Справа № 461/5688/20
Провадження № 1-кс/461/8192/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року, слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_6 із клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2020 року. В обгрунтування поданого клопотання зазначає, що вказаною ухвалою накладено арешт на майно, а саме: планшет iPad модель А1954; мобільний телефон марки iPhone 11; два мобільні телефони Meizy; мобільний телефон Nomi; 4 блокноти із рукописними записами; гроші у сумі 98 500 грн., 2900 доларів США, 4700 Євро, які є власністю подружжя ОСОБА_7 , були набуті законним шляхом та не мають жодного відношення до будь-якого кримінального провадження. Вважає, що слідчим не надано доказів щодо отримання грошових коштів внаслідок ведення господарської діяльності по реалізації алкогольного напою із зображенням торгового знаку «Fiorelli» третім особам або доказів того, що зазначені грошові кошти є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, грошима, цінностями та іншими речами, набутими кримінально-протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому, вказує, що зазначені грошові кошти були отримані законно, внаслідок укладення тристороннього правочину відступлення майнових прав дружиною ОСОБА_6 ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , що підтверджується договором про внесення змін до договору передачі (відступлення) майнових прав №07/11-19/МА/4.103 від 07.11.2019 року від 07.02.2020 року та розпискою про отримання грошових коштів ОСОБА_8 від 07.02.2020 року. Щодо вилучених в ході обшуку та в подальшому арештованих планшету iPad модель А1954, мобільного телефону марки iPhone 11; двох мобільних телефонів Meizy, мобільного телефону Nomi; 4 блокнотів із рукописними записами, зазначає, що такі також є власністю подружжя ОСОБА_7 , були набуті законним шляхом та не мають жодного відношення до будь якого кримінального провадження. Накладений арешт на вказані мобільні пристрої та блокноти є необґрунтованим, протирічить основним засадам кримінального судочинства та має бути скасованим. Також, звертає увагу суду на те, що у кримінальному провадженні №0000312 від 29.04.2020 року жодній особі не було повідомлено про підозру. Таким чином, слідчий не обгрунтував сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке необхідно накдласти арешт, є доказом злочину. Водночас, негативним наслідком від застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна є порушення гарантованого Конституцією України права володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Відтак, просить скасувати арешт на майно, оскільки такий накладений необгрунтовано, без повного та всебічного дослідження, з порушенням норм матеріального та процессуального права, внаслідок чого не відповідає загальним засадам кримінально процесуального законодавства.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги поданого клопотання підтримав, просив таке задоволити.

Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 проти вказаного клопотання заперечили.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000312 від 29.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2020 року накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку 27.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , планшет iPad модель А1954; мобільний телефон марки iPhone 11; два мобільні телефони Meizy; мобільний телефон Nomi; 4 блокноти із рукописними записами; гроші у сумі 98 500 грн, 2900 доларів США, 4700 Євро.

28.09.2020 року вищевказані предмети документи, які були вилучені під час обшуку, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, та згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2020 року під час накладення арешту на вищезазначені речі була встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, враховуючи правову підставу для арешту майна.
Як встановлено під час судового розгляду, однією з підстав накладення арешту на майно слугувала необхідність забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, в зазначеній ухвалі слідчого судді не досліджувався факт перебування майна та грошових коштів, на які накладено арешт, у спільній власності подружжя.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 цього Кодексу).
Відповідно до вимог ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В той же час, відповідно до ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Одночасно з цим, ч.3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Разом з тим, ст.57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди; страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Крім того, особистою приватною власністю є майно, в тому числі грошові кошти, набуте до укладання шлюбу, на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Отже, джерело походження грошових коштів є визначальним фактом для віднесення їх до особистої або спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з долученого до матеріалів клопотання, копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 з 07.06.2014 року.
Факт законного отримання грошових коштів дружиною ОСОБА_6 - ОСОБА_8 за час її перебування в шлюбі, стверджується Договором від 07.02.2020 року про внесення змін до Договору передачі (відступлення) майнових прав №07/11-19/МЛ/4.103 від 07.11.2019 року на користь ОСОБА_9 та розпискою про отримання грошових коштів в сумі 45000 доларів США ОСОБА_8 від 07.02.2020 року.
Наявність у ОСОБА_8 майнових прав на об`єкт нерухомості підтверджується Договором передачі (відступлення) майнових прав №07/11-19/МЛ/4.103 від 07.11.2019 року, укладеним між нею та ТзОВ «Гефест Білдінг», додатком №1 до вказаного договору від 07.11.2019 року та довідкою ТОВ «Гефест Білдінг» від 07.11.2020 року за вих.№1512, долученими до матеріалів клопотання.
В свою чергу, орган досудового розслідування, за клопотанням якого накладено арешт, не надав слідчому судді належних доказів для беззапереченого висновку щодо необхідності продовження дії арешту майна в частині грошових коштів, а тому, з метою не допущення порушення права власності особи на користування, володіння та розпорядження належним йому майном, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна в частині грошових коштів.

Оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, а саме: планшет iPad модель А1954; мобільний телефон марки iPhone 11; два мобільні телефони Meizy; мобільний телефон Nomi, слідчий суддя з такими не погоджується, оскільки, як вбачається із досліджених в судовому засіданні обставин, досудове розслідування кримінального провадження, в межах якого арешт майна накладався, на даний час триває, експертні дослідження ще не завершені, відтак, потреба у подальшому застосуванні арешту на теперішній час не відпала, натомість, передчасне скасування арешту на майно буде перешкоджати встановленню істини у справі.

Зокрема, постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівської області ОСОБА_4 від 19.10.2020 року призначено судову експертизу ком`ютерної техніки та програмних продуктів, на виконання якої, на адресу Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України скеровано об`єкти дослідження, а саме: вилучені в ході проведення обшуку 27.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , планшет iPad модель А1954; мобільний телефон марки iPhone; два мобільні телефони Meizy; мобільний телефон «Nomi».

Крім того, не підлягає до задоволення вимога щодо повернення 4 блокнотів із рукописними записами, оскільки на даний час, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна на вказані речі в судовому засіданні заявником не надано та слідчим суддею не встановлено.
Таким чином, враховуючи вищенаведене та наслідки арешту майна для інших осіб, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, слідчий суддя,-

ухвалив:

клопотання адвоката ОСОБА_3 задоволити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2020 року у справі №461/5688/20, провадження №1кс/461/6400/20, в частині грошових коштів у сумі 98 500 грн., 2900 доларів США, 4700 Євро.

Вказане майно - повернути ОСОБА_6 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1