Єдиний унікальний № 946/6717/20
Провадження № 1-в/946/169/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

12 листопада 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїл Одеської області подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган з питань пробації) про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Табаки Болградського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Арцизького районного суду Одеської області від 22.12.2017 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , представниці персоналу органу пробації ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Суть питання, що вирішується
1.Орган з питань пробації звернувся до суду з поданням (клопотанням) на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст. 78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 08 лютого 2018 року ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 08 лютого 2018 року, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перший четвер кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. Однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та, незважаючи на застосоване попередження, систематично під час іспитового строку вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Так, на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень 26.04.2018 р. за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), 05.11.2018 р. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 11.11.2019 р. за ст.125 КУпАП, 25.02.2020 р. за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП, 18.08.2020 р. за ч. 1 ст.122, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Встановлені судом обставини
2.Представниця органу з питань пробації ОСОБА_7 під час судового розгляду подання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання, у зв`язку з тим, що він систематично вчинює адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

3.Прокурор ОСОБА_4 під час судового розгляду подання органу з питань пробації також підтримала, і також просила суд з урахуванням принципу невідворотності покарання скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання. При цьому прокурор послалася на те, що ОСОБА_3 , незважаючи на застосовані роз`яснення та попередження, під час іспитового строку вчинив вісім адміністративних правопорушень, які потягнули за собою адміністративні стягнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Посилання засудженого ОСОБА_3 на те, що він не оскаржував постанови, оскільки не вміє читати та писати, спростовуються тим, що він має посвідчення водія.

4.Засуджений ОСОБА_3 під час судового розгляду, визнавши обставини викладені в поданні, не погодився з ним, просив суд відмовити в його задоволенні, зазначивши, що він під час іспитового строку виконував покладені на нього судом обов`язки. Він не погоджується з деякими адміністративними правопорушеннями, зокрема, з постановою від 11.11.2019 р., якою на нього було накладено стягнення за рух автомобілем заднім ходом на перехресті, оскільки він був вимушений так вчинити, у зв`язку з наявною перешкодою на проїжджій частині. ОСОБА_3 також не погодився з постановами від 25.02.2020 р., якими його було притягнуто до відповідальності за буксирування ним незареєстрованого причепу без реєстраційних документів, оскільки вважає, що в нелюдних місцях можна користуватися саморобними незареєстрованими транспортними засобами, без документів. А що стосується стягнення, накладеного постановою від 18.08.2020 р. за перетин суцільної лінії дорожньої розмітки, то він також був вимушений порушити Правила дорожнього руху, оскільки поспішав у лікарню. ОСОБА_3 зазначив, що хоча він і не погодився з вказаними постановами, але він не оскаржував їх у встановленому чинним законодавством порядку, оскільки не володіє достатніми знаннями. Він лише звертався не в рамках провадження у справах про адміністративні правопорушення до прокуратури та до начальника патрульної поліції з питанням щодо припинення переслідування його поліцейськими. Засуджений також зазначив, що 08.02.2018 р. йому дійсно були роз`яснені порядок та умови відбування випробування, у тому числі, і те, що в разі систематичного вчинення ним адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, випробування може бути скасоване та він може бути направлений для відбування покарання, 05.03.2020 р. йому також оголошувалось і попередження про те, що в разі продовження вчинення ним адміністративних правопорушень, то він може бути направлений для відбування призначеного покарання, а також з ним проводилися індивідуально-профілактичні бесіди.

5.Захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду просив відмовити в задоволенні подання, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 під час іспитового строку виконував покладені на нього судом обов`язки, стягнення за їх невиконання до нього не застосовувались, він також не вчинив і іншого кримінального правопорушення, за місцем проживання характеризується позитивно, що свідчить про те, що ОСОБА_3 став на шлях виправлення. Під час іспитового строку він дійсно вчинив адміністративні правопорушення, але вони є незначними, а тому не можуть бути підставою для скасування йому випробування та направлення для відбування призначеного покарання. Захисник ОСОБА_5 також зазначив, що в поданні вказано, що ОСОБА_3 після попередження вчинив три адміністративні правопорушення, тоді як насправді він вчинив тільки два в один день.

