печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій оскаржує бездіяльність слідчого, яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018 року.

В обґрунтування доводів скарги, адвокат посилається на те, що 21.03.2019 року в ході затриманні ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України під час особистого обшуку було виявлено та вилучено майно, яке в подальшому повернуто не було.

В засідання особа, яка звернулася із скаргою не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Слідчий про дату, час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином в установленому законом порядку, проте, в засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , в якій просить відмовити у задоволенні скарги, у зв`язку з накладенням арешту ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва №757/38081/19-к на вказане вилучене майно, та просив розглянути скаргу за його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою та надані сторонами матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове озслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018 року.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 статті 303 КПК України визначено: на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до положень ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України; у разі скасування арешту.

Так, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Судовим розглядом встановлено, ухвалою слідчого судді № №757/38081/19-к від 08.08.2019 клопотання сторони обвинувачення задоволено накладено арешт на майно, яке було вилучено у ОСОБА_4 в ході особистого обшуку, неповернення якого є предметом оскарження в рамках даного судового провадження.
За викладених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що на тимчасово вилучене майно під час особистого обшуку ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді накладено арешт, а відтак воно відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України не має статусу тимчасово вилученого майна та як наслідок не може бути застосована правова процедура щодо повернення майна, яка передбачена статтею 169 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 167-169, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1