Справа № 754/2058/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

04.02.2021 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна.

Зі змісту заяви і додатків до неї вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 21.10.2015 року в Другій Київській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №773/2015. До Другої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись син ОСОБА_4 , мати ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_7 . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.05.2016 року накладено арешт на житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 583, 1 кв.м. (житлова площа 270, 5 кв.м.) з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 зазначає, що з моменту накладення арешту на будинок пройшло більше п`яти років. За весь час досудового розслідування, жодній особі не повідомлено про підозру та не пред`явлено обвинувачення, що суперечить загальним засадам кримінального провадження та порушує право ОСОБА_4 реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на частку в спадковому майні.На підставі викладеного заявник звертається до суду з даним клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений на вказане вище майно.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Зваживши доводи клопотання, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

При розгляд клопотання встановлено, що Деснянським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0010903 від 13.09.2015 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.05.2016 року накладено арешт, у тому числі, на житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 583, 1 кв.м. (житлова площа 270, 5 кв.м.) з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 21.10.2015 року в Другій Київській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №773/2015. До Другої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємці померлого: син ОСОБА_4 , мати ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_7 .

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Крім того, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) ЄСПл зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи» (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16.10.2008 року).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, тривалість досудового розслідування, під час якого спадкоємці позбавлені можливості оформити свої спадкові права на майно, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 171, 173, 174, 223, 303, 305-307, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.05.2016 року, а саме скасувати арешт на житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 583, 1 кв.м. (житлова площа 270, 5 кв.м.) з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1