Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1675/19
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого -судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,
представника органу опіки та піклування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сквира Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою - спеціальною освітою, працюючої вихователем Бистрицького ДНЗ, раніше не судимої, маючої на утриманні двоє неповнолітніх дітей , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
29 листопада 2019 о 15 год. 40 хв. ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_10 перебувала в приміщенні молодшої та середньої групи Бистрицького ДНЗ, що знаходиться за адресою Житомирська область, Ружинський район, вул. Центральна, 59.
В цей час, в ході виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_6 зробила зауваження малолітній ОСОБА_10 , на що остання не відреагувала. У зв`язку з вищевказаним у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на умисне нанесення удару малолітній ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій умисел, діючи з метою заподіяння удару, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді завдання фізичного болю, ОСОБА_6 нанесла один удар долонею правої руки в область сідниць малолітньої ОСОБА_10 .
Вказані дії ОСОБА_6 , не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , однак завдали її фізичного болю.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнала повністю, та пояснила, що 29.11.2019 року після обіду, діти повечеряли, вона вийшла до іншої кімнати, а діти залишилисть з нянею. Коли вона повернулася, то побачила, що малолітня ОСОБА_11 мила руки у відрі з водою, якою мили столи, няні на цей час з дітьми не було. Вона зробила зауваження дитині, але та не відреагувала, вона не стрималася і вдарила дитину по сідницях. В цей час до кімнати зайшла мама малолітньої ОСОБА_12 та все побачила, вона у неї попросила вибачення, на що остання нічого не відповіла. Чому так вчинила не розуміє. У скоєному обвинувачена розкаялась. Просила суд жорстоко не карати.
Показання обвинуваченої ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_7 надала згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, її показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченій та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені та вони вважать недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_6 надані нею в судовому засіданні.
Крім того, судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу обвинуваченої.
При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання її винною, зважаючи на надані нею покази в ході судового розгляду.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 126 КК України, за ознакою умисного завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Тому суд дійшов до переконання, що обвинувачена повинна бути засуджена за ч.1 ст. 126 КК України .
При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд виходить з того, що обвинувачена вину визнала та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, а своїми послідовними показаннями сприяла як досудовому розслідуванню так і судовому розгляду. Ці обставини відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують її покарання.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин невеликої тяжкості. Аналіз даних про її особу вказує на те, що вона раніше не судима, згідно інформації обвинувачення у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліках не перебуває, одружена, та утриманні має двоє неповнолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання, та роботи, про що також свідчить клопотання батьків вихованців ДЗН, з яким вони звернутися до директора закладу, щоб не звільняли з посади вихователя ОСОБА_6 ..
З огляду на дані обставини в їх сукупності, суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також щире каяття у скоєному, а тому суд приходить до переконання, що обвинуваченій ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді штрафув мінімальному розмірі визначеному санкцією статті. Для сплати штрафу обвинувачена має відповідний матеріальний стан.
Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченої є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи вчинення нею кримінального правопорушення та саму особу обвинуваченого.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази у справі та процесуальні витрати не встановлені.
На підставі викладеного та ст.ст.65-66, ч.1 ст.126 КК України, та керуючись ст.100, 122, ч.2 ст.124, ст. 318, ч.3 ст.349, ст.ст. 342-351, 358, 363-368, 361, 382 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляція на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.
Копія вироку вручається прокурору обвинуваченому, законному представнику малолітнього потерпілого.
Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя ОСОБА_1 .