6.Відповідно до вироку Арцизького районного суду Одеської області від 22.12.2017 р. ОСОБА_3 був засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та він звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.о.с. 3 6).

7.Постановою від 08.02.2018 р., з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки для реєстрації до органу з питань пробації перший четвер кожного місяця (а.о.с. 17).

8.Також ОСОБА_3 08 лютого 2018 року були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 16).

9.Протягом іспитового строку ОСОБА_3 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності: постановою від 26.04.2018 р. за вчинення 26.04.2018 р. адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 63); постановою від 05.11.2018 р. за вчинення 05.11.2018 р. адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення вимог дорожнього знаку) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 118); постановою від 11.11.2019 р. за вчинення 11.11.2019 р. адміністративного правопорушення за ст. 125 КУпАП (рухався заднім ходом на перехрещенні вулиць) накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.о.с. 203); постановами від 25.02.2020 р. за вчинення адміністративних правопорушень 25.02.2020 р. за ч. 6 ст. 121 КУпАП (керування транспортним засобом (причепом), не зареєстрованим в установленому порядку), та за ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом (причепом) без реєстраційного документа) були накладені адміністративні стягнення у виді штрафів (а.о.с. 216 217).

10.Після вчинення засудженим ОСОБА_3 вказаних адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, органом з питань пробації 05.03.2020 р. було застосоване до ОСОБА_3 письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 205).

11.Але ОСОБА_3 , незважаючи на застосоване відносно нього письмове попередження, протягом іспитового строку знов вчинив адміністративні правопорушення, за що знов був притягнутий до адміністративної відповідальності: постановами від 18.08.2020 р. на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення у виді штрафів за вчинення 18.08.2020 р. адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки) (а.о.с. 240) та за ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення вимог розмітки проїзної частини доріг) (а.о.с. 240 зв.).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
12.Отже суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та документи, надані під час судового розгляду, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що подання (клопотання) органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

13.
14.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

15.Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

16.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

17.Частиною ж 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

18.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосований сполучник «або», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. Крім того, суд звертає також увагу на те, що ця норма сформульована імперативно, і у випадку встановлення наявності однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за поданням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення подання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

19.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або ж систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

20.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст. 78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом у цьому випадку, а не будь-які інші.

21.При розгляді цього провадження суд оцінює наслідки звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання виключно під час іспитового строку, та не бере до уваги його поведінку до або після закінчення іспитового строку. Закінчення іспитового строку, без дотримання правових наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 78 КК не означає про автоматичне звільнення засудженого від покарання. Питання про звільнення від відбування призначеного засудженому покарання вирішується судом в залежності від дотримання правових наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням, що прямо випливає з положень тієї ж ст. 78 КК. В іншому випадку, положення вказаної норми були би сформульовані інакше, та в ній були би закріплені положення про автоматичне звільнення засудженого від призначеного йому покарання зі спливом іспитового строку без рішення суду, як це зроблено у ст. 89 КК.

22.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване 05.03.2020 р. (а.о.с. 205) письмове попередження про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання після вчинення 26.04.2018 р., 05.11.2018 р., 11.11.2019 р., а також 25.02.2020 р. ОСОБА_3 адміністративних правопорушень за ч. 5 ст.121 КУпАП (а.о.с. 63), за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.о.с. 118), за ст.125 КУпАП (а.о.с. 203), а також за ч. 6 ст. 121 КУпАП (216) та за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.о.с. 217) (п. 9 ухвали), він продовжив систематичне вчинення адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення (п. 11 ухвали).

