Справа № 727/7754/20
Провадження № 1-кп/727/335/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівці кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000121 від 24.07.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України, не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
18 липня 2020 року, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на території меблевої фабрики по вул. Нагірна, 7-В у м. Чернівці, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, знаючи персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та інших сторонніх осіб, із шафи, де зберігаються особисті речі потерпілого, таємно викрав платіжну карту № НОМЕР_1 , емітентом якої є AT КБ «Приватбанк», видану ОСОБА_5 , яка в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, після чого покинув місце вчинення злочину та пішов в сторону вул. Кафедральна у м. Чернівці.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

В подальшому того ж дня 18 липня 2020 року о 14 годині 29 хвилин ОСОБА_3 , маючи у користуванні раніше викрадену платіжну каргу АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , знаючи персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), шляхом введення персонального ідентифікаційного номера платіжної карти (пін-коду), встановленого на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, умисно, протиправно, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрав з платіжної карги АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 1000 грн. шляхом їх зняття через банкомат АТ КБ «Приватбанк» САСV7958, що розміщений за адресою: вул. Кафедральна, 2, м. Чернівці. Грошові кошти ОСОБА_3 в подальшому витратив на власний розсуд, таким чином, заподіявши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 1000 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та показав, що 18 липня 2020 року в обідній час викрав з шафи на території меблевої фабрики банківську картку з якої в подальшому зняв 1000 грн. Заподіяну шкоду відшкодував повністю. У вчиненому кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, зазначив що шкода йому відшкодована повністю, просив суворо не карати обвинуваченого та зауважив, що в обвинуваченого хвора матір.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, визнано недоцільним дослідження доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істиною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних проступків доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів та за ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, а також особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, не встановлено.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, вищенаведені обставини, які суд вважає пом`якшуючими покарання, такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його ставлення до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і ОСОБА_3 слід призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, це покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, що, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім та сприятиме виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів.
Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 374, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;
На підставі ст.70 ч.1 КК України ОСОБА_3 остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ: оптично-електронний носій (диск) із вмістом (документами), який постановою слідчого від 14.09.2020 року визнаний речовим доказом та прилучено до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

СУДДЯ: ОСОБА_1