Провадження № 1-кс/344/6164/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000291 від 16 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилається на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000291 від 16.04.2019 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності володіє майном, а саме 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного просив накласти арешт на дане майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву, відповідно до якої просив клопотання про арешт майна розглядати без її участі.

Власник майна в судове засідання не викликався, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України слідчим доведено що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що всі особи, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули приходжу до висновку, про можливість розгляду клопотання без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

ОСОБА_4 , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер майна 34628990, на праві приватної спільної часткової власності володіє майном, а саме 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться:

- ч. 2 ст. 307 КК України, до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

- ч. 3 ст. 307 КК України, до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

- ч. 3 ст. 313 КК України, до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

- ч. 2 ст. 317 КК України, до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна.

Слідчий обґрунтовуючи клопотання вказує мету арешту забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Оцінивши вищенаведене, слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному, тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слід накласти арешт на зазначене майно, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Накладення арешту в частині заборони відчуження та розпоряджання майном буде достатнім для забезпечення конфіскації майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпоряджання на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 34628990).

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1