Справа № 357/1270/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0003506 від 23 серпня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
сторона обвинувачення:

прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілий - ОСОБА_6 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 ,

сторона захисту:

захисник ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

11 серпня 2018 року близько 07 години 30 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи біля торгового місця ФОП « ОСОБА_6 » розташованого в районі торгівельних місць на проході між магазинами «Господарчі товари» «Домовічок» та м`ясного павільйону на території ринку «Центральний» по АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на ґрунті триваючих неприязнених відносин останній умисно, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно наніс приблизно 4-5 ударів кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_6 , після чого наніс йому ще два удари кулаками у верхню частину тулуба та верхніх кінцівок.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 наступні ушкодження: струс головного мозку, садна на лівій половині обличчя, множинні синці на обличчі, тулубі та верхніх кінцівках, які згідно висновку експерта № 586/д від 05 грудня 2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У рамках зазначеного кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторін обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, до яких відносяться насамперед показання, документи, висновки експерта, на підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив наступне.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, не визнав та показав, що наміру на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому у нього не було, 11 серпня 2018 року близько 7-30 год. він прибув на своє торгове місце на Центральному ринку м.Біла Церква де працює вже 17 років та побачив, що ОСОБА_6 зайняв частину його місця. Після словесної перепалки ОСОБА_6 підскочив до нього, штовхнув в груди, він перечепився через палатку та упав на спину, а ОСОБА_6 сів на нього та почав наносити декілька ударів руками в обличчя, потім він вивернувся. ОСОБА_6 опинився знизу. Вони наносили удари один одному. Хтось їх розняв. Вони розійшлись, але ОСОБА_6 схопив сокиру після цього він взяв ніж. Хтось їх розборонив. ОСОБА_6 знов спровокував його на бійку. Він наносив удари захищаючись, декілька разів вдарили ОСОБА_6 в плече, обличчя, не хотів цього, жаліє про бійку. У ОСОБА_6 були садна в області обличчя.

Відшкодував 2000 грн. ОСОБА_6 на лікування.

Пояснення обвинуваченого суд сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_6 показав, що 11 вересня 2018 року на Центральному ринку м.Біла Церква по вул.Ярмаркова за своїм місцем торгівлі зробив ОСОБА_3 зауваження щодо його торгівельного місця. Він схопив його за сорочку, ОСОБА_3 перечіпляється через тілежку та у відповідь наносить 4-5 ударів: один у ніс, один у лоба, один у вухо (було зчесане від удару), один під око. Потім вони розійшлись. Через деякий час він у якості товару пішов показувати на продаж сокиру. У бік ОСОБА_3 не замахувався, просто показав йому сокиру, щоб він схаменувся. ОСОБА_3 став в "стійку боксера", ніж у нього відібрав сусід. Між ними розпочалась друга бійка. Вони впали та ОСОБА_3 знов наносив удари в ключицю, губу розсік, відчув удар в голову сзаду об камінці на землі.

