РБК, яку виявлено та вилучено 22 липня 2020 року під час огляду місця події, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Менського ВП ГУНП в Чернігівській області - повернути законному володільцю ОСОБА_6 ;
футболку білого кольору з полосами червоного кольору з біркою «PUMA» з плямами бурого кольору, штани спортивного типу сірого кольору з плямами бурого кольору, футболку салатового кольору, джинсові штани блакитнього кольору, на яких наявні плями РБК, гумові шльопанці синього кольору, вилучені у ОСОБА_2 - повернути законному володільцю - ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, у сумі 22620,12 гривень.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1