Справа № 643/6629/18
Провадження № 1-в/643/494/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020

18 вересня 2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Високе, Красноградського району, Харківської області, раніше не судиму, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:
У провадження Московського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи вимоги подання, зазначає, що Московський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 01.04.2019 прийняв до виконання копію вироку Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2019 відносно громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із зазначеним вироком суду на громадянку ОСОБА_5 було покладено обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 15.05.2019 ОСОБА_5 прибула до Московського районного відділу з питань пробації, де останній були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також обов`язки, покладені на неї судом та правові наслідки ухилення, вчинення нового злочину або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративне стягнення, про що засуджена надала підписку (стор. 45 особової справи № 69/2019). 14.04.2020 та 28.04.2020 засуджена не з`явилася на реєстрацію до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, за що останній винесено застереження у вигляді письмового попередження. 28.07.2020 засуджена знову не з`явилася на реєстрацію до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, без поважної причини. Згідно отриманих даних УІАН ГУ НП в Харківській області станом на 02.06.2020 ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувалася.
Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 надав суду заяву про слухання справи без його участі, зазначивши, що просить відмовити у задоволенні клопотання, у зв`язку з тим, що органом пробації не доведено злісної систематичності з боку ОСОБА_5 щодо ухилення від відбування покарання з випробуванням.
Представник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не сповістив, клопотань або заяв не надавав.
ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не сповістила, клопотань або заяв не надавала.
Суд, перевіривши матеріали особової справи № 69/2019, вивчивши подання та беручи до уваги позицію прокурора, приходить до висновку про відмову в задоволенні подання з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2019 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки та покладено на засуджену обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.ос.с.2-5).
Згідно розпорядження зазначений вирок набрав законної сили 26.03.2019 (а.ос.с.1).
Як вбачається із постанови від 15.05.2019, з якою ОСОБА_5 ознайомлена особисто, останню зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та визначено день явки 2-й та 4-й вівторок кожного місяця (а.ос.с.47).
Частиною 3 ст. 164 КВК України встановлено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
ОСОБА_5 15.05.2019 надала підписку, у якій зазначено, що їй роз`яснені покладені на неї судом обов`язки та причини їх невиконання (а.ос.с.45).
З листка реєстрації вбачається, що ОСОБА_5 14.04.2020 та 28.04.2020 не з`явилася на реєстрацію (а.ос.с.48).
При цьому, з матеріалів вищевказаної особової справи вбачається, що в ОСОБА_5 12.05.2020 з`явилася до органу пробації та надала письмові пояснення з приводу свої неявки (а.ос.с.134), а також в подальшому ОСОБА_5 з`являлася на реєстрацію та надавала письмові пояснення про зміну місця роботи (а.ос.с.48,162).
Як встановлено ч. 1 п. 8 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, згідно з ч. 2 ст.78КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Пунктами 2, 3 розділу 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом МЮУ від 29.01.2019 №272/5, який набрав чинності 29.01.2019,передбачено, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Пропробацію",а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
При цьому, згідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 дійсно не прибула до органу пробації 14.04.2020 та 28.04.2020, однак у подальшому з`являлася та надала письмові пояснення про причину своєї неявки, а саме 12.05.2020 (а.со.с.134).
12.05.2020 ОСОБА_5 винесено застереження у вигляді письмового попередження (а.ос.с.135).
У подальшому ОСОБА_5 з`являлася до органу пробації, надавала письмові пояснення з приводу зміни місця своєї роботи.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Суд зазначає, що наведений у клопотанні органу пробації факт неявки засудженої ОСОБА_5 для реєстрації, з урахуванням наданих нею пояснень, не можуть свідчити про її небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.
Окрім того, подання представника державного органу має бути обґрунтованим, а обставини, викладені в ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.
Однак, з боку начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 не надано суду доказів злісної систематичності з боку ОСОБА_5 щодо ухилення від відбування покарання та небажання стати на шлях виправлення.
Правопорушень, які б тягнули за собою адміністративні стягнення і свідчили про її небажання стати на шлях виправлення, засуджена ОСОБА_5 в період дії іспитового строку не допускала, до кримінальної відповідальності не притягувалася.
За таких обставин, у задоволенні подання слід відмовити.
Відповідно до ч. 6 ст.166 КВК України, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання засуджену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Матеріали особової справи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути начальнику Московського районного сектору відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1