справа № 208/7951/20
№ провадження 1-кс/208/2204/20
УХВАЛА
Іменем України

17 грудня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в межах кримінального провадження № 0001472 від 05.11.2020 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно непрацюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз - 15.01.2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -

встановив:
17.12.2020 року слідчий звернулась із даним клопотанням, яким просить застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 20.08.2020 року по 29.10.2020 року ОСОБА_5 виконував в квартирі по АДРЕСА_2 ремонтні роботи. В період часу з 20.08.2020 року по 29.10.2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: - цифровий тюнер LORTON T2-18 HD, вартістю 322 гривні 43 копійки, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/908 від 26.11.2020; - лічильник однофазний НІК 2102-02.M1 електромеханічний, вартістю 387 гривні 60 копійок, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/908 від 26.11.2020; - фен промисловий електричний «Зенит ЗФ-Е 2000», вартістю 333 гривні 33 копійки, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/907 від 30.11.2020; - перфоратор електричний «Ритм-ПЭ-1200» з кейсом до нього, вартістю 1010 гривні 00 копійок, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/906 від 30.11.2020. Заволодівши викраденим майном та маючи реальну можливість розпоряджатись ним, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Зазначеними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 завдав майнової шкоди на загальну суму 2053 гривень 36 коп.
Повторно, 31.10.2020 року, близько 16:00 год. ОСОБА_5 , перебував в гостях у ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_4 , взяв з тумби у коридорі зазначеної квартири мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 марки Nokia 230 (RM-1172) Dual SIM Black, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/909 від 26.11.2020 року складає 608 гривень 67 копійок, з сім-картами в ньому оператору «Київстар» з № НОМЕР_3 та оператору «ВФ Україна» з номером № НОМЕР_4 , які належить ОСОБА_7 , та не мають для потерпілої майнової цінності. Заволодівши викраденими майном, ОСОБА_5 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 , майнову шкоду на суму 608 гривень 67 копійок.
Слідчий ОСОБА_4 підтримала клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просила застосувати до підозрюваногозапобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованою, та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовані, з врахуванням особи підозрюваного, його ставлення до скоєного, сталих соціальних зв`язків, відсутність бажання виправлення та припинення асоціального способу життя. Зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, вчиненого під час перебування на іспитовому строку, тому у органа досудового розслідування наявні підстави вважати, що він й у подальшому не буде дотримуватись покладених на нього обов`язків та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим позбавленням волі.
В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 підтримала клопотання у повному обсязі, наголосила, що єдиним можливим запобіжним заходом, який унеможливить продовжити злочинну діяльність та вчинити нові злочини, перешкодить впливу на іншого підозрюваного, та не дозволить ухилитися від органу досудового слідства, та суду, підозрюваному є тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що він неофіційно працює, має дочку, якій надає допомогу. Провину свою визнав повністю, пояснив, що компенсує всю шкоду потерпілій. З`являється до слідчого, не має наміру ухилятись та переховуватись. Просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та надати йому можливість працювати та заробляти кошти.
Захисник ОСОБА_6 просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний щиро розкаюється, частково компенсував збитки потерпілій та має намір повністю виплатити їй шкоду. Також у підозрюваного є дочка, якій він допомагає.
Слідчий суддя вислухавши сторони, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, докази покладені в його обґрунтування, приходить до наступного висновку:
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено судом, 16.12.2020 року складено та повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2
ст. 185 КК України.
Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 04.11.2020р.; протоколом огляду та вилучення у ОСОБА_5 викраденого майна мобільного телефону та іншого майна; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом впізнання особи за участю потерпілої ОСОБА_7 в ході якого остання впізнала ОСОБА_5 ; протоколами допитів свідків у кримінальному провадженні, та іншими зібраними доказами в їх загальній сукупності.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .
Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.
Суддя звертає увагу на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюрей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, як позбавлення волі на строк до п`яти років; що ОСОБА_5 вже не вперше скоює злочини; не має офіційного місця роботи, сталих соціальних зв`язків.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:
1. Переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний вчинив повторно умисний нетяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, тобто останній розуміє тяжкість вчиненого злочину та наслідки за дане правопорушення, що є ризиком ухилення від досудового розслідування та подальшого судового розгляду. Також встановлено, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив у період випробувального терміну за попередньою судимістю згідно вироку Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 15.01.2020 р. за ч. 2 ст. 185 КК України з призначеним покаранням у вигляді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки. ОСОБА_5 не має постійного місця мешкання та роботи, не має міцних соціальних зв`язків, тому може в будь-який момент залишити або змінити місце свого мешкання, намагаючись переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання за вчинений злочин;
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).
Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:
- підозрюваний не має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків.
- підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходів.
2. Незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні.
Даний ризик обґрунтовується тим що підозрюваному достовірно відоме місце мешкання потерпілої, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 може намагатися зустрітися з потерпілою з метою впливу на неї, змусити змінити свої показання або відмовитися від них.
3.Вчините інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_5 , не має постійного місця роботи, в зв`язку з чим може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення проти чужої власності з метою отримання доходу.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.
Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, встановленими під час судового засідання ризиками, розмір застави повинен складати двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 13 лютого 2021 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави 42 040 грн (сорок дві тисячі сорок гривень). У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 13 лютого 2021 року:
1) прибувати за викликом до суду;
2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1