Провадження №1-кп/369/255/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000273 10.10.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 незаконно використав товарний знак компанії Монклер С.п.А. (Moncler S.p.А.) за наступних обставин.

В магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , аутлет-містечко « ІНФОРМАЦІЯ_3 » здійснювалась реалізація продукції з торгівельними марками MONCLER, яка являється контрафактною.

ФОП ОСОБА_7 здійснює свою підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться в Аутлет-містечку «Мануфактура» (блок № НОМЕР_1 , лот № 92) в АДРЕСА_2 .

27.10.2014 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір про надання послуг з ведення справ фізичної особи підприємця.

Відповідно до п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» - використанням торговельної марки визнається, зокрема, нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначенням нанесення знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення).

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» - власник торгівельної марки має виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди позначення, що є схожими із зареєстрованою маркою, стосовно товарів і послуг, для яких зареєстрована торговельна марка, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати.

Вся продукція компанії ОСОБА_8 (Moncler S.p.А.) для її продажу на території України виключно імпортується. Компанія не здійснює виробництво будь-якої продукції в Україні та не надавала жодним особам права на використання власних торговельних марок у будь-який спосіб, в тому числі нанесенням їх на будь-який товар, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу та продажу.

При цьому, компанія ОСОБА_8 (Moncler S.p.А.) за міжнародною реєстрацією № 504072 та № 1124621 не укладала з адміністрацією магазину, розташованого Аутлет-містечку «Мануфактура» блок АДРЕСА_3 , ні з ФОП ОСОБА_7 , ні з уповноваженою нею особою ОСОБА_6 жодних договорів на продаж продукції компанії, а так само не надавала дозволу на право використання власних торговельних марок будь-яким способом.

Проте, ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи наділений повноваженнями на підставі договору з ФОП ОСОБА_7 від 27.10.2014 року, в період часу з 24.07.2016 року по 28.11.2016 року продав в магазині, який знаходиться в Аутлет-містечку «Мануфактура» блок № НОМЕР_1 , лот № 92) в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, куртки MZU під товарним знаком компанії Монклер С.п.А. (Moncler S.p.А.) в кількості 8 (восьми) штук загальною вартістю 25992 грн. (без ПДВ).

В подальшому, фальсифікована продукція з використанням торгової марки компанії ОСОБА_8 (Moncler S.p.А.) , всього 573 (п`ятсот сімдесят три) одиниці, була вилучена 28.11.2016 року під час обшуку в магазині за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до висновку експерта № 16 (ІВ) від 25.11.2016 року знак для товарів і послуг за міжнародною реєстрацією № 504072 від 20.06.1986 року MONCLER та № 1124621 від 27.04.2012 року, права на які належать компанії Монклер С.п.А. (Moncler S.p.А.), та словесні позначення, до складу яких входить словесний елемент «Moncler», що розташовані на куртці чоловічій (THYM), придбаній в аутлет-містечку «Мануфактура», є схожими настільки, що їх можна сплутати; позначення, до складу яких входить словесний елемент «Moncler», що розташовані на куртці, наданій на дослідження, є такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги та особи, яка виробляє/продає товар або надає послугу з застосуванням знаків для товарів та послуг за міжнародною реєстрацією № 504072 від 20.06.1986 року MONCLER та № 1124621 від 27.04.2012 року компанії Монклер С.п.А. (Moncler S.p.А.); застосування позначень, до складу яких входить словесний елемент «Moncler», що розташований на куртці, наданій на дослідження, є використанням знаків для товарів та послуг за міжнародною реєстрацією № 504072 від 20.06.1986 року MONCLER та № 1124621 від 27.04.2012 року компанії ОСОБА_8 (Moncler S.p.А.).

Враховуючи положення ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені ст. 16 цього закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Таке порушення має бути припинено на вимогу власника, порушник зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки.

Згідно з п. 67 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.01.2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зберігання товару з нанесеним знаком з метою пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення) визнаються використанням знака, тобто складають правомочності власника свідоцтва на знак. Зберігання ж продукції зі знаком, що використовується без дозволу його власника, визнається порушенням прав на знак, якщо воно здійснюється з метою введення такої продукції в господарській оборот.

За вказаних обставин дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 229 КК України як незаконне використання знаку для товарів.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у висунутому обвинуваченні визнав та пояснив, що у ФОП ОСОБА_7 він працював на підставі договору, займався закупівлею речей для подальшого продажу в магазинах. З метою наповнення магазину товаром за кошти, які надала йому ФОП ОСОБА_10 , на ринку «7 кілометр» в м. Одеса він придбав чоловічі куртки з логотипом торгової марки «Moncler» в кількості приблизно 600 штук, які привіз для реалізації, але потім з`ясувалось, що куртки не оригінальні, а підроблені. Ці куртки продавались в магазині, розташованому в аутлет-містечку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області. Вказав, що на такий легкий заробіток його підштовхнуло тяжке матеріальне становище, ФОП ОСОБА_10 не знала, що куртки підроблені, він же розумів, що продукція контрафактна, оскільки вона коштувала дешевше, ніж оригінальний товар.

Під час розгляду справи захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 229 КК України, оскільки на підставі п. 1 с. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення давності.

Доводи захисника підтримав обвинувачений ОСОБА_6 .

При обговоренні заявленого клопотання прокурор проти звільнення ОСОБА_6 у зв`язку з закінчення строків давності не заперечував.

Представник потерпілого зауважив, що обвинувачений умисно затягував розгляд кримінального провадження, при вирішення питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 229 КК України на підставі ст. 49 КК України поклався на розсуд суду.

За таких обставин, суд з`ясувавши доводи захисника, вислухавши думку інших учасників судового засідання, вважає, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 229 КК України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною другою статті 5 КПК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 229 КК України необхідно керуватися нормами Кримінального кодексу України, в редакції станом на момент вчинення кримінального правопорушення станом на 28.11.2016 року.

Відповідно до закону, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення, було передбачено максимальне покарання за ч. 1 ст. 229 КК України у виді штрафу розміром до 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України таке правопорушення є проступком (відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України в редакції станом на 26.11.2016 року злочином невеликої тяжкості).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який законом передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції станом на 28.11.2016 року особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки).

Враховуючи, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 229 КК України було припинено 28.11.2016 року, 28.11.2018 року закінчився дворічний строк притягнення за вчинене до кримінальної відповідальності, тому ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0000273 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 229 КК України на цій підставі підлягає закриттю.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого. Речові докази на підставі ст. 100 КПК України підлягають знищенню. У зв`язку з закриттям кримінального провадження позов потерпілого про стягнення збитків підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє потерпілого права звернутися з позовом з порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 287, 288, 314, 369-372 КПК України, суд -

постановив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 229 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 0000273 від 10.10.2016 року на цій підставі закрити.

Цивільний позов компанії ОСОБА_8 (Moncler S.p.А.) про стягнення з ОСОБА_6 6244399,98 грн. збитків, які завдано внаслідок порушення права інтелектуальної власності на торговельні марки, - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 6162 (шість тисяч сто шістдесят дві) грн. 80 коп. процесуальних витрат.

Речові докази у справі: 549 (п`ятсот сорок дев`ять) одиниць контрафактної продукції торгової марки «Moncler», які знаходяться за місцем складського приміщення ТОВ «ТЕХНОПАРК 2007» за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 20, - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1