ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/286/21 Справа № 191/1316/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, встановивши, що ОСОБА_7 за час відбування покарання має 4 заохочення, працевлаштований, характеризується посередньо, посилався на те, що засуджений своєю поведінкою не довів виправлення
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого та застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник зазначає, що суд не звернув уваги на те, що характеристика установи виконання покарань складена за 6 місяців судового розгляду та не в повній мірі відповідає стану справ. На переконання адвоката, суд лише формально врахував, що ОСОБА_7 має 4 заохочення та 9 стягнень, та залишив поза увагою положення ч. 14 ст. 134 КВК України в частині строків погашення стягнення. Поряд із цим, поза увагою суду залишилось те, що з першого дня відбування покарання ОСОБА_7 був працевлаштований на виробництвах установи. Твердження суду про те, що засуджений раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково на думку захисту є безпідставними, оскільки законодавством не встановлено жодних обмежень відносно таких осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо безпідставної відмови у застосуванні до ОСОБА_9 умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, призначене йому вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України та на час розгляду клопотання відбув 2/3 цього покарання.
Згідно характеристики, наданої начальником відділення СВК-94, та довідки з особової справи №363-Ш-16, засуджений ОСОБА_7 в установах виконання покарань знаходиться з 27.10.2016. За час знаходження в СІЗО м. Дніпропетровська характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. До Синельниківської ВК - 94 прибув 31.07.2019. На теперішній час працевлаштований на виробництві установи «Сілан». За час відбування покарання характеризується посередньо, має 4 заохочення, та 9 стягнень. У взаємовідношеннях з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує завжди правильно. Не посягає на права і свободи, честь і гідність персоналу. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, але не бачать необхідності у самостійному їх виконанні. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації виховних заходів які проводяться в установі не приймає. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно - технічних навичок не прагне. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере. Соціально корисні зв`язки підтримує шляхом листування та побачень, отримує посилки, передачі. На профілактичному обліку як особа схильна до членоушкодження, до самогубства та до скоєння втечі не перебуває.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи захисника про ненадання судом належної оцінки особі засудженого, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог засудженого, колегія суддів виходить з того, що поведінка ОСОБА_7 не зазнала позитивних змін, на що вказує посередня характеристика та наявність 9 стягнень, а також й вчинення нового злочину після звільнення від відбування покарання умовно-достроково.
Окрім цього, засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого корисливого злочину, що вказує на його підвищену соціальну небезпеку та за наявності судимостей ставить під сумнів його виправлення.
Доводи захисника про погашення стягнень за спливом часу не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини хоча і мають мають місце, проте мають бути враховані судом як характеризуючі засудженого дані.
З наведених обставин суд вважає необґрунтованими й доводи захисника про безпідставне врахування судом попередніх судимостей.
Щодо тверджень захисника про те, що судом врахована характеристика, складена за 6 місяців до судового розгляду, то і вони є необґрунтованими, оскільки інших даних, які б могли істотно вплинути на висновки суду, матеріалі провадження не містять.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4