Номер провадження: 11-кп/813/1502/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 15 квітня 2020 року, у кримінальному провадженні № 0002558, внесеному до ЄРДР 14.08.2019 року, стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 152 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскарженим вироком ОСОБА_9 , засуджено за ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 152 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Зарахувано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в період з 14.08.2019 року по день набрання вироком законної сили.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 14.08.2019 року, близько о 04 годин 45 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні філії мережі «Лото», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 19/1, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті, напав на неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і з метою уникнення можливого здійснення нею опору при вчиненні полового акту, користуючись своєю фізичною перевагою, застосував до ОСОБА_7 фізичне насильство. Під час застосування до неповнолітньої ОСОБА_7 насильства, останньою, з метою самозахисту та подавлення агресії, в бік нападника був розпилений спеціальний сльозогінний засіб. Незважаючи на проявлений опір з боку ОСОБА_7 та її прохання зупинити свої дії, ОСОБА_9 , намагався довести злочинний умисел до кінця.

Разом із цим, внаслідок дії сльозогінного засобу, застосованого ОСОБА_7 , тобто з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 , останній припинив свої злочинні дії, залишив потерпілу та вибіг з приміщення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
На зазначений вирок суду захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , подала апеляційну скаргу , в якій стверджує, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Суть питання, що вирішується ухвалою.
В судовому засіданні апеляційного суду 08.10.2020 року обвинувачений ОСОБА_9 заявив, що до нього під час затримання та після нього працівниками поліції застосовувалось насильство з метою надання останнім неправдивих свідчень щодо обставин вчинення злочину.

Апеляційним судом було поставлено на обговорення питання щодо необхідності звернення до Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, для проведення перевірки заяви ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002558, внесеному до ЄРДР 14.08.2019 року.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
Захисник та обвинувачений підтримали наведені вище доводи та просили провести перевірку заяви ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів під час досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти доручення Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Миколаєві, проведення перевірки заяви ОСОБА_9 про застосування до нього працівниками поліції недозволених методів під час досудового розслідування.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши думку учасників, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини…, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Відповідно до ст. 410, ч. 1 ст. 412 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами п.п.2,3 ч.6 ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне бюро розслідувань", Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяв у кримінальному провадженні повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане ОСОБА_9 діяння може бути розцінене як кримінально-каране, а суд апеляційної інстанції, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним обставин, апеляційний суд вважає за необхідне доручити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві провести перевірку зазначених обвинуваченим ОСОБА_9 обставин, щодо застосування до нього працівниками поліції методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження № 0002558, внесеного до ЄРДР 14.08.2019 року, та прийняти по справі процесуальне рішення, копію якого та додані до нього матеріали направити до Одеського апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 206, 370, 372, 376, 405, 419, 532 КПК України апеляційний суд,

ухвалив:

Судовий розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 15 квітня 2020 року, стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні № 0002558, внесеному до ЄРДР 14.08.2019 року, відкласти на 14 годину 03 грудня 2020 року.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, провести перевірку заяви ОСОБА_9 про застосування до нього працівниками поліції недозволених методів під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002558, внесеного до ЄРДР 14.08.2019 року, та прийняти відповідне рішення згідно з положеннями КПК України.

Про прийняте рішення повідомити Одеський апеляційний суд та надати копії відповідних процесуальних документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3