Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8769/20
Провадження № 1-кс/711/2859/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2020 м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого начальником відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , що винесене у кримінальному провадженні № 0000147, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2020, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, за погодженням начальника відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , що винесене у кримінальному провадженні № 0000147, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2020, в якому просить застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дії та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час, місце, обставин, та невстановленої особи придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яку в подальшому зберігав за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збуту.

У подальшому, ОСОБА_5 , 02.10.2020, перебуваючи у м. Черкаси, домовився із особою, залученою для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_7 про збут психотропної речовини, після чого переніс психотропну речовину до підсобного приміщення біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де близько 11 години 22 хвилин, без передбаченого законом дозволу, за грошові кошти у сумі 6400 гривень збув ОСОБА_7 два полімерні згортки із вмістом порошкоподібної речовини рожевого кольору, яка відповідно до висновку експерта №2/2072 від 29.10.2020 містить у своєму складі психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса якого у перерахунку на амфетамін основу становить 21.667 г., що, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», відноситься до особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу.

Також, він, діючи повторно, умисно, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дії та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 15.12.2020 близько 22.00 год., перебуваючи за адресою: вул. Л.Українки, 48, с. Червона Слобода, Черкаський район, придбав у ОСОБА_8 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яку у подальшому зберігав за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою збуту.

У подальшому, ОСОБА_5 , 16.12.2020, перебуваючи у м. Черкаси домовився із особою, залученою для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_7 про збут психотропної речовини, після чого, перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , близько 12 години 30 хвилин, без передбаченого законом дозволу, за грошові кошти в сумі 18000 гривень, заздалегідь помічені спеціальною хімічною речовиною, збув ОСОБА_7 чотири полімерні згортки із вмістом порошкоподібної речовини рожевого кольору, після чого, близько 17.00 год. зустрівся з ОСОБА_8 біля перехрестя вулиць Чехова та Нижньої Горової у м. Черкаси і передав йому частину отриманих від збуту грошових коштів у сумі 5500 гривень, після чого були затримані працівниками УСБУ в Черкаській області та СУ ГУНП в Черкаській області на автомобілі ЗАЗ «СЛАВУТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 біля будинку за адресою: вул. Чехова, 9А, м. Черкаси.

16.12.2020 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

17.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ініціатор клопотання вказує, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб, підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, українець, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий. Причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджує даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, показами свідка, даними висновків експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, даними протоколів проведення обшуку житла чи іншого володіння особи та іншими доказами.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні також зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, тобто особливо тяжкі злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, враховуючи, відсутність власного житла, сім`ї, місця роботи та навчання, існує обґрунтований ризик, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, що вказує на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно, необхідно врахувати, що ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, протягом тривалого часу вчиняв кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом психотропних речовин, що вказує на те, що така його діяльність носила тривалий та цілеспрямований характер та підозрюваний може продовжити свою незаконну діяльність, що вказує на ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з усього вище перерахованого слідчий приходиться до висновку, що жоден із м`якших запобіжних заходів не здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

На підставі зазначеного вище, слідчий органу досудового розслідування вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з поміщення до Черкаського слідчого ізолятора, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання вказаних вище ризиків та забезпечить належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, при обранні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, сторона обвинувачення вважає за доцільне, з урахуванням корисливих мотивів вчинення кримінального правопорушення, визначити підозрюваному заставу, яка буде стимулюючим засобом, щоб відбити у останнього бажання перешкоджати розслідуванню у кримінальному провадженні і вважає, що максимальний розмір застави (300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України, у повній мірі зможе забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив задовольнити його на підставі обгрунтування, що наведене у ньому та з урахуванням доказів, які додані до клопотання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснила, що слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000147 від 04.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України. 16.12.2020 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та 17.12.2020 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Також зазначила, що на даний час встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України (зможе уникати від досудового розслідування, зможе впливати на свідків, враховуючи, що не всі допитані та встановлені, а також продовжити свою злочинну діяльність). До того ж, просила врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_5 ніде не працює, у нього відсутні соціальні зв`язки, він неодноразово судимий, а тому лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам. Таким чином, просила застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Такий розмір застави цілком посильний для підозрюваного ОСОБА_5 , враховуючи, що у нього виявлено 150 гр. амфетамін, вартість 01 гр. якого становить близько 250 грн.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 зазначив, що підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про яку 17.12.2020 повідомлено ОСОБА_5 є обґрунтованою. Між тим, ризики, на які посилається сторона обвинувачення нічим не підтверджені та не доведені. Таким чином, просив відмовити у задоволенні даного клопотання та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт із покладенням певних процесуальних обов`язків, оскільки у ОСОБА_5 є постійне місце проживання, де і може здійснюватись контроль за дотриманням підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, просив врахувати ту обставину, що у підозрюваного ОСОБА_5 є батьки та брат, а тому він має певні соціальні зв`язки.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді клопотання, показання свідка, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000147 від 04.05.2020, у рамках якого було подане клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором наведені, у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також, враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні матеріали клопотання та додаткові, що були надані стороною обвинувачення у судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, покарання за яке передбачає можливість позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, свідчить, що обставини, з якими пов`язана подія кримінального правопорушення у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри саме на даній стадії досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилалися на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, є доведеними та обґрунтованими.

