Справа №359/8720/20
Провадження №1-кп/359/717/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0001880, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.06.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, працюючого за контрактом в ТОВ «Преслав-Безпека», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив злочин - умисне подання до органу ведення Державного реєстру виборців неправдивих відомостей про виборців, за наступних обставин.
Так, відповідно до ст. 69 Конституції України, народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.

Відповідно до ст. 71 Конституції України, вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про місцеві вибори», застосування насильства, погроз, обману, підкупу чи будь-яких інших дій, що перешкоджають вільному формуванню та вільному волевиявленню виборця, забороняється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про місцеві вибори», виборчий процес здійснюється на засадах законності та заборони незаконного втручання будь-кого в цей процес.

Відповідно до ст. 6 Виборчого кодексу України, виборчі права громадян це гарантовані Конституцією України та цим Кодексом їхні права на участь у виборах, які проводяться в Україні. Основні виборчі права громадян України включають: право вільно обирати (право голосу на виборах); право бути обраним.

Відповідно до ст. 14 Виборчого кодексу України, вибори в Україні є вільними. Громадянам України забезпечуються умови для вільного формування своєї волі та її вільного виявлення при голосуванні.

Застосування насильства, погроз, обману, підкупу чи будь-яких інших дій, що перешкоджають вільному формуванню та вільному виявленню волі виборця, забороняється.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», державний реєстр виборців (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, обробки даних, які містять передбачені цим Законом відомості, та користування ними, створена для забезпечення державного обліку громадян України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України (далі - виборці).

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», основними завданнями Реєстру є: ведення персоніфікованого обліку виборців, складання списків виборців для проведення виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів, всеукраїнського та місцевих референдумів, облік виборчих дільниць, які існують на постійній основі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», до Реєстру заносяться та в базі даних Реєстру зберігаються встановлені цим Законом відомості про виборця (персональні дані) таких видів: ідентифікаційні персональні дані виборця; персональні дані, які визначають місце та умови голосування виборця; службові персональні дані.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», до ідентифікаційних персональних даних виборця, які однозначно визначають його особу, належать: прізвище; власне ім`я (усі власні імена); по батькові; дата народження; місце народження; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (якщо така інформація внесена до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», до персональних даних, які визначають місце та умови голосування виборця, належать: виборча адреса виборця, визначена відповідно до статті 8 цього Закону; номер виборчої дільниці, до якої віднесений виборець; відомості про постійну нездатність виборця пересуватися самостійно (за наявності підстав).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», номер виборчої дільниці, до якої відноситься виборець, визначається на підставі відомостей про його виборчу адресу.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», за зверненням виборця, який має право голосу на відповідних загальнодержавних виборах чи всеукраїнському референдумі, включаючи виборця, стосовно якого у Реєстрі наявна службова відмітка про вибуття з відповідної території, орган ведення Реєстру може тимчасово (на період відповідного виборчого процесу чи процесу референдуму) змінити виборцю місце голосування (виборчу дільницю, дільницю референдуму) без зміни його виборчої адреси. Порядок подання та розгляду заяви про тимчасову зміну місця голосування виборця встановлюється Центральною виборчою комісією. Таке звернення подається до органу ведення Реєстру не пізніше ніж за п`ять днів до дня голосування на відповідних виборах чи референдумі.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», на місцевих виборах тимчасова зміна місця голосування виборця без зміни виборчої адреси не застосовується.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про Державний реєстр виборців», виборчою адресою виборця є адреса, за якою зареєстровано його місце проживання відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", якщо інше не передбачене цією статтею.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Постановою Верховної Ради України від 15 липня 2020 року №795-ІХ призначено чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів на неділю 25 жовтня 2020 року.

Однак, в супереч установленому законодавству, в невстановлений час але не пізніше вересня 2020 року, в невстановленому досудовим слідством місці, в ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на подання до органу ведення Державного реєстру виборців розташованому в м. Бориспіль Київської області, неправдивих відомостей про себе як виборця, тобто персональних даних, які визначають місце та умови голосування виборця (виборча адреса виборця), з метою використання свого виборчого права 25.10.2020 на користь невстановленого досудовим слідством кандидата чи політичної партії.

З метою реалізації свого злочинного наміру, посягаючи на охоронювані законом суспільні відносини в сфері виборчого права, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, в вересні 2020 року, точний час невстановлений, ОСОБА_4 , будучи зареєстрованим та проживаючим в м. Прилуки Чернігівської області, прибув до м. Бориспіль Київської області, де звернувся до органу ведення Державного реєстру виборців з метою зміни реєстрації своєї адреси для того щоб взяти участь у голосуванні в м. Бориспіль та проголосувати за невідомого кандидата.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 до органу ведення Державного реєстру виборців, надав відповідні документи в яких зазначив свої ідентифікаційні персональні дані з неправдивими відомостями, які визначають місце та умови його голосування за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі яких отримав право на голосування в м. Бориспіль Київської області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в умисному поданні до органу ведення Державного реєстру виборців неправдивих відомостей про виборців, тобто скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст. 158 КК України.
Крім того, 31.10.2020 року в даному кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим в присутності захисника укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468-472 КПК України.
В угоді про визнання винуватості, в присутності захисника сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 158 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завдані збитки.
В угоді, сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.158 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки із застосуванням положень ст. 75 КК України та призначення покарання з іспитовим строком терміном на один рік та визначенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що згідно вимог ч.2 та ч. 5 ст.65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, зважаючи на особу обвинуваченого та відношенням останнього до скоєного.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєнні злочину, який йому інкримінується, і передбачений ч. 1 ст. 158 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити. Захисник також підтримав указану угоду та вказав на добровільність позиції і власне волевиявлення ОСОБА_4 при її укладенні.
Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди про примирення вимоги та правила КПК України та КК України дотримані.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, оскільки санкція ч.1 ст.158 КК України передбачає покарання до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Згідно вимог ст.ст. 468-469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена, в тому числі, у провадженнях щодо кримінальних правопорушень нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
При цьому суд також вважає за можливе призначити відповідне узгоджене сторонами покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю чи займати певну посаду, з урахуванням необхідності призначення йому покарання з іспитовим строком, а також відсутності даних, що посада чи діяльність, якою він займається пов`язані з вчиненим кримінальним правопорушенням.

Крім того, на підставі ч.2 ст. 69 КК України, суд також має право не призначати додаткове покарання.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 158 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції кримінального закону.
Вид покарання узгоджується з характеризуючими матеріалами щодо обвинуваченого та пом`якшуючими обставинами, якими є щиро каяття, сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину, тощо.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості, - підлягає затвердженню.
Так, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 158 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю із застосуванням положень ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, а також визначенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор.
Запобіжний захід не обирався, підстав для обрання судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 473-475 КПК України, ст.ст. 15, 27, 50, 65, 66, 69, 69-1, 75-77, 158 КК України, суд
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.10.2020 року, підписану в кримінальному провадженні №0001880, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2020 року, укладену між заступником керівника Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи чи навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, в порядку, визначеному КПК України, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1