Дата документу 09.04.2021 Справа № 554/631/21
Єдиний унікальний номер справи 554/631/21
Провадження №1-кс/554/6274/2021
У Х В А Л А
Іменем України
09 квітня 2021 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001781 від 18.11.2020 -,

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшло клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про арешт майна.

В обгрунтування клопотання слідчий вказував, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі ТУ ДБР у м. Полтаві) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001781 від 18.11.2020 за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 370 КК України.

Встановлено, що 17.11.2020 на адресу ТУ ДБР у м. Полтаві надійшло звернення голови Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 , в якому остання зазначає про можливі факти завідомо неправдивого повідомлення суддею Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_7 про вчинення ОСОБА_6 тяжкого злочину надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище.

Одночасно, ОСОБА_6 зазначає про можливі факти внесення недостовірних відомостей до заяви ОСОБА_7 , яка була підставою для внесення відомостей до ЄРДР та подальшого притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

На підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтаві ОСОБА_1 від 01.04.2021, 02.04.2021 проведений обшук за місцем проживання колишнього помічника судді патронатної служби Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук «Dell» model: Vostro 3560 №3560-8415 та зарядний пристрій до нього, який поміщено до сейф-пакету ДБР№L1006307.

У зв`язку із тим, що вилучена річ можливо зберегла на собі сліди злочину, та містять інші дані, які будуть використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, постановою слідчого від 02.04.2021 вони визнані речовими доказами.

Зазначені виявлені речі потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, дослідження з участю спеціалістів.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації в державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення вважає за необхідне клопотати перед слідчим суддею про необхідність відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно з метою: забезпечення збереження речових доказів,

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Щодо мети накладення арешту відповідно до ч.2 ст.170 КПК України:

Старшим слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, винесено постанову про визнання речовими доказами вилученого майна, оскільки мається необхідність проведення ряду експертних досліджень та інших процесуальних дій з вилученим майном. Окрім того, частина вилученого, на думку органу розслідування, сама по собі підтверджує факти вчинених правопорушень.

Так, для дослідження інформації, замало лише візуального огляду предметів.

Для ідентифікації виявлених під час обшуку речей для встановлення належності за допомогою якого саме пристрою готувалися певні документи, тощо необхідно провести ряд експертних досліджень.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження маються достатні дані вважати, що вилучені речі мають відношення до кримінального провадження та їх повернення унеможливить досягти мети досудового розслідування, винні особи не понесуть покарання, а також враховуючи, що після повернення зазначених речей їх місце знаходження встановити буде неможливо, оскільки вони можуть бути знищені, втрачені, сховані, спотворені, а тому підлягають арешту.

Прокурор ОСОБА_9 підтримав подане слідчим клопотання. В ході судового засідання пояснив, що відомості, які свідчать про доказове значення вилученого майна отримано після проведення обшуку.

Власник майна будучи належним чином повідомленою про день час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Загальні правила застосування арешту як одного із заходів забезпечення кримінального провадження визначені ст. 132 КПК України, відповідно до якої застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий заявляє метою арешту майна забезпечення збереження речових доказів. Можливість накладення арешту з цією метою передбачена ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку накладання арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що ТУ ДБР у м. Полтаві 02 квітня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави проведено обшук за місцем проживання помічника судді патронатної служби Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення речових доказів, а також знарядь кримінального правопорушення, зокрема: документи, що зберігаються на електронних носіях інформації, флеш накопичувачах, комп`ютерна техніка (ноутбуки, персональні комп`ютери), та організаційно-технічні засоби для друку (принтери, сканери, багатофункціональні пристрої), якими користується ОСОБА_8 .
Судовим розглядом встановлено, що в ході проведення обшуку здобуто речі та документи, які мають властивості речових доказів, а саме - ноутбук «Dell» model: Vostro 3560 №3560-8415 та зарядний пристрій до нього, який поміщено до сейф-пакету ДБР№L1006307.

Слідчий зазначає, що з метою проведення всебічного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, встановлення істини та надання належної правової оцінки, задля забезпечення можливості ретельного огляду вилученого майна, яке визнано речовими доказами по кримінальному провадженні, та забезпечення проведення експертиз, а також з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, що вважається доцільним та відповідає передбаченим законодавцем завданням кримінального провадження та завданням такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого вилучені речі визнані речовими доказами з тих мотивів, що вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку допускається, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження.

Слідчий наводить достатні підстави вважати, що речі та документи, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання помічника судді патронатної служби Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , мають суттєве значення для досудового розслідування, потребують подальшого проведення експертиз та є речовими доказами у кримінальному провадженні.

У частині 1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідно до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість фактичної втрати та спотворення речових доказів, знищення їх як об`єктів матеріального світу та неможливість проведення експертного дослідження. Однак з накладенням арешту втрачається можливість певних осіб розпоряджатися та користуватися цим майном. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його знищення або перетворення.

Слідчий суддя враховує положення ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

Слідчий суддя вказує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна (відповідні положення ст. 170 КПК України); можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки вони дозволяють встановити коло осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення. За таких умов заявлена слідчим - збереження речових доказів - може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав); окремо слід зазначити, що жодних негативних наслідків арешту майна для третіх осіб не вбачається.

Всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно в цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. А тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. 2, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :
Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001781 від 18.11.2020 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 02.04.2021 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук «Dell» model: Vostro 3560 №3560-8415 та зарядний пристрій до нього, який поміщено до сейф-пакету ДБР№L1006307.
Зазначені речові докази зберігати у камері речових доказів ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, б.37.
Після копіювання інформації та проведення необхідних першочергових слідчих дій зазначене в ухвалі майно негайно повернути власнику.
На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ували проголошено 12.04.2021.
Слідчий суддя ОСОБА_1