Справа № 214/6914/20
1-кп/214/996/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001276, щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді Грузія, громадянина Грузії, маючого середню освіту, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-28 травня 2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850 грн. 00 коп., який сплатив 28.09.2020 року,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
10 вересня 2020 року приблизно о 15-00 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №1 по проспекту 200-річчя Кривого Рогу в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, впевнившись у відсутності ймовірних свідків очевидців, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, помітивши повністю не зачинене скло водійської двері автомобіля марки «DAEWOO» моделі «LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проник до салону вищевказаного автомобіля, звідки здійснив крадіжку речей належних потерпілому ОСОБА_6 , а саме ноутбуку марки «Lenovo» моделі «ThinkPad T440s», у справному стані, що знаходився у використанні, без пошкоджень, вартість якого згідно висновку експерта №3086 від 15.09.2020 року складає 7269 грн. 75 коп.
Після чого ОСОБА_3 з місця вчиненого кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на власну користь.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 спричинений матеріальний збиток на загальну суму 7269 грн. 75 коп.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище.
28 вересня 2020 року між прокурором ОСОБА_4 за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 від 28 вересня 2020 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті та підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Також пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, яке відноситься до злочинів. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст.476 КПК України, згодний з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні даної угоди.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 вважала за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини його не явки суду не відомі. Зважаючи на позицію сторін кримінального провадження, повне відшкодування потерпілому завданих майнових збитків та відсутність претензій матеріального характеру у останнього до обвинуваченого, суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілого. Крім того, заява ОСОБА_6 не містять заперечень з приводу затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором, за його письмової згоди, та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з наступних підстав.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до угоди про визнання винуватості від 28 вересня 2020 року, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.3 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки і покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Крім того, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473, ст.476 КПК України.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесене до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілого ОСОБА_6 , яким надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, враховуючи, що міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.3 ст.185 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
При призначенні покарання, визначеного угодою від 28 вересня 2020 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, визначається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (т.2, а.с.52).

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, який раніше судимий (т.2, а.с.47, 54), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2, а.с.50, 52), має опосередковану посередню характеристику з місця проживання (т.2, а.с.53).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, однак, із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Підстав для застосування ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд, переконаний, що таке судове рішення буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Потерпілими цивільного позову не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Процесуальні витрати відсутні. Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості, укладену 28 вересня 2020 року між прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 від 28 вересня 2020 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001276 від 10 вересня 2020 року затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 вересня 2020 року, покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: ноутбук марки «Lenovo» моделі «ThinkPad T440s», чорного кольору, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити у останнього, дозволивши розпоряджатися ним на власний розсуд (т.2, а.с.38, 39);
Матеріали кримінальних проваджень №0001276 залишити при обвинувальних актах, з подальшим зберіганням у справі №214/6914/20, провадження №1-кп/214/996/20.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1