УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/11480/20

Провадження № 1-кс/638/2211/20

21.08.2020 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001455 від 13.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 19.08.2020 року звернувся до суду з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001455 від 13.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 13.12.2018 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа особистими коштами гр. ОСОБА_4 , чим було спричинено останньому матеріальну шкоду.

Крім того було встановлено, що невстановлена особа, яка представилася як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонував свої послуги в якості посередника при купівлі автомобілю на аукціоні в США, потерпілий погодився оскільки на той час планував придбати автомобілю. В ході бесіди потерпілого ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , останній повідомив, що його послуги, а саме придбання автомобілю на аукціоні, доставка автомобіля в Україну, розмитнення його та постановку на облік в цілому будуть коштувати 17000 дол. США. Потерпілий погодився на дану пропозицію та в подальшому 13.12.2018 року передав йому зазначену суму. Після чого ОСОБА_6 , повідомив потерпілому що за дані кошти він придбав автомобіль «Тойота Венза», він код автомобілю 4ТЗВКЗВВXFU110805, та повідомив що даний автомобілю вже прямує в Україну. Коли автомобіль був доставлений в Україну, потерпілий ОСОБА_4 , оглянув даний автомобіль, звірив він код який співпадав. Але по сьогоднішній день автомобілю потерпілому не було передано, та на облік належним чином не поставлений як транспортний засіб. При цьому ОСОБА_6 уникає спілкування з потерпілим з приводу повернення коштів або передачі автомобілю замовнику.

Під час проведення огляду місця події від 12.04.2020 року старшим слідчим Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Салтикова-Щедрина, буд. 4 (поблизу будинку), було виявлено автомобіль торгової марки «Тоуоtа Vеnzа», він код автомобілю 4ТЗВКЗВВXFU110805.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання та оцінивши докази, представлені в них, приходить до наступного висновку.

У розумінні положень статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.

Завданням арешту майна у розумінні частини 2 статті 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, згідно вимог частини 2 статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження №0001455 від 13.04.2020 року, 13.12.2018 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа особистими коштами гр. ОСОБА_4 , чим було спричинено останньому матеріальну шкоду. Дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені на підставі протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.04.2020 року, та наступного дня 13.04.2020 року допитано потерпілого ОСОБА_4 , про що свідчить протокол допиту потерпілого.

12.04.2020 року старшим слідчим Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Салтикова-Щедрина, буд. 4 (поблизу будинку), було виявлено автомобіль торгової марки «Тоуоtа Vеnzа», він код автомобілю 4ТЗВКЗВВXFU110805, при цьому, у протоколі огляду місця події від 12.04.2020 року не зазначено, що будь-які матеріальні об`єкти вилучались, а тому незрозуміло, що ж слідчий мав на увазі, наголошуючи у клопотанні, що «… повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення…».

З матеріалів, доданих до клопотання слідчого про арешт майна, незрозуміло, чи проводились будь-які слідчі дії у період часу з 12.04.2020 року (дата огляду місця події) до 19.08.2020 року (дата внесення клопотання), та чому звернення до суду відбулося саме через такий тривалий проміжок часу.

Також суду не зовсім зрозуміло, що означає фраза «Проведення вилученого майна є необхідною слідчою дією, оскільки шахрайство, яке передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, є злочином середньої тяжкості, за який передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років».

Органом досудового розслідування не доведено, що матеріальний об`єкт, про арешт якого ставиться питання, має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також що вони підпадають під критерії, визначені статтею 98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що вони є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону може потягнути за собою визнання недопустимими на підставі пункту 1 частини 2 статті 87 КПК України, отриманих у такий спосіб доказів.

В порушення вимог статті 171 КПК України заявником не зазначено жодних відомостей про володільця майна, що підлягає арешту, що в свою чергу, позбавляє суд можливості викликати у судове засідання власника майна, та з урахуванням стислого строку розгляду клопотання, передбаченого частиною 1 статті 172 КПК України, фактично унеможливлює виконання слідчим суддею вимог щодо повідомлення власника майна про судовий розгляд та розгляду клопотання у встановлений КПК України строк.

Окрім того, слідчим зазначено про те, що звернення з клопотанням «…необхідне для забезпечення доказової бази…», проте дане формулювання є неконкретизованим, абстрактним та формальним, а отже свідчить про те, що підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у клопотанні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись 131, 132, 167, 168, 170, 172, 173 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001455 від 13.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1