Ухвала
іменем України
01 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 732/1300/19
провадження № 51-3780ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
За вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням,

із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися до реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Крім того, судом вирішено цивільні позови в кримінальному провадженні, а саме стягнуто на користь КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЧЕРНІГІВСЬКА ОБЛАСНА ЛІКАРНЯ" ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ витрати

на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в розмірі 8407 (вісім тисяч чотириста сім ) гривень 00 копійок, а також стягнуто на користь потерпілого

ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, 03 лютого 2019 року, біля 02 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні торгового комплексу у АДРЕСА_2 , на сходовому марші, умисно наніс удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_4 , та ще один удар кулаком правої руки

в обличчя потерпілого, в результаті чого завдав ОСОБА_4 тілесне ушкодження

у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці кута справа, яке, згідно висновку експерта №36 від 20 квітня 2019 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 22 травня 2020 року апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задоволено частково, вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року щодо ОСОБА_6 змінено в частині вирішення цивільного позову, збільшено суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з останнього на користь потерпілого ОСОБА_4 , до

35 000 (тридцяти п`яти тисяч) гривень.
У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на порушення судами права потерпілого на справедливий судовий розгляд та неправильне вирішення цивільного позову, просить ухвалу апеляційного суду змінити, стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши оскаржене судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої

та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 122 КК, вид та розмір призначеного засудженому покарання у касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги про неправильне вирішення апеляційним судом питання щодо стягнення моральної шкоди, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням

за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли

у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Змінюючи вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову

в кримінальному провадженні, колегія суддів суду апеляційної інстанції керувалась

ст. 23 Цивільного кодексу України, частина 3 якої визначає, що саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди. При цьому законодавець встановлює лише загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні цього питання: залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Визначивши розмір моральної шкоди, яку стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілого, суд апеляційної інстанції вірно прийшов до висновку, що розмір такого відшкодування, встановлений судом першої інстанції, не є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав останній, а засади розумності, виваженості та справедливості при цьому не дотримано.

Виходячи саме із цих засад, апеляційний суд належно обґрунтував необхідність збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого, та буде достатньою для компенсації його моральних страждань.

Зміст ухвали апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, вона

є належним чином вмотивованою.

Враховуючи викладене, оскільки з касаційної скарги представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3