Справа № 148/1394/20
Провадження №11-кп/801/266/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли виділені матеріали кримінального провадження № 0000165 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2021 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 12.03.2021.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2021 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Тульчинського районного суду від 11.01.2021 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовити, а клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту задоволити, змінити обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 22-00 год по 06-00 год за адресою АДРЕСА_1 .

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є незаконна, необгрунтована та винесена з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Захисник вважає, що зазначені прокурором обставини, які нічим не підтвердженні, не вказують на неможливість застосування до ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання обвинувачений ОСОБА_7 вказував, що має постійне місце проживання, а також має можливість працевлаштуватися, крім того, в межах даного кримінального провадження обвинувачений в розшуку не перебував, зобов`язується являтися в судові засідання, на даний час перебуває під вартою 9 місяців, є учасником АТО за що нагороджувався медаллю « За оборону рідної держави», а також має незадовільний стан здоров`я після перенесених травм внаслідок ДТП, тому, враховуючи зазначені обставини до ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Відповідно до положень ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому на думку захисника, для запобігання спробам вчиняти дії, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та здійснення ним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім запобіжним заходом може бути домашній арешт в нічний час доби за його місцем проживання АДРЕСА_1 .
Захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведено факт недостатності застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, оскільки останній від правоохоронних органів не переховувався, раніше за подібні злочини не засуджувався, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України грунтуються на припущеннях сторони обвинувачення, що зводиться просто до їх зазначення у клопотанні про продовження запобіжного заходу без будь - якого підтвердження письмовими доказами.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд його апеляційної скарги на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за його відсутності, свою апеляційну скаргу захисник підтримує повністю, просить задоволити.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, перебуваючи на волі обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу захисника,оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000165 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України перебуває на розгляді у суді першої інстанції.

Приймаючи рішення, щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який являється раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, те що, обставини, які взято до уваги слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишилися незмінними, а саме існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України щодо того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину та співрозмірність можливо призначеного останньому покарання, у випадку доведеності його вини, що може вказувати про можливе залишення останнім свого місця проживання та переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

З висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно та необ`єктивно досліджені обставини, що враховуються при продовженні запобіжного заходу, належним чином необгрунтовано чому більш мякий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання належних процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_7 , запобігти ризикам, на наявність яких вказує прокурор.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003, №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Беручи до уваги вимоги положень ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, у своєму рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 27.03.1991, Європейський суд зазначив про те, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин.
З матеріалів провадження убачається, що суд першої інстанції продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою за відсутності письмового клопотання прокурора.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року відсутність клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначеності ризиків за статтею 177 КПК України, які впливають на необхідність продовження тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції, коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Під час апеляційного розгляду прокурором ОСОБА_8 не зазначено обставини, які свідчать про те, що заявлені прокурором ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому прокурор зазначив, що судовий розгляд не відбувається, оскільки відбувалася адміністративна реформа, а органи місцевого самоврядування представляють інтереси потерпілої сторони у зв`язку з відсутністю родичів потерпілого, тому за вказаних обставин неможливо здійснити виклик потерпілої сторони у судові засідання.
Прокурором недоведено наявність підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості через відсутність письмового клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу перевірити доведеність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З урахуванням особи ОСОБА_7 , який раніше від правоохоронних органів не переховувався, являється учасником АТО, згідно копії посвідчення виданого головою ВО «Країна» ОСОБА_9 від 29.07.2016 року за № 98 ОСОБА_7 нагороджений медаллю «За оборону рідної держави», згідно копії спіральної компютерної томографії головного мозку пацієнта ОСОБА_7 , виданої рентгенологічним відділенням Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. О.І. Ющенка 20.03.2017 року, копії консультативного висновку № 26 Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. О.І. Ющенка ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я після перенесеної дорожньо-транспортної пригоди та потребує лікування, обставин кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.
Відповідно ст.181КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.
На думку суду апеляційної інстанції запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є тим запобіжним заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника задоволити частково.
Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.01.2021 року скасувати.
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Клопотання захисника задоволити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно ст. 194 КПК України покласти обовязки: не відлучатися з місця проживання АДРЕСА_1 ; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, представником потерпілого, свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Доставити ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , звільнити з-під варти.
Виконання ухвали доручити органам Національної поліції, Вінницькій установі виконання покарань №1.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4