23.При цьому правового значення не має скільки правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, засуджений вчинив до оголошення йому письмового попередження, а скільки після. З системного аналізу наведених норм ч. 2 ст. 78, ч.ч. 1, 2, абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання є доведення вчинення ним трьох і більше адміністративних правопорушень протягом іспитового строку та наявність письмового попередження, за умови, що частина правопорушень була вчинена до письмового попередження, а частина після, незалежно від кількості вчинених правопорушень до та після застосованого письмового попередження. Саме тому суд відкидає посилання захисника ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_3 після письмового попередження вчинив лише два адміністративні правопорушення в один день, а не три, як це зазначено в поданні органу з питань пробації.

24.Слід також зазначити, що чинним законодавством адміністративні правопорушення не класифіковані в залежності від тяжкості, законодавством також не виділяються незначні чи несуттєві правопорушення. У межах вирішення питання про направлення засудженого для відбування покарання ч. 2 ст. 78 КК виділені лише правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а, отже, при вирішені цього питання до уваги не можуть бути взяті лише правопорушення, що не потягли за собою такого стягнення (наприклад, при передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу (ст. 21 КУпАП) або при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення (ст. 22 КУпАП)). А враховуючи, що усі правопорушення, вчинені ОСОБА_3 , потягли за собою адміністративні стягнення, передбачені ст. 24 КУпАП, то їх не можна не враховувати та віднести до незначних чи до несуттєвих, про що зазначив захисник ОСОБА_5 . Такі посилання захисника з наведених підстав не ґрунтуються на законі.

25.Отже, ОСОБА_3 під час іспитового строку вчинив сім адміністративних правопорушень, і усі вони є умисними, потягли за собою адміністративні стягнення, а тому свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. Характер вчинених ОСОБА_3 правопорушень свідчить про те, що при їх вчиненні він усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. Саме тому усі вказані правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчать про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення. Крім того, два з семи умисних правопорушення ОСОБА_3 вчинив в один день вже після застосування до нього 05.03.2020 р. (а.о.с. 205) письмового попередження про скасування випробування (ч. 2 ст. 166 КВК).

26.Враховуючи, що усі постанови у перелічених справах про адміністративні правопорушення є чинними і не скасованими, то суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_3 на те, що він з частиною з них не погоджується. У випадку непогодження з ними та неправомірного накладення на нього адміністративних стягнень він мав би ініціювати питання про їх перегляд та скасування у встановленому чинним законодавством порядку. І до їх скасування у встановленому порядку, суд не має підстав не приймати їх до уваги. Не володіння достатніми знаннями для оскарження постанов про адміністративні правопорушення не може виступити підставою для неврахування їх судом, оскільки чинним законодавством передбачені можливості отримання особами правової допомоги, у тому числі безоплатної.

27.Отже, вчинення ОСОБА_3 протягом іспитового строку сімох умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень, в силу абз. 2 ч. 3 ст.166 КВК слід вважати систематичним вчиненням правопорушень, що свідчать про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення. Вчинення ОСОБА_3 двічі по два правопорушення в один час, з урахуванням того, що він вчинив усі правопорушення в різні п`ять днів, не впливає на визначення систематичності правопорушень.

28.Таким чином, оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був повідомлений про наслідки систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, йому були відомі наслідки систематичного вчинення таких правопорушень у виді направлення для відбування призначеного судом покарання. Однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження після вчинення адміністративних правопорушень, засуджений ОСОБА_3 в період іспитового строку продовжив вчиняти умисні правопорушення, які потягли адміністративні стягнення. Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості своєю поведінкою довести виправлення без застосування призначеного йому судом покарання шляхом виконання покладених на нього обов`язків та шляхом невчинення систематично адміністративних правопорушень, а факт систематичного вчинення, незважаючи на попередження про наслідки, умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчить про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, враховуючи засаду невідворотності відбування покарання, закріплену у ст. 5 КВК, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:
1.Подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2.ОСОБА_3 , засудженого вироком Арцизького районного суду Одеської області від 22.12.2017 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
3.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.

4.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 13 листопада 2020 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1