У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_6 за ч. 1 ст.263 КК України у кримінальному проваджені № 0000082 від 09.04.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
встановив :

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_6 за ч. 1 ст.263 КК України у кримінальному проваджені № 0000082 від 09.04.2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України та вжити заходів до вилучення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей повідомлення про підозру.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Стверджує, що про підозру у вчиненні кримінального правопорушення можливо повідомити лише живій особі, оскільки правовий обов`язок не може виникати між державою і особою, яка померла, до якої на момент смерті не було спрямовано жодних підозр.

Зазначає, що законний представник підозрюваного, матір померлого ОСОБА_6 вважає сина невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак не вважає за можливе відстоювання його невинуватості у судовому порядку із застосуванням процедури реабілітації, оскільки, на момент смерті її син не набув статусу підозрюваного, а на час повідомлення про підозру її син був померлою людиною, тобто втратив ознаки фізичної особи.

Вважає, що слідчий повинен був закрити вказане кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з підстав неможливості проведення кримінального провадження.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15 січня 2020 року за фактом замаху на вбивство ОСОБА_6 старшим слідчим СВ Березнегуватського відділення поліції було зареєстровано кримінальне провадження № 0000014 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

08 квітня 2020 року старшим слідчим СВ Березнегуватського відділення поліції було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 за фактом незаконного зберігання вогнепальної зброї, з якої 15 січня 2020 року було смертельно травмовано ОСОБА_6 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

28 квітня 2020 року у даному кримінальному провадженні старшим слідчим СВ Березнегуватського відділення поліції ОСОБА_8 за фактом носіння, зберігання та передачі вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу (за ч.1 ст.263 КК України), було повідомлено ОСОБА_6 та вказане повідомлення про підозру, на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.135 КПК України, в зв`язку зі смертю підозрюваного, було врученого його матері ОСОБА_9 , яка за постановою слідчого від 28 квітня 2020 року, залучена до участі у справі як законний представник. Того ж дня матір померлого звернулася до старшого слідчого Березнегуватського відділення поліції із заявою про реабілітацію, оскільки вважала син злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не вчиняв.

06 липня 2020 року захисник ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення старшого слідчого СВ Березнегуватського відділення Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про підозру від 28 квітня 2020 року ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні № 0000082 від 09 квітня 2020 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає окремого порядку здійснення кримінального провадження для реабілітації померлої особи, а матір ОСОБА_6 вважає його таким, що не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за такого, дане кримінальне провадження слідчим правильно продовжено у загальному порядку шляхом повідомлення ОСОБА_6 про підозру, залучення до провадження його матері для використання її права на реабілітацію, а тому в задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру, слід відмовити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Пунктом 10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні захисником підозрюваного може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Системний аналіз положень статей 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваної особи у вчиненні інкримінованого злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що 15 січня 2020 року за фактом замаху на вбивство ОСОБА_6 старшим слідчим СВ Березнегуватського відділення поліції було зареєстровано кримінальне провадження № 0000014 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

08 квітня 2020 року старшим слідчим СВ Березнегуватського відділення поліції було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 за фактом незаконного зберігання вогнепальної зброї, з якої 15 січня 2020 року було смертельно травмовано ОСОБА_6 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

28 квітня 2020 року у даному кримінальному провадженні старшим слідчим СВ Березнегуватського відділення поліції ОСОБА_8 за фактом носіння, зберігання та передачі вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу (за ч.1 ст.263 КК України), було повідомлено ОСОБА_6 та вказане повідомлення про підозру, на підставі ч.3 ст.111, ч.2 ст.135 КПК України, в зв`язку зі смертю підозрюваного, було врученого його матері ОСОБА_9 , яка за постановою слідчого від 28 квітня 2020 року, залучена до участі у справі як законний представник. Того ж дня матір померлого звернулася до старшого слідчого Березнегуватського відділення поліції із заявою про реабілітацію, оскільки вважала, що її син злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не вчиняв.

06 липня 2020 року захисник ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення старшого слідчого СВ Березнегуватського відділення Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про підозру від 28 квітня 2020 року ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні № 0000082 від 09 квітня 2020 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги захисника, слідчий суддя зазначив, що чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає окремого порядку здійснення кримінального провадження для реабілітації померлої особи. Оскільки, матір ОСОБА_6 вважає його таким, що не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, дане кримінальне провадження слідчим правильно продовжено у загальному порядку шляхом повідомлення ОСОБА_6 про підозру, залучення до провадження його матері для використання її права на реабілітацію.

З таким рішенням слідчого судді погоджується суд апеляційної інстанції. Пунктом 5 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Коли йдеться про реабілітуючі підстави закриття кримінального провадження, слід виходити з того, що особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, i, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючих підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені, гідності та репутації.

В поданій апеляційній скарзі захисник зазначає, що матір померлого ОСОБА_6 вважає сина невинним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Отже, захисник фактично просить надати оцінку пред`явленій підозрі та висловитися по суті спростування винуватості ОСОБА_6 , що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті. Тому наведені апелянтом доводи для визнання підозри необґрунтованою та закриття кримінального провадження не є слушними.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону при розгляді скарги, розглянув її повно, об`єктивно та неупереджено, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні апеляційної інстанції, тому апеляційний суд визнає їх необґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_6 за ч. 1 ст.263 КК України у кримінальному проваджені № 0000082 від 09.04.2020 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді