ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/832/19 Номер провадження 11-кп/814/828/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві кримінальне провадження №0000082 від 26.01.2019 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,-
1) 22.12.2004 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст.104, ст.76 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
2) 29.04.2006 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст.186, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі;
3) 02.08.2006 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі;
4) 25.07.2011 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст.70, ст. 72 КК України на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі;
5) 25.05.2016 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки і 1 місяць позбавлення волі;
6) 05.4.2019 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за вчинення злочинів передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки..
у вчинені кримінальнних правопорушень передбаченних ч.3 ст. 185 КК України
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Визначено виконувати самостійно вирок Миргородського міськрайонного суду від 05 квітня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.2 та ч. 3 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком 2 роки.

Обрано обвинуваченому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено строк відбуття покарання відраховувати з часу фактичного його затримання 15 травня 2020 року, з зарахуванням строку попереднього ув`язнення в розрахунку, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до положень статті 72 КК України.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 винуватий у вчиненні 3 епізодів злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла потерпілих.

Після кожного епізоду вчиненого злочину, ОСОБА_7 покидав місце вчинення злочину, а викраденим майном розпоряджався на власний розсуд.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулася захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яка не оспорюючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію, в поданій апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.69 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість.

Стверджує, що суд при призначенні покарання не визнав повне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої потерпілим окремою пом`якшуючою покарання обставиною.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано всіх пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин та особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має цивільну дружину, з якою планує створити повноцінну сім`ю, має неофіційну роботу, оскільки знайшов кошти для відшкодування шкоди потерпілим.
Також зазначає, що судом не враховано думку самих потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, та юридична кваліфікація дій обвинуваченого є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.
Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.
Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого місцевим судом визнано повне щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та згідно ст.67 КК України не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Також місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами, розмір заподіяної шкоди потерпілим та особу обвинуваченого.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який вину в інкримінованих злочинах визнав, щиро розкаявся, та активно сприяв розкриттю злочинів, проте не працює, вчинив злочини протягом незначного періоду часу з моменту відбуття покарання за вчинення крадіжки, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується посередньо, за висновками, викладеними в досудовій доповіді органу пробації має високий рівень ризиків вчинення повторних кримінальних правопорушень та високу небезпеку для суспільства, тому не припускається можливість його виправлення без ізоляції, колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином обґрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання, яке пов`язане із позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті без застосування положень ст.75 КК України.
Також судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочини, за який засуджується даним вироком, в період до постановлення відносно нього вироку Миргородським міськрайонний судом від 05 квітня 2019 року, відповідно якого йому призначено остаточне покарання у виді 3 року позбавлення волі, та звільнено від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, та призначено остаточне покарання з урахуванням абзацу 2 пункту 23 Постанови пленуму ВСУ від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в якому визначено, що коли особа, щодо якої було застосоване рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішення зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, оскільки твердження захисника про повне відшкодування заподіяної потерпілим майнової шкоди не підтверджується жодними доказами
Крім того, колегія суддів досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого враховує те, що обвинувачений вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючі непогашені та незняті в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив злочини проти власності.
Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів також враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного, який не працює, судимий. Доводи сторони захисту, що обвинувачений має неофіційну роботу, і вже під час судового розгляду знайшов кошти для відшкодування шкоди потерпілим не є підтвердженням повного відшкодування заподіяної потерпілим майнової шкоди.
Твердження апелянта про наявність на його утриманні дружини не підтверджені жодними доказами та не впливають на правильність прийнятого місцевим судом рішення.
Позиція потерпілих суворо не карати обвинуваченого та не призначати покарання у виді позбавлення волі на думку колегії суддів також не впливає на правильність прийнятого місцевим судом рішення.
За таких обставин, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставини та відсутності обтяжуючих, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто суворим чи м`яким.

Посилань на інші обставини, які були б підставами для зменшення покарання або заміну його на інший вид покарання у апеляційній скарзі обвинуваченого та в суді апеляційної інстанції не наведено.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого, що могло б бути підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4