справа №562/2649/20
У Х В А Л А

24.11.2020 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів Рівненської області підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000574 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за ч.2 ст.186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, неодружений, є уродженцем Російської Федерації, зареєстрований на території Житомирської області, тому має змогу вільно пересуватися, покидати місце фактичного проживання на довгий період часу та перебувати у будь-якому іншому місці. З метою уникнення відповідальності за вчинене ним діяння, існують об`єктивні ризики можливості переховування обвинуваченим від суду та правоохоронних органів. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не став і під час іспитового строку знову вчинив тяжкий умисний злочин проти власності, злочинна діяльність обвинуваченого щодо заволодіння чужим майном набула форми злочинного промислу, має системний та організований характер, корисливу спрямованість, стала основним джерелом його доходів, тому є підстави вважати, що обвинувачений є суспільно-небезпечною особою і, перебуваючи на волі, знову може вчинити нове кримінальне правопорушення. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою схиляння до надання неправдивих свідчень. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не пов`язаних із триманням під вартою, не здатен забезпечити перебування обвинуваченого за місцем свого проживання, своєчасне його з`явлення до суду, попередити вчинення ним інших кримінальних правопорушень та виключення можливості незаконно впливати на інших учасників у кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважають, що достатнім заходом забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).
Прокурором належним чином обґрунтовано, що обставини, які стали підставою для тримання під вартою ОСОБА_4 - продовжують існувати, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом враховуються вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на інших учасників у кримінальному провадженні, а також для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за доцільне обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, згідно положень ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік, сімейний та майновий стан, суд дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеному законом у даному випадку та який достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 183, 315 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 години 00 хвилин 11 січня 2020 року.
Визначити ОСОБА_4 заставу 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку внесення заставодавцем застави та пред`явлення службовій особі місця ув`язнення документа, що підтверджує внесення застави, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти з покладенням обов`язків прибувати до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії ухвали.

С у д д я