Провадження № 11-кп/4820/153/21
Справа № 678/899/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

Летичівського РС ДУ

«Центр пробації» ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому провадження за апеляційною скаргою прокурора Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Начальника Летичівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_8 .

Подання мотував тим, що 18 листопада 2019 року ОСОБА_8 був поставлений на облік до Летичівського РС філії Держаної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, 28 листопада 2019 року з ним була проведена бесіда про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням та прийнято підписку.

Під час відбування іспитового строку засуджений ОСОБА_8 порушував порядок та умови відбування покарання, не виконував обов`язки покладені на нього судом, а саме: 20 лютого 2020 року та 05 березня 2020 року без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до Летичівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області, за що 19 березня 2020 року йому було винесене письмове попередження.

Незважаючи на це ОСОБА_8 знову без поважної причини не з`являвся на реєстрацію до Летичівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області 04 червня 2020 року та 18 червня 2020 року. що у свою чергу свідчить про систематичне порушення порядку та умов відбування покарання та небажання ставати на шлях виправлення.

Таким чином, ОСОБА_8 , не бажаючи стати на шлях виправлення порушив порядок та умови відбування покарання та не виконав обов`язки, покладені на нього судом а саме: систематично не з`являвся на реєстрацію до Летичівський PC філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області. Тому йому слід скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити для відбування призначеного судом основного покарання.

Ухвалою Летичівського районного суду від 12 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні подання начальника Летичівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 , про вирішення питання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_8 .

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_8 не виконує умови угоди про примирення і застосуванню підлягають спеціальні правові норми, що регулюють питання невиконання угоди, а не загальні, що визначені ст.78 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу Летичівського районного суду від 12 листопада 2020 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Уважав, що ухвала Летичівського районного суду від 12 листопада 2020 року підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, посилався на те, що засуджений ОСОБА_8 , не бажаючи стати на шлях виправлення, порушив порядок та умови відбування покарання, не виконав обов`язки, покладені на нього судом, а саме: систематично не з`являвся на реєстрацію до Летичівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області.

Зазначав, що за змістом ст.ст.471, 475 КПК України положення угоди щодо узгодженого сторонами покарання та згоди підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням є такими, що зобов`язують суд призначити узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди.

Разом з тим, ні положення ст.471 КПК України, ні зміст самої угоди про примирення не можуть тлумачитись як такі, що визначають певну особливу матеріально-правову природу призначеного на підставі угоди покарання, що відрізняється від аналогічного покарання, призначеного судом при здійсненні кримінального провадження в загальному порядку (без угоди), або вказують на певний особливий порядок відбування такого покарання, оскільки це суперечитиме положенням кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, які відповідних особливостей не визначають.

Крім того, на його думку, такі твердження узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 березня 2019 року №51-7593км18 (справа 638/15818/14-к).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; думку представника Летичівського РС ДУ «Центр пробації» ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; засудженого ОСОБА_8 який заперечив проти її задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.370 КПК України ухвала суду повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412, п.1 ч.1 ст.413 КПК України, ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з тим, що суд не застосував закон, який підлягає застосуванню, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягло за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Установлено, що вирок Деражнянського районного суду від 03 жовтня 2019 року, яким засуджено ОСОБА_8 , ухвалено на підставі угоди про примирення, укладеної 19 липня 2019 року між потерпілим і обвинуваченим. Відповідно до нього ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначено йому покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не виконує умови угоди про примирення і в даному випадку застосуванню підлягають спеціальні норми, що регулюють питання невиконання угоди, а не загальні норми, що визначені ст.78 КК України.

Указаний висновок, на думку колегії суддів, є передчасним та не повною мірою обґрунтованим.

Відповідно до положення ст.471 КПК України стосовно того, що зміст угоди про примирення включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, не можуть тлумачитись як такі, що визначають умовою відповідної угоди ще й обов`язок підозрюваного, обвинуваченого відбути узгоджене покарання у визначеному сторонами розмірі.

При цьому умова угоди щодо узгодженої міри покарання породжує обов`язок для суду при затвердженні відповідної угоди призначити саме це покарання, а тому цю умову слід вважати реалізованою в момент ухвалення судом вироку, яким призначено визначене угодою покарання. Обов`язковість же виконання такого покарання виникає не з положень угоди, а із самої матеріально-правової природи покарання та відповідних положень кримінального, кримінально-виконавчого законодавства (при цьому такий обов`язок не виключає можливості звільнення особи від його відбування на стадії виконання вироку чи заміни невідбутої частини покарання на підставах, передбачених законом).

Таким чином, за змістом ст.ст.471, 475 КПК України положення угоди щодо узгодженого сторонами покарання та згоди підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням є такими, що зобов`язують суд призначити узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди.

Водночас слід ураховувати сталу судову практику та те, що ні положення ст.471 КПК України, ні зміст самої угоди про примирення не можуть тлумачитись як такі, що визначають певну особливу матеріально-правову природу призначеного на підставі угоди покарання, що відрізняється від аналогічного покарання, призначеного судом при здійсненні кримінального провадження в загальному порядку (без угоди), або вказують на певний особливий порядок відбування такого покарання, оскільки це суперечитиме положенням кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, які відповідних особливостей не визначають.

Так само кримінально-виконавче законодавство не містить жодних особливостей виконання покарань, призначених судом на підставі угоди про примирення чи про визнання винуватості.

Таким чином, заслуговують на увагу посилання прокурора про те, що місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та не застосував закон, який підлягає застосуванню, чим, у свою чергу, здійснив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин доводи прокурора необхідно визнати належно вмотивованими.

Обґрунтованими є також посилання на те, що суд першої інстанції не врахував висновки та позицію, викладені у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року №51-7593км18 (справа 638/15818/14-к).

З огляду на викладене, колегія суддів знаходить достатні та законні підстави для скасування ухвали місцевого суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції повинен урахувати вищенаведене та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону всебічно, повно та об`єктивно дослідити фактичні обставини та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення .

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 413, 418, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Летичівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4