Справа № 509/6591/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000300 від 04.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червона Гребля Чечельницького району Вінницької області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , працює охоронцем служби охорони "ЗЕВС", освіта повна загальна середня, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
06 серпня 2020 року, приблизно о 20:30 год. (точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено), обвинувачений ОСОБА_4 перебував вдома у знайомого ОСОБА_6 в с. Петродолинське Овідіопольського району, (точної адреси ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено), у компанії своїх друзів, з якими спільно проводив дозвілля та розпивав алкогольні напої, в ході чого приблизно о 23:00 год. (точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено) між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , який приходиться йому кумом, виник словесний конфлікт, в ході якого вони спочатку у приміщенні, а потім на вулиці голосно та нецензурно висловлювались на адресу один одного та штовхались, після чого розійшлись.
Через деякий час, приблизно о 23:30 год. (точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено), обвинувачений ОСОБА_4 , в центрі с. Петродолинське, зустрівся зі своїми рідними, в тому числі з матір`ю ОСОБА_7 , в ході спілкування з якими до них підійшов потерпілий ОСОБА_5 , який став бурхливо обговорювати з обвинуваченим ОСОБА_7 раніше виниклий конфлікт з її сином ОСОБА_4 , в ході чого на ґрунті раніше виниклого конфлікту, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , діючи умисно підбіг до нього та наніс кулаком правої та лівої руки почергово два удари по обличчю в область носа, внаслідок чого останній впав спиною на грантове покриття дороги.
В результаті таких протиправних дій потерпілому ОСОБА_5 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садно спинки носа; закритий перелом кісток носа зі зміщенням; садно лівої поперекової області, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, дати шанс на виправлення.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні не оспорював обставини справи, докази, які є в ній, не заперечував, визнавав не доцільним досліджувати докази по справі. Цивільний позов не заявив, але повідомив, що буде звертатись з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, працює охоронцем служби охорони "ЗЕВС", освіта повна загальна середня, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не перебуває на «Д» обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, особу винного, його сімейний стан, зокрема відсутність на його утриманні неповнолітніх дітей, наявність офіційного працевлаштування, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність судимостей, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді штрафу.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно являвся на всі виклики суду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1