ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/524/20 Справа № 711/461/20 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 присутнього в режимі

відеоконференцзв`язку в приміщенні ДУ

«Чернівецького слідчого ізолятора»

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.10.2013 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.10.2014 на підставі ч.2 ст.78 КК України скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлений в місця позбавлення волі на 3 роки;

2) 22.01.2015 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано частково невідбутий строк 1 місяць позбавлення волі за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.10.2013 і остаточно визначено до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 19.08.2017 по відбуттю строку покарання;

3) 01.02.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 13.06.2019 по відбуттю строку покарання.

4) 12.02.2020 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., призначеного вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.02.2020, більш суворим покаранням у виді позбавлення волі за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який має тривати до набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з 10.04.2020.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 628,04 грн.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 повторно, 23.12.2019 близько 00 год. 10 хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, прийшов до житлового будинку АДРЕСА_2 , де одночасно з потерпілою зайшов до ліфта та відкрито, умисно, з корисливих мотивів, заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_8 , а саме штовхнув потерпілу, після чого вихопив в останньої з рук жіночу сумку (клач), в якій знаходилось 200 грн., мобільний телефон "Хуавей" Р20 lіte, моделі ANE-LX 1, ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/5 від 08.01.2020 на час вчинення злочину становить 3500 грн., та, банківські картки, і з викраденим з місця скоєння злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду, справу направити на досудове розслідування. Вказує, що через погану якість зв`язку погодився на проведення розгляду провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України та не зміг заперечити надані прокурором дані щодо його звинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який змінив свої апеляційні вимоги та повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і просив пом`якшити йому призначене покарання, міркування прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює висновків місцевого суду щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, а тому колегія суддів апеляційного суду позбавлена права перевіряти фактичні обставини провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, що до речі і не оскаржуються з урахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_7 були змінені апеляційні вимоги з істотного порушення норм КПК України на тяжкість призначеного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 у зміненому виді щодо необхідності пом`якшення йому призначеного покарання, зокрема у зв`язку з наявністю у його батька інвалідності та необхідності доглядати за ним, то колегія суддів вважає, що ці доводи не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 було враховано те, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким. Також судом першої інстанції було враховано наявність такої пом`якшуючої обставини як активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

При цьому, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд обґрунтовано не врахував таку пом`якшуючу вину обвинуваченого обставину як щире каяття, яке він висловив під час судового розгляду, враховуючи його неодноразові судимості. Оскільки місцевий суд висловив сумнів, що ОСОБА_7 , вчиняючи цей злочин (при умові наявних попередніх неодноразових судимостей) зробив належні висновки і суд апеляційної інстанції вважає такий висновок обґрунтованим та погоджується з ним.

При призначенні покарання, судом першої інстанції належним чином було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 та те, що він не вперше притягується до кримінальної відповідальності та має не зняту та не погашену судимість, а також, враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_7 злочинів, суд вбачав необхідність його засудження до покарання у виді позбавлення волі, а тому з врахуванням всіх цих даних місцевий суд призначив достатнє і необхідне покарання для перевиховання обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 12.02.2020 засуджений вироком Соснівського районного суду м.Черкаси до штрафу в розмірі 850 грн. за злочин кваліфікований за ч.1 ст. 309 КК України, і який він вчинив відповідно 05.10.2019 та 07.10.2019, тому при визначенні остаточного покарання у виді позбавлення волі місцевим судом обґрунтовано та вірно застосовані правила ч. 4 ст. 70 КК України, за якими менш суворе покарання у виді штрафу поглинулось більш суворим у виді позбавлення волі.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :