Справа № 579/2019/20
У Х В А Л А

"13" січня 2021 р. Кролевецький районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

За участю

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000390 від 20.09.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.209 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Кролевецьким районним судом Сумської області здійснюється судове провадження у кримінальному провадженні, внесеному 20.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.209 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 . Клопотання обгрунтовується тим, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.209 КК України, щодо яких відповідно до ст.297-1 КПК України передбачена можливість здійснення спеціального судового провадження.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 20.11.2020 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України.

У ході досудового розслідування, ОСОБА_6 01.06.2018 був допитаний з приводу не якісного виконання робіт по улаштуванню дорожнього покриття по вул. Виноградова та вул. Зелена у м. Кролевець. Відтак, ОСОБА_6 достовірно знає про порушення кримінального провадження і проведення досудового розслідування за даним фактом.

19.09.2019 заступником начальника слідчого відділення Кролевецького відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області у кримінальному провадженні №0000390 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК та ч. 2 ст. 366 КК України. Оскільки ОСОБА_6 був відсутній за місцем проживання та його місцезнаходження встановлено не було, а його дружина ОСОБА_7 у телефонному режимі від отримання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 відмовилась, то вказане письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, в. о. начальника КП «Кролевецька ЖЕК» ОСОБА_8 (керівнику житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання підозрюваного).

Надалі, 27.09.2019 слідчим у провадженні повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у зв`язку додатковим інкримінуванням йому вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України. Вказаний процесуальний документ (про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України (у зв`язку з ухиленням ОСОБА_6 від досудового розслідування) вручено його дружині ОСОБА_7 .

На даний час місцезнаходження ОСОБА_6 не відоме. Оскільки 24.05.2019 ОСОБА_6 перетнув Державний кордон України через пункт пропуску «Бачівськ», відбувши до Російської Федерації і до теперішнього часу в Україну не повернувся, слідчим поліції 02.10.2019 його оголошено у державний розшук, а 25.08.2020 винесено постанову про оголошення його міжнародного розшуку.

У подальшому, з метою належного виклику ОСОБА_6 до слідчого, під час здійснення спеціального досудового розслідування, у ЗМІ загальнодержавного значення «Урядовий кур`єр» № 230 (6844) від 26.11.2020 здійснено публікацію повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого. Проте він не з`явився, про місце свого перебування слідчому чи прокурору не повідомив.

Захисник обвинуваченого за призначенням адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що ніяких достовірних даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 знає про розслідування щодо нього кримінального провадження, та про те, що кримінальне провадження за його обвинуваченням розглядається в суді, немає. Особисто вона як захисник з обвинуваченим зустрічі не мала, не спілкувалася жодного разу, не маючи конфіденційного спілкування, не мала змоги узгодити процесуальну позицію по справі. Місце знаходження обвинуваченого їй не відоме. Наголосила, що обвинувачений залишив територію України до підготовки повідомлення про підозру, отже, не міг знати про існування підозри відносно себе. Вважала клопотання прокурора заявленим передчасно, оскільки у доданих до клопотання матеріалах відсутні підтвердження того, що по обвинуваченому ОСОБА_6 дійсно наявне Червоне сповіщення органів Інтерполу, тобто що фактично ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання, наголошував на неналежному порядку вручення повідомлення про підозру дружині обвинуваченого ОСОБА_6 , просив врахувати, що прокурором не надано підтверджень того, якими саме були результати розгляду запиту від 18.11.2020 №669/117/23-2020 про оголошення обвинуваченого ОСОБА_6 у міжнародний розшук. Повідомив, що на даний час ще не мав можливості спілкуватися з підзахисним.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для здійснення спеціального судового провадження у зв`язку з таким.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 7, ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться: верховенство права, законність, таємне спілкування, забезпечення права на захист, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, диспозитивність. Під час кримінального провадження прокурор, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України та всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положення п.п.9 п «а» розділу 3 рекомендації № 6R/87/18 Комітету міністрів РЄ державам-членам «Стосовно спрощеного кримінального правосуддя» від 17 вересня 1987 року зобов`язують держави-члени розглянути й дозволити судам першої інстанції заслуховувати справи та прийняти в них рішення за відсутності обвинуваченого за умови, що останній проінформований належним чином про дату слухань та своє право на законне або інше представництво. При цьому наголошується, що подібна процедура повинна стосуватися дрібних правопорушень.

КПК України із цього приводу зобов`язує сторону обвинувачення використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема прав на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання в приватне життя) в разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого. Зокрема, відповідно до ч. 5 ст.374 КПК України у випадку постановлення вироку за наслідками кримінального провадження, в якому здійснювалося спеціальне досудове провадження, суд окремо зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини вказав, що при заочному розгляді не повинно порушуватися право обвинуваченого на юридичну допомогу, зокрема на участь захисника при оскарженні заочного вироку. З цього приводу КПК України Законом України № 1689-7 від 07 жовтня 2014 року доповнено нормами, відповідно до яких участь захисника в спеціальному судовому провадженні є обов`язковою (п. 8 ч. 2 ст. 52, ч. 5 ст. 374). Якщо підозрюваний самостійно не визначив свого захисника, слідчий суддя зобов`язаний відповідно до ч. 1 ст.297-3КПК України вжити необхідних заходів для його залучення.

Право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Діяльність захисника в кримінальному процесі передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування. У даному кримінальному провадженні захисник виконує свою функцію не тільки без обвинуваченого, а й без можливості особисто поспілкуватися з ним й отримати ті фактичні дані, на підставі яких він побудує лінію захисту.

Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Крім того у § 3 (d) статті 14 частини III Міжнародного пакту зазначено, що кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення бути судимим у його присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним самим захисника; якщо він не має захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника в будь-якому разі, коли інтереси правосуддя того вимагають, безплатно для нього в усякому такому випадку, коли він не має достатньо коштів для оплати цього захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 р., відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст. 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 297-1 КПК України встановлено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209,255-258,258-1,258-2,258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442,443,444,445,446, 447 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Отже, Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено перелік правових підстав, за сукупності яких можливе проведення спеціального судового провадження, а саме: -обвинувачення у вчиненні певних видів злочинів; -оголошення у міждержавний та/або міжнародний розшук; -підтвердження того, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, -ухилення від явки на судовий виклик (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази); -підтвердження того, що обвинувачений переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

За змістом обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, щодо яких допускається спеціальне провадження.

Процедури іn absentia неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Так, у справі «Сейдович проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

В той же час Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи клопотання прокурора, до якого додані матеріали про те, що обвинуваченому було відомо про розпочате кримінальне провадження, про те, що в установленому законом порядку обвинувачений викликався для вручення підозри через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а також ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук, при цьому право обвинуваченого на захист забезпечено шляхом участі у кримінальному провадженні захисників, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про здійснення судового розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 323, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000390 від 20.09.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.209 КК України, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1