Справа № 740/4441/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/393/20
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові судове провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволене клопотання слідчого СВ Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 та накладений арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :11:001:0015, державної власності, яка перебуває в постійному користуванні Національного університету біоресурсів і природокористування України, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися вказаним майном, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000974 від 07 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Задовольняючи клопотання в частині накладення арешту на земельну ділянку, слідчий суддя вказав на те, що викладені у клопотанні доводи про необхідність накладення арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню з метою збереження речового доказу.

Відмовляючи у накладенні арешту на зерна кукурудзи та посіву (врожаю) кукурудзи на земельній ділянці площею 156 га, що є предметом договору від 04 червня 2020 року № 97/1, укладеного між Відокремленим підрозділом Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» та Приватним сільськогосподарським підприємством «Пісківьке», власником якого є останній, слідчий суддя вказав на те, що накладення арешту на незібраний посів (урожай) кукурудзи матиме наслідком заборону вчинення з таким майном дій у виді користування, розпорядження (вчинення інших дій, пов`язаних із його вилученням із земельної ділянки), що в свою чергу може призвести до псування та знищення і не забезпечить його збереження для кримінального провадження, у зв`язку з чим не буде досягнуто встановленої ст. 170 КПК України мети накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити, накласти арешт на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні Національного аграрного університету та на зерно кукурудзи та посів кукурудзи, що займає площу 156 га на території земельної ділянки, власником якого є Приватне сільськогосподарське підприємство «Пісківське».

Аргументує тим, що службові особи ВП НУБіП України «Ніжинський агротехнічний інститут», зловживаючи службовим становищем уклали договір, який суперечить вимогам законодавства України, призводить до неефективного та нецільового використання земельних ділянок, завдає значних збитків державному навчальному закладу. Враховуючи, що земельна ділянка площею 156 га та посів кукурудзи на ній є безпосередніми предметами вчинення злочину та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, постановою слідчого від 20 жовтня 2020 року визнане речовим доказом та на яке необхідно накласти арешт.

Звертає увагу на те, що слідчим у клопотанні зазначено кадастровий номер земельної ділянки, на якій знаходиться посів кукурудзи, а також його площа, що дозволяє ідентифікувати майно, яке підлягає арешту.

Не погоджується з твердженням суду щодо псування врожаю кукурудзи у разі накладення на нього арешту, вказуючи на те, що відповідно до п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, передбачено, що речові докази, які не можуть зберігатись без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Оскільки законодавством передбачений порядок дій для зберігання стороною обвинувачення речового доказу у виді урожаю сільськогосподарських культур, що у разі накладення арешту, дозволить належним чином забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування накладення арешту на врожай кукурудзи може призвести до відчуження майна, його приховування або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідача, прокурора та слідчого, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили накласти арешт не тільки на земельну ділянку, але і на врожай, перевіривши матеріали судового та кримінального проваджень, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

07 жовтня 2020 року до чергової частини Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області надійшло повідомлення, що частина площі земельної ділянки, кадастровий номер :11:001:0015, державної форми власності, що перебуває в постійному користуванні НУБП України, захоплена невстановленими особами, про що були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000974 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

19 жовтня 2020 року був проведений огляд місця події, під час якого встановлено, що на території земельної ділянки, кадастровий номер :11:001:0015, між селами Курилівка, Талалаївка та Паливода на території земельної ділянки площею 179,0651га зростає врожай сільськогосподарської культури кукурудзи врожаю 2020 року; врожай займає єдиним масивом земельну ділянку площею 179,0651 га.

20 жовтня 2020 року вищевказана земельна ділянка, зерно кукурудзи та посів (врожай) кукурудзи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

За результатами першочергових слідчих дій 21 жовтня 2020 року було винесено постанову про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення з ч.2 ст. 197-1 КК України на ч. 1 ст. 364 КК України.

З доданих до клопотання про арешт майна документів убачається, що земельна ділянка, кадастровий номер :11:001:0015, використовується ВП НУБП України «НАТІ», яке в 2020 році вирощує такі сільськогосподарські культури: озима пшениця (посів 2019 року) на земельній ділянці площею 180 га, озима пшениця (посів 2020 року) на земельній ділянці площею 180 га, кукурудза на силос, зелений корм і корнаж на земельній ділянці площею 60 га, соняшник 220 га, люцерна 13 га, суданська трава 6 га, овочева група 2,15 га, малина 2,09 га.

Крім цього, земельна ділянка площею 156 га використовується для виконання договору від 04 червня 2020 року № 97/1, укладеного між ВП НУБП України «НАТІ» та ПрСГП «Пісківське», на виконання науково-дослідних робіт, за яким ВП НУБП України «НАТІ» зобов`язаний провести оцінку адаптованих властивостей гібридів кукурудзи при пізніх посівах в умовах Поліського регіону.

Збір вирощеної продукції здійснює замовник, тобто ПрСГП «Пісківське». ВП НУБП України «НАТІ» зобов`язаний сприяти сільськогосподарському підприємству у зборі врожаю вирощеного зерна кукурудзи.

Пунктом 11 додатку № 1 до договору № 97/1 передбачено порядок приймання-передачі виконаних робіт, отриманої продукції та форми звітності. Зокрема, відповідно до п. 11.1 замовник зобов`язується забезпечити своєчасне надання транспорту для своєчасного вивезення продукції від ВП НУБП України «НАТІ» до ПрСГП «Пісківське».

Календарним планом на 2020 рік, який є додатком до № 2 до договору № 97/1 від 04 червня 2020 року, передбачено, що збір кукурудзи відбувається у жовтні 2020 року.

З досліджених матеріалів судової справи та кримінального провадження, убачається, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що урожай кукурудзи, який знаходиться на арештованій земельній ділянці, з урахуванням юридичної кваліфікації злочину ч. 1 ст. 364 КК України, не може утримуватися як речовий доказ. Урожай належить ПрСГП «Пісківське», яке не відповідає за діяльність Ніжинського агротехнічного інституту.

Як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор під час апеляційного розгляду, поза розумним сумнівом не довели необхідності арешту урожаю зерна кукурудзи вирощеного на земельній ділянці згідно договору, який ніким не розірваний та невизнаний в судовому порядку недійсним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Наявність у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами посіву сільськогосподарської культури, не може бути безумовною підставою для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку посіви кукурудзи на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні Національного аграрного університету, та які відповідно до договору № 97/1 від 04 червня 2020 року і належить Приватному сільськогосподарському підприємству «Пісківське», в розумінні ст. 98 КПК України, речовими доказами визнати не можна, оскільки вони не містять їх ознак.

Запропонований захід забезпечення кримінального провадження призведе до пошкодження, псування, знищення посівів сільськогосподарської культури, як правильно вказав слідчий суддя у своєму рішенні, в чому відсутня необхідність і це не забезпечить своєчасне та якісне розслідування кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2020 року про арешт майна, без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10