Справа № 333/317/20
Провадження № 1-кп/333/322/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який обіймає посаду механіка - водія, у військовому званні «солдат», відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14 вересня 2018 року № 76-10 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків зазначеної контрактної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Поряд з цим, солдат ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, проти громадської безпеки, за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_4 , приблизно на початку червня 2019 року, у денний час доби, точну дату та час в ході досудового слідства встановити не виявилось за можливе, будучі військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 та обіймаючи посаду механіка - водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання не маючи передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, всупереч вимог п. 2 постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 26 квітня 2002 року Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, Положення про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998р. N 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292 та іншими нормативними актами), Порядку надання дозволів на носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ №622 від 21 серпня 1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за №637/3077 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», ст. 68 Конституції України, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, знаходячись в зоні проведення Операції об`єднаних сил на території села Войтове, Станично -Луганского району Луганської, Донецької та Запорізької областях, на поверхні землі знайшов мішечок з бездимним нітроцелюлезним піроксиліновим порохом марки 11/7, масою 123,5г, що є метальною вибуховою речовиною.

Після цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання вибухової речовини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом привласнення знайденого при цьому нехтуючи вищезгаданими нормативно правовими актами, незаконно придбав вказану вибухову речовину. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії поклав собі в рюкзак, та в подальшому умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу на території Луганської, Донецької та Запорізької областях, зберігав та носив при собі зазначену вибухову речовину.

29 жовтня 2019 року близько 00.55 години ОСОБА_4 знаходячись на території автовокзалу за адресою: пр. Соборний, 20, м. Запоріжжя, був зупинений працівниками поліції, які в ході поверхневої перевірки в порядку ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» всередині рюкзаку останнього виявили тканинний мішечок з вмістом гранульованої циліндричної речовини, жовто-коричневого кольору.

Після цього, 29.10.2019 року у період часу з 02 год. 20 хв. по 02 год. 35 хв. в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована на території автовокзалу за адресою: пр. Соборний, 20, м. Запоріжжя, з рюкзаку ОСОБА_5 було вилучено тканинний мішечок з вмістом гранульованої циліндричної речовини, жовто - коричневого кольору, яка згідно висновку експерта Запорізького науково - дослідницького експертно - криміналістичного центра МВС України №12-109/6-417 від 11.11.2019 є метальною вибуховою речовиною - бездимним нітроцелюлезним піроксиліновим порохом марки 11/7, масою 123,5г, яка придатна до використання за призначенням повною масою.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Дійсно, 29 жовтня 2019 року близько 00.55 години він знаходячись на території автовокзалу за адресою: пр. Соборний, 20, м. Запоріжжя, був зупинений працівниками поліції, які в ході поверхневої перевірки всередині рюкзаку виявили тканинний мішечок з вмістом гранульованої циліндричної речовини, жовто-коричневого кольору.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. ст. 263 КК України як придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не є інвалідом, характеризуючи особистість обвинуваченого обставини - має постійне місце проживання та реєстрацію.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, суд вважає за необхідне застосувати ст. 75 КК України та звільнити його від відбуття покарання з випробуванням оскільки його можливо виправити без ізоляції від суспільства.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та покласти на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 1570 грн. 10 коп. на залучення експерта для проведення судової комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 зазначених витрат на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді особистого зобов`язання закінчився та у подальшому не продовжувався.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 468, 469, 472 - 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. 10 коп. за залучення експертів на проведення судової комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи.

Речові докази у справі: спецпакет № 3924408 з вмістом тканинного мішечку та первинного упакування, який переданий на відповідальне зберігання до камери речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1