Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/234/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0004632 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні, яке відбулось 29 січня 2021 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, а саме до 29 березня 2021 року, включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ризик продовження злочинної діяльності є реальним, а не абстрактним, на що вказує попередня поведінка обвинуваченого, який має не зняті та непогашені судимості за попередніми вироками, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період іспитового строку та в період розгляду інших обвинувальних актів. На переконання суду, запобігти даному ризику в разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або при застосуванні іншого запобіжного заходу неможливо.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до переконання щодо необхідності продовження запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого на досудовому слідстві.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та застосувати стосовно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у його батька стався 3-ї інсульт та наразі знаходиться у лікарні в тяжкому стані. Оскільки більше не має рідних які б могли доглядати його батька після виписки, просить застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, перевіривши надані районним судом матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів, встановила, що судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 маючи не зняті та непогашені судимості за попередніми вироками, знову обвинувачується у вчиненні умисних, тяжких, корисливих злочині в період іспитового строку, судовий розгляд не завершений, а тому запобігти ризикам, в тому числі і які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу неможливо.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судовою колегією, не встановлено, а ризики, визначені ухвалами суду про обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, не зникли та не зменшились.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає, оскільки обставини, на які посилається обвинувачений жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до нього більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а тому ухвалу суду першої інстанції залишає без зміни.
Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4