Ухвала
іменем України
05 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 309/672/19

провадження № 51-3948 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення

в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2 та частини 5 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК України; вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 КПК. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються.
В обґрунтуванні касаційної скарги обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_4

не дотримався.
Так, при написанні касаційної скарги ОСОБА_4 не враховані вимоги ч. 1 ст. 424 КПК, відповідно до якої у касаційному порядку можуть бути оскаржені, зокрема, вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Касаційна скарга не містить будь якої інформації щодо перегляду оскаржуваного вироку судом апеляційної інстанції.
Крім того, скаржник не вказує у чому полягає незаконність оскаржуваного судового рішення, відсутнє обґрунтування необхідності його зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412 414 цього Кодексу.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування та належним чином обґрунтувати свої доводи. Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 не наводить жодних доводів на обґрунтування своєї позиції про незаконність рішення суду першої інстанції.
Крім того, у поданій скарзі відсутня вимога до суду касаційної інстанції, яка повинна узгоджуватись з положеннями ст. 436 КПК, а саме: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Також усупереч ч. 5 ст. 427 цього Кодексу до касаційної скарги не додано належно завірених копій судових рішень.
При цьому у новій касаційній скарзі ОСОБА_4 необхідно зазначити ким з учасників кримінального провадження (п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК) він є та надати документи на підтвердження своїх повноважень.
Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Водночас Суд роз`яснює ОСОБА_4 , що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів він може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від

02 червня 2011 року.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3