Справа №443/46/21
Провадження №1-кп/443/24/21
ВИРОК
іменем України

06 січня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт (у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за реєстраційним №0000116 від 14.10.2020) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ходорів Жидачівського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статтею 164 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 02.11.2018 коштів на утримання дітей (аліментів) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 серпня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, не приймаючи спроб офіційно працевлаштуватися, не перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, проживаючи за рахунок випадкових заробітків, маючи у своєму користуванні земельну ділянку (пай) загальною площею 0,89 га, що розташована на території с. Бортників Жидачівського району Львівської області, яка перебуває в оренді приватного підприємства «Західний Буг» та отримуючи за це оренду плату протягом 2018-2019 років у розмірі 4 777,11 гривень, у зв`язку з чим за період часу з 01.08.2018 по 01.11.2020 утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 68 786,03 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив дії, передбачені частиною 1 статті 164 КК України.

У обвинувальному акті прокурор зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час дізнання підозрюваним ОСОБА_3 подано письмову заяву, яку додано до обвинувального акта, і яка складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі.

Потерпілою ОСОБА_6 під час дізнання подано письмову заяву, яку додано до обвинувального акта, про згоду щодо розгляду обвинувального акта у спрощеному провадження без її участі, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 статті 302 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КК України.

За відсутності інших заяв чи клопотань учасників кримінального провадження, з яких би вбачалась їх відмінна від наведеної вище позиція, суд доходить переконання, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини та беззаперечного визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України, а потерпіла згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт злісно ухилення ОСОБА_3 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статтею 164 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (п.1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обвинувачений ОСОБА_3 посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Також, суд враховує думку потерпілої, яка будь-яких моральних чи матеріальних претензій до ОСОБА_3 не має.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статті 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також зваживши на приписи статті 61 КК України, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 164 КК України у виді обмеження волі.

Про необхідність призначення саме такого виду покарання свідчать ті обставини, що передбачене санкцією частини 1 статті 164 КК України покарання у виді громадських робіт, на переконання суду, не буде необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень. Покарання у виді арешту, яке полягає у триманні засудженого в умовах ізоляції, та не передбачає можливості прийняття судом рішення про звільнення від відбування цього покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України, з огляду на обставини кримінального провадження, на думку суду, є надто суворим.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та характеризуючі його дані, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального проступку, яка свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння (беззаперечне визнання своєї винуватості), суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальних витрат не понесено.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись частиною 4 статті 107, статтями 368, 371, 374, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення надіслати обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1