Цілком обґрунтованими є доводи прокурора та слідчого щодо наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, за який відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому є достатньо підстав спрогнозувати можливу негативну поведінку підозрюваного, що обумовлює необхідність його ізоляції.

Крім того, обґрунтованими є доводи прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків, з метою схилення їх до дачі завідомо не правдивих показань, а також перешкоджати кримінальному провадження шляхом спілкування з іншими особами, які також причетні до вчинення вказаного злочину, так як на цей час встановлюється джерело походження психотропної речовини та інші обставини, які підлягають доказуванню.

До того ж, аналізуючи те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, а тому перебуваючи на волі, може продовжувати злочинну діяльність.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, за який, відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та наявність зазначених вище ризиків надають підстави для обрання йому запобіжного заходу.

Варто зауважити, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має стабільних доходів, не має соціальних зв`язків, раніше судимий і судимість не погашена у встановленому законом порядку, на теперішній час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів. До того ж, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність постійного місця роботи, та наявність судимості, свідчать про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що задля забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є неможливим застосування до нього таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи майновий стан підозрюваного та особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної його процесуальної поведінки, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення ризику спілкування підозрюваного з свідками та особами, можливо причетними до вчиненого ним злочину, які на даний час слідством встановлюються, що має особливо важливе значення у даному випадку на цій стадії досудового розслідування, а також можливості вчинення інших протиправних діянь. При цьому, слід звернути увагу, що особливості події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , свідчать, що ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваного, створює істотну загрозу іншим членам суспільства. Обставини події свідчать про наявність з його боку недостатньої відповідальності до загрози настання певних наслідків, що обумовлює необхідність тимчасової ізоляції підозрюваного від інших членів суспільства.

За таких обставин, беручи до уваги стан здоров`я підозрюваного (відсутні дані, що він не може утримуватися в арештному домі), особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), ступінь суспільної небезпечності, які несуть у собі злочинні діяння у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування у кримінальному провадженні № 0000147 від 04.05.2020, є тримання під вартою.

При цьому, судом враховані обставини, які зазначені стороною захисту, але вони не є такими, які впливають на прийняття рішення за результатами розгляду цього клопотання. Жодних доказів в обґрунтування позиції сторони захисту, нею не надано.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, незважаючи на позицію сторони обвинувачення, що в даному випадку підстав для застосування застави немає. Така позиція прокурора жодним чином не відповідає нормам КПК України.

Визначаючи можливість визначення в якості альтернативи попередньому ув`язненню такого запобіжного заходу, як застава варто зауважити, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до підозрюваного, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У даному випадку неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, обумовлюється об`єктивними причинами неможливості усунення негативного впливу ризиків неналежної поведінки підозрюваного. Натомість застосування попереднього ув`язнення має здійснюватись із дотриманням принципу верховенства права, який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 8 КПК України).

У своїй практиці ЄСПЛ зазначив, що автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі «Пірузян проти Вірменії», §105; «S.B.C. проти Сполученого Королівства», §§ 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах «Тирон проти Румунії», §37; «Смирнова проти Росії», § 59; «Пірузян проти Вірменії», § 94).

Отже, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, слідчий суддя приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Таким чином, у даному випадку об`єктивним є потреба у визначенні підозрюваному застави, як альтернативного заходу попередньому ув`язненню. Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує, що її розмір покликаний, у першу чергу, - забезпечити явку підозрюваного до відповідних державних органів під час здійснення кримінального провадження та належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Беручи до уваги відомості про особу підозрюваного, його майновий стан, особливості життєдіяльності, а також обставини кримінального правопорушення і ступінь тяжкості його наслідків, об`єктивним є визначення застави на рівні 150-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 315300 грн. 00 коп., оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити усунення ризику негативної поведінки підозрюваного. При цьому, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, у разі внесення застави необхідним є покладання на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначаючи строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу варто звернути увагу, що у даному випадку тривалість застосування попереднього ув`язнення на період часу у 60 днів, тобто у межах строку досудового розслідування, є виправданою, внаслідок особливостей способів доказування та отримання доказів для з`ясування всіх обставин кримінального провадження. Таким чином, виправданим є застосування запобіжного заходу у період до 13.02.2021 включно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 13.02.2021 включно.

Визначити заставу у розмірі 150-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 315300 грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді;

-не виїжджати за межі міста Черкаси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

-утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) з свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, крім випадків необхідності їх участі при проведенні слідчих дій.

В іншій частині відмовити.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного на строк до 13.02.2021 включно. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Строк дії ухвали визначити до 13.02.2021 включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ та/або ІТТ м. Черкаси.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1