ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/2013/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2271/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне заволодіння транспортним засобом
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайський Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 20.03.2012 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 14.08.2013 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 09.06.2016 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 304, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 22.11.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст. 391, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 27.08.2019 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, приєднано частково покарання призначене за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.08.2019 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 30 жовтня 2019 року, тобто з моменту фактичного затримання для відбуття покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.08.2019.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку 29.10.2019, близько 2030 години, ОСОБА_7 знаходився поблизу приміщення магазину «Олексіївський» що розташований за адресою: Харківська область, Первомайський район, с. Олексіївка, вул. Центральна. В цей час між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 та на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт. Під час конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, який перебуває у потерпілого в користуванні, а саме легковим автомобілем марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився поряд з приміщенням магазину.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, свідомо допускаючи та передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, після того, як конфлікт було припинено, ОСОБА_7 підійшов до автомобіля марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , сів у салон автомобіля на водійське сидіння, не реагуючи на неодноразові прохання потерпілого ОСОБА_9 припинити свої дії, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заволодіння автомобілем, ключем, який знаходився у замку запалення, завів двигун та поїхав у напрямку м.Первомайський Харківської області. Доїхавши до 3 мікрорайону що в м.Первомайський Харківської області, ОСОБА_7 залишив автомобіль біля будинку №12 та пішов у невідомому напрямку.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №24072 від 13.11.2019 вартість автомобіля марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 29.10.2019 складає 11029,54 гривень, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить суд апеляційної інстанції ухвалити свій вирок, при цьому вказує, що вину не визнає.

Зазначає, що напали саме на нього, проте суд не врахував цю обставину.

Вважає, що суд прийняв сторону обвинувачення, при цьому докази невинуватості не дослідив та не взяв до уваги.

Наголошує, що взяв транспортний засіб щоб потерпілий не привіз на ньому інших людей та щоб він, потерпілий, не здійснив наїзд на обвинуваченого та його родичів.

Вказує, що право на захист гарантовано Конституцією України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в частині прохання щодо пом`якшення покарання, при цьому обвинувачений відмовився від своїх апеляційних доводів щодо невизнання вини, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу сторони захисту належить залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
На думку колегії суддів суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше неодноразово судимий.
Колегія суддів зазначає, що останній раз обвинувачений засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.08.2019 за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, тобто дане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 скоїв після проголошення вироку і до початку відбування покарання за попереднім кримінальним провадженням, в зв`язку з чим суд вважає, що останній належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його стійку антисоціальну та кримінальну направленість.
Також, судом встановлено відсутність обставин що пом`якшують покарання, при цьому встановлена обставина що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів.
Підстав для визнання будь-яких інших обставин такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують суспільну небезпеку обвинуваченого та вчиненого ним злочину, окрім тих, що наведені у вироку, колегія судів не вбачає.
За таких обставин призначене судом покарання обвинуваченому як за ч.2 ст. 289 КК України так і остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України відповідає положенням ч.2 ст. 50 КК України та ст. 65 КК України та є достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 691 , 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, обставину що обтяжує покарання та дані про особу обвинуваченого та обґрунтовано дійшов до висновку, що саме покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців буде відповідати меті покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни в частині призначеного покарання відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали

Головуючий

Судді -