Провадження №1-кс/463/6227/20
У Х В А Л А
про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна

02 грудня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання слідчого Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурорм Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000950 від 16 червня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме спальний корпус "В", загальною площею 2399,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 0), та заборону державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо спального корпусу "В", загальною площею 2399,3 кв. м, розташованого за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, село Солочин, санаторій "Квітка Полонини", будинок 1 "а" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно N 0).

Подане клопотання мотивує тим, що Слідчим відділенням Личаківського ВП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000950 від 16 червня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що до Личаківського ВП надійшла заява представника ТОВ «Центр КВІТКА», про те, що директор Закарпатської філії ОСОБА_5 (одночасно директор ТОВ «Енергополіс») спільно з іншими невстановленими особами, шляхом обману, що виразився у складанні та поданні підроблених документів, вчинили шахрайство з метою заволодіння чужим майном, а саме майном Закарпатської філії «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів» м.Київ (приміщення спального корпусу). За вказаним фактом слідчим СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області внесено відомості у ЄРДР за №0000950 від 16 червня 2020 року за ознаками кримінального провадження передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Окрім цього, до Личаківського ВП надійшла заява представника ТОВ «Центр КВІТКА», про те, що директор Закарпатської філії ОСОБА_5 (одночасно директор ТОВ «Енергополіс») спільно з іншими невстановленими особами, шляхом обману, що виразився у складанні та поданні підроблених документів, вчинили шахрайство з метою заволодіння чужим майном, а саме майном Закарпатської філії «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів» м. Київ (приміщення спального корпусу). За вказаним фактом слідчим СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області внесено відомості у ЄРДР за №0001366 від 26 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. 26 листопада 2020 року постановою прокурора вказані провадження об`єднанні в одне провадження. 30 листопада 2020 року слідчим СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області винесено постанову про визнання спального корпусу "В", загальною площею 2399,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 0) речовим доказом. Приймаючи до уваги наведене вище та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що спальний корпус "В", загальною площею 2399,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 0), сам по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні, просить подане клопотання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення власників такого.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому, просив задовольнити.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 червня 2020 року, вбачається, що Личаківським відділом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000950 від 16 червня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, розпочате за заявою представника ТОВ «Центр КВІТКА», про те, що у процесі розгляду справи в Західному апеляційному господарському суді представником ТОВ «Енергополіс» використано завідомо неправдивий документ, а також заявою представника ТОВ «Центр КВІТКА», про те, що директор Закарпатської філії ОСОБА_5 (одночасно директор ТОВ «Енергополіс») спільно з іншими невстановленими особами, шляхом обману, що виразився у складанні та поданні підроблених документів, вчинили шахрайство з метою заволодіння чужим майном, а саме майном Закарпатської філії «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів» м. Київ (приміщення спального корпусу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий вважає, що нерухоме майно, а саме спальний корпус "В", загальною площею 2399,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 0) є речовим доказом у вказаному кримінальному провадження, а тому просить накласти арешт на такий.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, об`єктом кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є документи, а кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України є майно або права на майно, набуте у великих розмірах шляхом обману чи зловживання довірою, або ж набуте шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Відтак нерухоме майно, зазначене в клопотанні, не може бути об`єктом кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, також останнє не можна вважати об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, або ж майном набутим кримінально протиправним шляхом чи отриманим юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки ні клопотання слідчого, ні постанова останнього про визнання вказаного майна речовим доказом, ані інші матеріали клопотання, не містять жодних відомостей яким чином зазначене майно стосується ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, а також доказів того, що таке набуто чи могло бути набуте протиправним шляхом. Враховуючи наведене, визнання зазначеного в клопотанні майна речовим доказом на даному етапі досудового розслідування є передчасним.
Більше того, у вказаному клопотанні слідчий посилається на ряд законодавчих норм, однак не зазначає з яких підстав та з якою метою просить накласти арешт на нерухоме майно, вказане в клопотанні, не зазначає обґрунтування необхідності арешту такого. Також, в клопотанні слідчим не вказано яким чином нерухоме майно, на який останній просить накласти арешт може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не відображено хто є власником даного майна.
Окрім того, клопотання та додані до нього матеріали не містять доказів того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також що незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню майна.

Відтак, слідчим не доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання слідчого Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1