Справа №: 398/1274/20
провадження №: 1-кп/398/323/20
УХВАЛА

"11" серпня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні у м. Олександрії заяву захисника про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000457,

встановив:
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив відвід прокурору ОСОБА_3 , оскільки він не має повноважень у зазначеному кримінальному провадженні, так як постанова про призначення групи прокурорів не підписана посадовою особою, що викликає сумніви у неупередженості прокурора ОСОБА_3 .

Обвинувачений підтримав заяву захисника.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід, посилаючись на те, що у матеріалах кримінального провадження наявна постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 21 вересня 2019 року, яка підписана першим заступником керівника Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_8 . Крім цього, наявний витяг з ЄРДР, у якому зазначено, що прокурором у цьому провадженні є, зокрема, ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілих ОСОБА_7 заперечували проти задоволенні заяви про відвід з підстав, зазначених прокурором.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, приходить до таких висновків.

Статтею 77 КПК України визначені обставини, які виключають участь прокурора в розгляді справи і є підставами для відводу прокурора. Зокрема, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він особисто заінтересований у результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

У судовому засіданні передбачених ст.77 КПК обставин не встановлено.

Із наданих прокурором постанови про призначення групи прокурорів від 21 вересня 2019 року вбачається, що прокурор ОСОБА_3 включений до групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000457, а постанова підписана першим заступником керівника Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

Крім того, у наданому прокурорм витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000457 зазначено про те, що прокурором, який здійснює процесуальне керівництво є, зокрема, ОСОБА_3 .

Окрім цього, суд застосовує висновки Верховного суду, викладені у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 490/10025/17 (провадження № 51-6116 км 19). У п.19-26 цієї постанови зазначено, що Суд не може погодитися з тим, що відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора сама по собі означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень. Суд виходить з того, що КПК не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, викладалося у формі постанови. Частина 3 статті 110 КПК передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Аналіз положень КПК свідчить про те, що визначення слідчого чи прокурора не є тим випадком, для якого Кодекс вимагає винесення постанови. Цей висновок можна зробити зі співставлення двох пунктів частини 2 статті 39 КПК: в пункті 1, який стосується визначення слідчого, слідчих або старшого слідчої групи керівником органу досудового розслідування, постанова не згадується, у той час як пункт 2 для відсторонення слідчого від розслідування прямо вимагає вмотивованої постанови. Частина 1 статті 37 КПК не визначає, у якому вигляді має прийматися рішення про визначення процесуального керівника у розслідуванні. Виходячи з правила casus omissus pro omisso habendus est, Суд не вбачає підстав додавати до тексту закону не висловлену в ньому вимогу і вважає, що відсутність у відповідних положеннях, які прямо стосуються регулювання цього питання, згадки про необхідність постанови, означає необов`язковість такої постанови для визначення конкретного слідчого або прокурора, яким доручається виконання відповідних повноважень у певній справі. Більше того, правильність такого тлумачення підтверджується й іншими міркуваннями. Відповідно до частини 5 статті 110 КПК, обов`язковими елементами постанови слідчого або прокурора є мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. У випадку визначення конкретного слідчого та/або прокурора для проведення розслідування рішення приймається, виходячи здебільшого з організаційних міркувань. Ці міркування не можуть бути обгрунтовані вимогами КПК, але в певних випадках їх розголошення може бути шкідливим як для розслідування, так і для функціонування відповідного органу. ….Суд зазначає, що відомості про те, які слідчі ведуть досудове розслідування і які прокурори здійснюють процесуальне керівництво, були внесені в Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд приймає до уваги посилання сторони захисту на наявність інших протилежних висновків Верховного суду, що викладені у постановах від 17 грудня 2018 року у справі №235/6337/18 і у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 761/33311/15-к. Водночас, вирішуючи колізію у тому, який саме висновок Верховного суду має бути застосований у справі, суд виходить з того, що підлягає застосуванню саме остання за часом винесення постанова Верховного суду, тобто постанова від 19 травня 2020 року у справі № 490/10025/17. Такий підхід узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої палати Верховного суд у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що надані суду документи вказують на те, що прокурор ОСОБА_3 має повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000457, передбачені ст.77 КПК підстави для відводу прокурора судом не встановлені.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 392 КПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за №0000457.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1