Цивільний позов ОСОБА_6 підтримав зазначив, що матеріальна шкода складає вартість стаціонарного лікування на загальну суму 4881,76 грн., моральна шкода складає 100000 грн. оскільки даним злочином повністю зруйноване життя.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 надала показання, що 11 серпня 2018 року близько 9 годині в м.Біла Церква, на Центральному риноку в центральному ряду м`ясця ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Її місце знаходиться через одне від місця ОСОБА_6 . У них неприязне ні стосунки близько 5 років, ОСОБА_6 був завжди невдоволений, ОСОБА_3 тихий. Бачила як ОСОБА_3 лежить на спині відштовхується від ОСОБА_6 який знаходився над ним, потім перевернулись. ОСОБА_6 випрямив руки вперед, намагаючись утримувати ОСОБА_3 , їх дії один проти одного були обоюдні, потім вона відвернулась, бо вважає що це не для жінок. Їх почали рознімати, але не розняли. Після бійко у ОСОБА_6 були синці та кров на лобі над брів`ю, у ОСОБА_3 подряпини обличчя, розірвана сорочка.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 надав показання, що в серпні 2018 році о 7-8 год. в м.Біла Церква вул.Ярмаркова, біля м`ясного павільйону, на вулиці, він носив туші, йшов і бачив, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 була сварка, а потім бійка. Бачив як ОСОБА_6 схопися за сокиру, а ОСОБА_3 за ножа, їх розборонили. Як билися між собою, він не бачив - про це казали люди. Бачив лише тілесні ушкодження на них та кров на їх одязі.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 надав показання, що 11 серпня 2018 року о 7 год. по вул.Ярмаркова, ринок Біла Церква, стосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 були натягнуті, ОСОБА_6 був ініціатором попередніх суперечливих ситуації, раніше бійок не було. Його палатка розташована в 7-8 метрів від місця подій. Прямого обзору у нього не було, щоб побачити події треба було підійти до палатки ОСОБА_6 зі сторони продавців. ОСОБА_6 товкнув ОСОБА_3 руками. ОСОБА_3 упав на спину, ОСОБА_6 на нього та наносили один одному удари, куди він не бачив, бо вони «вовтузили» один одного в різні частини.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_12 надав показання, що є батьком обвинуваченого ОСОБА_3 . Про конфлікт дізнався, коли зателефонував син. ОСОБА_6 взяв із лавки на вулиці сокиру, його син ОСОБА_3 оборонявся. Вони із сином ходили в лікарню до ОСОБА_6 домовлятися, він запросив 200 000 грн. для примирення.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та вищевказаних свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 2 ст. 125 КК України внесені 23 серпня 2018 о 14:07:57 год. № 0003506.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 начальнику Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області вказано на конкретну особу, зазначено в чому виявилися її злочинні дії, вказано місце і час події та наведені докази, що підтверджують вчинення злочину.

Отже судом встановлено, що час вчинення злочину є 11 серпня 2018 року приблизно о 07.30 год.

З відповіді Головного лікаря Білоцерківського району Департаменту охорони здоров`я № 589/1 від 08 листопада 2018 року, встановлено, що ОСОБА_6 звертався за медичною допомогою до БЦРЛ 11 серпня 2018 року.

Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 09 листопада 2018 року із зазначенням часу у протоколі слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції ОСОБА_13 за участю потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що останній розповів та відтворив механізм нанесення йому 11 серпня 2018 року тілесних ушкоджень, пояснення ОСОБА_6 надані під час слідчого експерименту тотожні з поясненнями наданими ним в суді.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, наявність незначних дефектів на носії запису суд сприймає як недолік у питанні оформлення вказаної слідчої дії, що заслуговує на увагу, однак виходить з того, що він не вказує на недопустимість такого документу та автоматично не дає передумов для застосування концепції «плодів отруєного дерева» по відношенню до висновків експертизи по матеріалах отриманих у ході таких слідчих дій.

Отже, певні суперечності та неточності, при відсутності обставин регламентованих ст. 87 КПК України, не є автоматичною передумовою для визнання доказів недопустимими. В яких ситуаціях суд вправі дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати до уваги, навівши ґрунтовані мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим.

Крім цього, згідно Глави 5. Фіксування кримінального провадження. Процесуальні рішення слідує, що у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Даними висновку експерта № 586/д від 05 грудня 2018 року, виконаний на підставі ухвали Слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року, згідно з підсумками якого встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , 1967 року народження, знайдені наступні ушкодження: струс головного мозку; садна на лівій половині обличчя; множинні синці на обличчі, тулубі та верхніх кінцівках. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та за обставин вказаних в ухвалі. Всі ушкодження на голові відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синці інших локалізацій відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що виникли вони від множинних точок прикладання сили.

Згідно з висновком експерта № 587/д від 05 грудня 2018 року, виконаний на підставі ухвали Слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2018 року, згідно з підсумками якого встановлено, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних ним у протоколах допиту від 06 вересня 2018 року та слідчого експерименту від 09 листопада 2018 року.

Тверження сторони захисту про недопустимість зазначених доказів через відсутність зазначення часу проведення висновків експерта суд сприймає критично, як намагання сторони захисту уникнути кримінальної відповідальності отже оформлення їх не суперечить вимогам ст. 102 КПК України.

Отже, з досліджених висновків встановлено, що показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 стосовно нанесення потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, яке нанесені в результаті численних ударів, під час бійки з ОСОБА_3 .

