печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , адвоката: ОСОБА_4 , підозрюваної: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження №0000270 від 02.09.2020 слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження №0000270 від 02.09.2020 слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом Печерського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000270 від 02.09.2020 за ознаками ч. 2 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час та невстановленому місці у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винник злочинний умисел направлений на втягнення кількох осіб в зайняття проституцією.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в невстановлений досудовим розслідуванням час попередньо орендувавши приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 вчиняла дії, необхідні для забезпечення функціонування вказаного приміщення як місце розпусти, при цьому розміщуючи рекламні оголошення про надання еротичних масажних послуг за грошову винагороду у мережі Інтернет та особисто проводила співбесіди із жінками, які мали намір працювати її салоні еротичного масажу, роз`яснюючи їм їх службові обов`язки та умови роботи, з метою втягнення останніх в зайняття проституцію із використанням їх уразливого стану.

Також в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 втягнула в зайняття проституцією дівчат, зокрема ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переслідуючи ціль, спрямовану на втягнення осіб на зайняття проституцією та надання послуг сексуального характеру, здійснювала пошук клієнтів та рекламування незаконних послуг та також виконувала інші організаційні питання.

У ході здійснення досудового розсліудвання ОСОБА_5 затримано працівниками поліції на підставі ст. 208 КПК України.
29.10.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Славута Хмельницької області, громадянці України, українці, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованій, незаміжній, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій (зі слів), про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, яке виразилось у втягнені кількох осіб у зайняття проституцією.
Слідчий зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 303 КК України, за яким передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Крім того, ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування було встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 офіційно не працює, а таким чином відсутнє постійне джерело доходу.

Метою та підставами обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, невстановлених співучасників, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, згідно з п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з наявних в матеріалах даних, з пояснень підозрюваного, протоколів допиту потерпілого, свідків, висновків експертів слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує частину 5 статті 9 КПК, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, які обґрунтовують необхідність у обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих їй стороною обвинувачення.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 характеризуючі дані про її особу, конкретні обставини справи, мету застосування даного запобіжного заходу, приймаючи до уваги, те, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам, а матеріали клопотання свідчать про наміри органу досудового розслідування не допустити ризики, які б підривали таке розслідування, що має на меті забезпечити всебічність, повноту і неупередженість дослідження обставин у даному кримінальному провадження.

Разом з тим, клопотання слідчого в частині покладення контролю за виконанням даного запобіжного заходу на органи внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваної, задоволенню не підлягає у зв`язку з його необґрунтованістю.

А відтак, слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити подане клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши її залишати адресу фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 27.12.2020 року, з покладенням на підозрювану ОСОБА_5 наступних обов`язків: прибувати до слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою; заборонити підозрюваній ОСОБА_5 залишати місце свого проживання, а саме квартиру АДРЕСА_3 строком до 27.12.2020 року.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Роз`яснити підозрюваній, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1