печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Черкаської області прокуратури ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
22.10.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах у кримінальному провадженні №0000200 від 08.06.2015 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Черкаської області прокуратури ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги адвокат посилається на те, що в рамках кримінального провадження №0000200 від 08.06.2015 на підставі ухвали слідчого судді Придніпропровського районного суду м. Черкаси було накладено арешт на транспортний засіб TOYOTA RAV4, 2013 року. Так, в подальшому ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, з можливістю вилучення, а саме: свідоцтва про реєстрацію свідоцтва транспортного засобу, самого транспортного засобу.

Так, адвокат вказує, що на підставі ухвали про тимчасовий доступ від 23.05.2016, слідчими було вилучено, свідоцтво про реєстрацію свідоцтва транспортного засобу, транспортний засіб TOYOTA RAV4, 2013 року, ключі morocco MR6302/2011.

З врахуванням зазначених обставин, адвокат звернувся з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, в якому постановою прокурора було відмовлено, тому адвокат вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, як наслідок її незаконності та необґрунтованості, оскільки вилучене майно має статус тимчасово вилученого на нього не накладено арешту, тому негайно підлягає поверненню законному володільцю.

Таким чином, адвокат просить слідчого суддю:

- скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Черкаської області прокуратури ОСОБА_5 від 12.10.2020;

- визнати незаконною бездіяльність слідчих/прокурорів у кримінальному провадженні №0000200 від 08.06.2015, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна;

- зобов`язати уповноважених осіб у кримінальному провадженні №0000200 від 08.06.2015, повернути ОСОБА_4 або її представнику ОСОБА_3 тимчасово вилученого майна, а саме: ключі morocco MR6302/2011.

В судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, разом з цим адвокатом було подано заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав, та зазначив, що арешт в частині користування транспортним засобом скасовано.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, до суду направив лист про розгляд даного питання за його відсутності.

Окрім цього,прокурор ОСОБА_5 направив до суду лист, в якому просив відмовити в задоволенні даної скарги, оскільки постанова є законною та зазначив, що повернення ключа є не можливим, оскільки транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому повернення ключів від даного автомобіля унеможливить виконання, так як він є його невід`ємною частиною.

Також звернув увагу, що повернення ключів зазначених у клопотанні унеможливить доступ до нього,в разі вирішення питання про проведення додаткових експертиз, та зазначає, що за результатами експертизи, ідентифікаційний номер не належить автомобілю, державний номерний знак НОМЕР_1 , тому скарга не підлягає задоволенню.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Судовим розглядом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 08.06.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 358 КК України.

Так, вбачається, що 08.10.2020 адвокатом було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, з зазначених вище підстав.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Черкаської області прокуратури ОСОБА_5 від 12.10.2020 у задоволенні вказаного клопотання,було відмовлено.

В обґрунтування відмови прокурор зазначив, що транспортний засіб визнанно речовим доказом та у відповідності до ст. 100 КПК України сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ зобов`язаний зберігати його у стані придатному для використання у кримінальному провадженні,а тому повернення ключів унеможливить виконання даних вимог законодавства.

Окрім цього, зазначено, що згідно висновку експертизи комплексного дослідження транспортних засобів та документів від 11.08.2016 установлено, що на автомобілі TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , первинний ідентифікаційний номер вирізаний з підсилювача підлоги під переднім пасажирським сидінням і його місце вварено металеву пластину відповідного розміру із нанесеним на неї не в умовах заводу-виробника ідентифікаційним номером НОМЕР_2 . Тобто вказаний ідентифікаційний номер не належить автомобілю TOYOTA RAV-4, державний номери знак НОМЕР_1 .

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та показаннями та збирання належних доказів у кримінальному провадженні, док оскарження постанови.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Також, слідчий суддя приймає до уваги, що у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За встановлених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, так як постанова містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування, а вимоги клопотання адвоката спрямовані на повернення майна, яке станом на день розгляду скарги є предметом перевірки органу досудового розслідування та речовим доказом.

З врахуванням зазначеного, оскільки слідчий суддя вважає, постанову прокурора обґрунтованою, то як наслідок вимоги щодо повернення ключів morocco MR6302/2011, як тимчасово вилученого майна, не підлягають задоволенню, так як дане майно не підпадає під критерії тимчасово вилученого майна, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, адвокатом не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Черкаської області прокуратури ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1