Згідно протоколу огляду земельної ділянки від 27 грудня 2018 року з план-схемою та фототаблицею, встановлено місце отримання потерпілим ОСОБА_6 11 серпня 2018 року о 7:30 год. в ході бійки тілесних ушкоджень від ОСОБА_3 асфальтована земельна ділянка площею приблизно 10х10 кв.м., розташована на території центрального ринку АДРЕСА_2 .

Порушень положень Параграфа 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілого, свідків, які були допитані судом, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

Допустимим доказом визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України (ч. 1 ст. 86 КПК України). Вже з цієї норми вбачається, що критерієм загальної недопустимості доказу, тобто доказу, який може бути визнаний недопустимим у нарадчій кімнаті, є порушення порядку його отримання.

Зважаючи за наведене, судом визнаються як недопустимі надані стороною захисту у якості доказів: обкладинка матеріалів без № висновку по факту звернення ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ЖЕО № 40671 від 18 грудня 2018 року, ЖЕО № 40673 від 18 грудня 2018 року, ЖЕО № 40674 від 18 грудня 2018 року, ЖЕО № 40675 від 18 грудня 2018 року; висновок по факту звернення ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , та повідомлень про результати розгляду звернень ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , оскільки порядок їх отримання, в розумінні доказів у кримінальному провадженні, не відповідає вимогам ч.1 ст.86 КПК України.

Досліджені безпосередньо судом докази по справі спростовують позицію захисту щодо версії обвинуваченого ОСОБА_3 про намагання потерпілого спровокувати конфлікт, оскільки останній намагався відібрати його місце торгівлі, а тому у обвинуваченого був відсутній умисел на нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому його дії належить кваліфікувати за за ч. 1 ст. 125 КК України.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводів щодо провокування самого потерпілого, шляхом створення умов для конфліктів, не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання свідків та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я це кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

За сталою судовою практикою, яка не викликає критики, передбачається, що умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Таким чином, якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретним умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Суд оцінив докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_3 , зокрема те, що обвинувачений на ґрунті давніх неприязнених стосунків завдав потерпілому удари руками у життєво-важливий орган голову. Сам обвинувачений не заперечує, що хоча і наносим удари умисно, проте не бажав настання короткочасного розладу здоров`я потерпілому.

Отже, обвинувачений після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень у життєво-важливий орган, не викликавши швидкої медичної допомоги, а крім цього двічі намагався продовжувати протиправні дії відносно потерпілого при наявності в руках ножа, але потерпілий дав відсіч.

Таким чином, заподіяння тілесних ушкоджень, їх локалізація і характер, а саме в ділянку життєво важливих органів, та поведінка обвинуваченого після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Крім цього згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України визнає як пом`якшуючу покарання обставину обвинуваченого: наявність на утриманні малолітньої дитиниОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Твердження сторони захисту про наявність на утриманні ОСОБА_3 малолітного ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 не знайшли свого підтвердження.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце реєстрації та місце постійного проживання, де загалом характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, одружений, має утриманців, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони захисту щодо виправдовувального вироку, а також позицію потерпілого, який просив призначити суворе покаранн; а також наслідки вчиненого кримінального правопорушення та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, відсутність критики й співчуття до потерпілого, невизнання вини, часткове відшкодування витрат на лікування потерпілого. Крім цього в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений не намагався виправити наслідків ситуації, не викликав потерпілому після завдання йому тілесних ушкоджень швидку медичну допомогу; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою на час скоєння кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України є невеликим злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді обмеження волі.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_3 злочину, дані про його особу, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, суд, з урахуванням вимог ст.75 КК України, приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином) суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів судового провадження і підтверджено в ході судового розгляду товарними чеками, матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_6 становить 4888,76 грн. та складається з вартості його лікування. Підозрюваним ОСОБА_3 сплачено 2000 грн. потерпілому ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на лікування (фіскальний чек від 02.01.2019 року - 300372696).

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Крім того, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

В судовому засіданні судом було встановлено, що потерпілому було завдано моральну (немайнову) шкоду.

Суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, якому була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, неможливості відновлення попередного стану, та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 20 000 гривень.

Отже цивільний позов у справі потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на загальну суму в розмірі 2881,76 гривень підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - один рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок матеріальної шкоди 2881,76 гривень, завданої в наслідок вчинення злочину.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривен, завданої в наслідок вчинення злочину.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1