ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2738/20 Справа № 212/9861/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001867 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12 червня 2019 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання: за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - 1 (один) рік обмеження волі; за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань (з урахуванням припису пп. «б» ч. 1 ст. 72 КК України), призначено ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання призначене за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_5 засуджено до 2 років позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винними та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.
21 жовтня 2019 року, близько 05:00 години, перебував за місцем свого мешкання та реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у шафі однієї з кімнат зазначеної квартири побачив належне потерпілому ОСОБА_8 майно, а саме: карту для виплат «Приватбанк» № НОМЕР_1 та в цей час у ОСОБА_5 раптово виник намір на таємне викрадення цієї картки та обернення її на свою користь.
Того ж дня, 21 жовтня 2019 року, близько о 05:05 годин ранку ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, з корисливого мотиву, переконавшись у відсутності уваги потерпілого та можливих свідків і очевидців, та в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає таємно викрав з кімнати зазначеної квартири карту для виплат на ім`я ОСОБА_8 AT KБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , на якій були грошові кошти у сумі 3835 гривень, яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, ст. 200 КК України - є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник з викраденою карткою.
Крім того, ОСОБА_5 , повторно, того ж дня, 21 жовтня 2019 року, в період часу з 10:53 годин по 13:13 годин, продовжуючи свої умисні дії направлені на таємне викрадення чужого майна, прийшов до банкомату, який розташований за адресою: мікрорайон 5-й Зарічний, 29/2 в Покровському районі м. Кривий Рогу, де за допомогою раніше викраденої картки AT KБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та підбору ПІН-коду (пароль доступу) до зазначеної карти «Приватбанку», зняв грошові кошти в сумі 3800 гривень, після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
В апеляції:
- обвинувачений, не оспорюючи доведеності своєї вини та кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку із суворістю призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити йому покарання у виді обмеження волі.
В обґрунтування вказує, що суд не врахував його позитивну характеристику, те, що він визнав свою провину, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, сприяв розкриттю злочину. Вказує, що примирився з потерпілим та віддав йому гроші.
Заслухавши сторони кримінального провадження: обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого, а також думку потерпілого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Оскільки суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у порядку положень ч. 3 ст. 349 КПК України, та висновки суду стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність їх правової кваліфікації за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини не перевіряються і відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає дане рішення суду в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з посиланням на суворість призначеного покарання судом, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував та не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється.
Судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_5 також було враховано, що останній вчинив злочин в період іспитового строку, встановленого вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу за від 12 червня 2019 року, та при призначенні остаточного покарання керувався вимогами ст. 71 КК України та призначив покарання за сукупністю вироків.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом першої інстанції встановлено не було.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів, вважає, що покарання призначене обвинуваченому судом першої інстанції в межах санкції інкримінованих злочинів, з застосуванням положень ст.ст. 70, 71 КК України, є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Посилання обвинуваченого в апеляції на визнання своєї вини, щире каяття були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку поряд з іншим обставинами, та в даному випадку не можуть бути достатньо переконливою підставою для пом`якшення покарання, оскільки покарання, призначалося ОСОБА_5 за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, так само, як і факт його на даний час примирення з потерпілим та компенсація збитків останньому.

З огляду на викладене, а також враховуючи обставини скоєння обвинуваченим злочину його наслідки, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. ст. 75, 69 КПК, колегія суддів, не вбачає.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни вироку суду першої інстанції та пом`якшення покарання, з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є законним, справедливим з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4