ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2021 Справа №607/22193/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 04 листопада 2020 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лугове, Ленінського району, Республіка Крим, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18 січня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 19 червня 2019 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області невідбуту частину покарання замінено на виправні роботи терміном 1 рік 9 місяців 11 днів із відрахуванням 20% із суми заробітку в дохід держави (не відбув 1 рік 3 місяці 6 днів),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін до 5 років. 19 червня 2020 року Гусятинським районним судом Тернопільської області ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді виправних робіт терміном на 1 рік 9 місяців 11 годин із відрахуванням 20% із суми заробітку в дохід Держави.

В подальшому засуджений ОСОБА_3 звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт та 19.06.2019 Гусятинським районним судом Тернопільської області винесено ухвалу, якою ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт на невідбутий строк покарання, який становить 1 рік 9 місяців 11 днів із відрахуванням 20% із суми заробітку в дохід Держави.

16.07.2019 року засудженого ОСОБА_3 працівником Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області поставлено на облік та 22.07.2019 засуджений ОСОБА_3 прибув до Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області, що знаходиться за адресою: вул. Стадникової 40А, м.Тернопіль де йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді виправних робіт у ФОП ОСОБА_6 та попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України у випадку ухилення ним від відбування покарання у виді громадських робіт.

23.07.2019 року в м. Тернополі між засудженим ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 було укладено трудовий договір №1 де вказано, що засуджений ОСОБА_3 , зобов`язаний виконувати обов`язки на посаді слюсаря та приступити до роботи з 24.07.2019 року.

25.07.2019 року з місця роботи отримано підтвердження про прийняття вироку до виконання, копія трудового договору від 23.07.2019 та наказ, у якому зазначено, що утримання із заробітку засудженого розпочато з 26.07.2019 року.

У період з 24.07.2019 року до 31.01.2020 року від ФОП ОСОБА_6 щомісячно до Тернопільського МРВ надходили розрахункові відомості про кількість робочих днів за графікомпа підприємстві, кількість фактично відпрацьованих засудженою особою робочих днів, розмір заробітної плати і утримань з неї.

31.01.2020 року ОСОБА_3 звільнено з роботи на підставі ст. 40 п.1 КЗпПУ (зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_6

07.02.2020 року засудженого ОСОБА_3 знову поставлено на облік в Тернопільський міськрайонний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області Тернопільський МРВ, після чого з ним проведено бесіду, під час якої ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді виправних робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України у випадку ухилення ним від відбування покарання у виді громадських робіт.

Не зважаючи на вказане, засуджений ОСОБА_3 будучи ознайомлений працівником Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області з порядком та умовами відбування покарання, усвідомлюючи наслідки своїх дій, не маючи поважних на те причин, 09.06.2020, 19.06.2020, 29.06.2020 року не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації, не маючи на це поважних причин.

08.09.2020 року після з`явлення засудженого, працівником Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області засудженому ОСОБА_3 винесено застереження за порушення порядку та умов відбування покарання у виді виправних робіт, у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та видано направлення до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості та засудженого зобов`язано протягом 10-днів прибути до центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні для подальшого виконання рішення суду та покарання у виді виправних робіт.

26.10.2020 року з Тернопільського міськрайонного центру зайнятості отримано повідомлення, що ОСОБА_3 в пошуку роботи не звертався.

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання, усвідомлюючи наслідки своїх дій, не маючи поважних на те причин, 2 рази (12.10.2020 та 23.10.2020) не з`явився до Тернопільського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області.

Таким чином, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій маючи реальну можливість виконати призначене судом покарання у виді виправних робіт належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а умисно ухилився від його відбування без поважних на те причин.

Станом на 30.11.2020 року засуджений ОСОБА_3 із призначених 1 року 9 місяців 11 годин із відрахуванням 20% із суми заробітку в дохід Держави відбув 6 місяців 5 днів виправних робіт в календарному обчисленні, невідбутими залишились 1 рік 3 місяці та 6 днів.

Внаслідок умисної злочинної бездіяльності ОСОБА_3 допустив порушення вимог ч. 6 ст.46 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді виправних робіт.

11 грудня 2020 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв рослідуванню кримінального провадження.

Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч.2 ст. 389 КК України призначити покарання у виді 1 місяця арешту та відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2016 року, невідбуту частину якого ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2019 року замінено на виправні роботи терміном 1 рік 9 місяців 11 днів, яке відповідно до п.п.б п.2 ч.1 ст.72 КК України перевести в покарання у виді арешту та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) місяців 3 (трьох) днів арешту.

При цьому враховано повне визнання вини обвинуваченим та щире каяття у вчиненому.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

У відповідності до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2016 року, невідбуту частину якого ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2019 року замінено на виправні роботи терміном 1 рік 9 місяців 11 днів, яке відповідно до п.п.б п.2 ч.1 ст.72 КК України перевести в покарання у виді арешту та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) місяців 3 (трьох) днів арешту.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1