Справа № 1-кп/ 760/ 2594/ 20
В И Р О К
24 листопада 2020 року Солом"янський районний суд м. Києва
в складі : головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця Львівської області, Яворівського району, село Поріччя,
громадянина України, освіта середня, одруженого, має малолітню
дитину 2020 р.н., військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ,
проживає та зареєстрований в
АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-
Відповідно до обвинувального акту від 06.10.2020, 13.05.2015 р. ОСОБА_6 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
15.05.2015 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №12 солдата ОСОБА_6 зараховано в списки особового складу та на всі види забезпечення.
15.06.2016 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №40 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду гранатометника 3-го відділення взводу вогневої підтримки 1 роти охорони.
14.03.2016 солдат ОСОБА_6 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки,тобто до 14.03.2019.
14.03.2016 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 24-РС солдата ОСОБА_6 призначено на посаду гранатометника відділення вогневої підтримки роти взводу охорони батальйону охорони.
03.04.2019 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) № 32-РС солдата увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини.
Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» № 1932-Х11 від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543Х11 від 21.10.1993 особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації ,воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-Х11 від 25.03.1992 року солдат ОСОБА_6 повинен, окрім іншого,керуватись вимогами ст.ст.11,16,37,127 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,затвердженого Законом України № 548-Х1У від 24.03.1999 року,та ст.ст.1.3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-Х1У від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України ,сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь,захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитись з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 для військовослужбовців військової служби за контрактом встановлено робочий час з 08 г. до 17.00.
Однак,під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у солдата ОСОБА_6 виник злочинний умисел,спрямований на тимчасове ухилення від проходження військової служби,який він реалізував на наступних обставин.
28.02.2018 о 08.00. солдат ОСОБА_6 ,будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння,передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів,з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах особливого періоду,крім воєнного стану,в порушення вимог ст.ст. 4,65,68 Конституції України, ст.ст.1,17 Закону України«Про оборону України»,ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1,2,3,623,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без дозволу командування військової частини НОМЕР_1 ,що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби за місцем проживання у АДРЕСА_1 , до його затримання 06.10.2020 у порядку ст. 191 КПК України та припинення протиправної діяльності .
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував,перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене нез`явлення на службу та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 ч. 4 КК України .
Обвинувачений ОСОБА_6 в суді повністю та добровільно визнав себе винним у вчиненні ним кримінального правопорушення та розкаявся.
Підтвердив,що дійсно 28.02.2018 р. без дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , де він проходив службу по контракту, не з`явився на службу,а поїхав до м. Львова ,став проводити час на власний розсуд до 06.10.2020 р., до моменту затримання.
Обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 звернулись до суду із угодою про визнання винуватості від 02.11.2020 р. на наступних умовах.
ОСОБА_6 повністю визнає себе винним.
Сторони згодні із призначенням ОСОБА_6 покарання за ст. 407 ч. 4 КК України,із застосуванням ст.69 КК України , тобто з переходом до іншого , більш м`якого виду основного покарання ,не зазначеного в санкції вказаної статті у виді 2-х місяців арешту з відбуванням останнього на гауптвахті.
Крім того, як обвинувачений , так і прокурор згодні з тим ,що в разі затвердження судом угоди , їх права на оскарження обмежені у відповідності до ст.ст. 394 і 424 КПК України.
Обвинувачений повідомлений, що в разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право на протязі встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду, який затвердив угоду про примирення, з клопотанням про скасування вироку.
Суд, вислухав учасників процесу та вивчивши угоду про визнання винуватості від 02.11.2020 р. відносно ОСОБА_6 приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню.
Суд вважає, що угода відповідає вимогам ст.471 КПК України, вона була підписана сторонами добровільно і відсутні підстави вважати,що при цьому застосовувалось насильство ,погрози, обіцянки.
Права обвинуваченого ОСОБА_6 не порушені, угода підписана в присутності його захисника.
Обставинами, що пом`якшують його покарання суд визнає розкаяння у вчиненому, а також те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності та має на утриманні малолітню дитину,2020 р.н.
Обставин, які б обтяжували його покарання судом не встановлено.
Суд вважає вірною правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 407 ч. 4 КК України і умови угоди не протирічать умовам КПК України.
Умови угоди не порушують прав, свобод і інтересів сторін , інших осіб та держави.
Крім того, суд вважає,що виконання ОСОБА_6 обов`язків по угоді можливе .
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 374,375,471,474,475 КПК
Визнати ОСОБА_6 винним за ст. 407 ч. 4 КК України і призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 2 (двох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 ,що розташована в АДРЕСА_3 ).
Строк покарання рахувати з 06.10.2020 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення на підставах, передбачених ст. 394 ч. 3 КПК України.

Копія вироку негайно вручається учасникам кримінального провадження.

Суддя: