Дата документу 06.08.2020 Справа № 322/124/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/124/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/789/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області Новомиколаївського району с. Горлицьке, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333 від 14 листопада 2019 року, відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, повернуто прокурору Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області.
Своє рішення суд мотивував тим, що з обвинувального акту убачається, що обвинувачення є некоректним та суперечливим.
Так, в обвинувальному акті не вказано на якій правовій підставі (власність, право користування) вищевказаний автомобіль належав потерпілому ОСОБА_9 , та вказано, що власником автомобіля являється ОСОБА_10 , проте ОСОБА_9 його придбав, що є взаємовиключними обставинами.
Вказаний недолік обвинувачення, через його неконкретність, порушує право обвинуваченого на захист.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що експертиза для визначення розміру завданої ОСОБА_6 матеріальної шкоди стороною обвинувачення не призначалася, потерпілим документи, що підтверджують розмір такої шкоди, не надавалися, що є істотним порушенням кримінального процесуального законодавства.
Також, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, на залишки автомобіля арешт не накладався, заходи забезпечення, які б забезпечили їх збереження в незмінному стані, не застосовувалися, що може ставити під сумнів результати будь-яких призначених судом, із використанням вказаних залишків, експертиз.
Крім того, у анкетних даних обвинуваченого вказано, що він раніше судимий, проте не вказано яким судом, за якою статтею та до якої міри покарання, що позбавляє суд можливості перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також вирішити питання про обрання обвинуваченому, якому інкримінується вчинення тяжкого злочину, запобіжного заходу, співмірного даним про особу обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї скарги прокурор зазначає про те, що вдаючись на стадії підготовчого судового засідання до дослідження доказів - щодо надання прокурором постанови та висновку експерта про проведення судової товарознавчої експертизи з метою визначення розміру шкоди, до з`ясування у потерпілого даних з приводу виїзду за його місцем мешкання експерта, не накладення арешту на майно та інших питань, та оцінки їх допустимості, суд вийшов за межі повноважень, визначених ст.ст.314-317 КПК України, чим порушив вимоги процесуального закону.
В обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, серед іншого, зазначено розмір шкоди, завданої правопорушенням потерпілому в сумі 55790 грн, що відповідає вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України. Більш того, в матеріалах кримінального провадження є документ, який підтверджує визначення розміру матеріальної шкоди від злочину самим потерпілим ОСОБА_9 , який на стадії підготовчого судового засідання в розумінні ст.ст.314-317 КПК України, досліджувати неможливо.
З приводу допущеної помилки, на яку посилається суд, а саме невірних анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_6 (що він раніше судимий, проте не вказано, яким судом, хоча за матеріалами кримінального провадження, є раніше не судимим), є опискою, механічною помилкою, яка може бути виправлена в судовому засіданні, та порушенням вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України в частині анкетних відомостей обвинуваченого, де зазначається прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство, не є.
Також, судом у своїй ухвалі не наведено жодних підстав стосовно самого обвинувального акту відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.194 КК України та в чому саме він має недоліки та не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Крім того, з ухвали суду не вбачається яким чином при поверненні обвинувального акту прокурор може усунути зазначені вище обставини.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за таких обставин.
В ніч на 09 листопада 2019 року, близько 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_6 , на ґрунті ревнощів, з мотивів неприязних відносин, діючи умисно, з метою знищення, шляхом підпалу чужого майна автомобіля ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був припаркований на території садиби, розташованої по АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_10 , та який був придбаний і перебував у постійному користуванні ОСОБА_9 , ринкова вартість якого складала 55790 гривень, з вулиці Шкільної, зі сторони присадибної ділянки, зайшов на територію вказаної садиби, в якій мешкає ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді небезпеки для життя і здоров`я людей, які проживають у житловому будинку на території садиби № 5, шляхом пролиття з пластикової пляшки, яку він приніс з собою, на поверхню кузова автомобіля легкозаймистої рідини бензину, і за допомогою вогневого джерела запалювання сірників, підпалив дану рідину, чим вчинив підпал автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Виконавши всі можливі дії, направлені на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину. В результаті загорання, відбулось розповсюдження вогню по всьому автомобілю, що призвело до його знищення та непридатності до подальшого використання за цільовим призначенням, наслідок чого автомобіль перетворився на металобрухт, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 55790 гривень.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.
За змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акта визначені у ст.291 КПК України.
На думку колегії суддів, обвинувальний акт у даному провадженні вимогам зазначеної статті відповідає.

Вказаний акт складений слідчим та затверджений прокурором з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та займаних посад останніх; в акті міститься найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; вказано анкетні відомості обвинуваченого, потерпілого; викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення; та зазначені інші відомості, передбачені вказаною статтею.
Недоліки, на які вказав суд в оскаржуваній ухвалі, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору у розумінні положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, та не перешкоджають призначенню судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вищевказаний обвинувальний акт повернутий прокурору судом першої інстанції без передбачених на те законом підстав, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

З врахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, та відповідно до положень ст.409 КПК України, підлягає скасуванню.
Оскільки вирішення питань, передбачених ст.314 КПК України, відноситься до компетенції місцевого суду, скасовуючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000333 від 14 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, повернуто прокурору Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4