Провадження № 1-м/750/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Центрального районного суду міста Тольятті від 07.03.2017 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Самарського обласного суду від 11.05.2017 за ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 4 ст. 228.1, ч. 2 ст. 228 Кримінального кодексу Російської Федерації, до 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

В С Т А Н О В И В :

До Деснянського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання від Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , який засуджений вироком Центрального районного суду міста Тольятті від 07.03.2017 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Самарського обласного суду від 11.05.2017 за ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 2 ст. 228 Кримінального кодексу Російської Федерації, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом.

Заявник просить у клопотанні: визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Центрального районного суду міста Тольятті від 07.03.2017 з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Самарського обласного суду від 11.05.2017; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому клопотанні зазначено прохання про розгляд справи за відсутності представника, оскільки за ч. 1 ст. 610 КПК України його явка не є обов`язковою.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Центрального районного суду міста Тольятті від 07.03.2017 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Самарського обласного суду від 11.05.2017, ОСОБА_4 засуджений:

за ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 УК РФ - до 9 років позбавлення волі;

за п. «г» ч. 4 ст. 228.1 УК РФ - до 10 років 3 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 228 УК РФ - до 3 років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 3 ст. 69 УК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обраховувати з 07 березня 2017 року. В строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано час його тримання під вартою в період з 08 вересня 2016 року по 07 березня 2017. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

На вирок Центрального районного суду міста Тольятті від 07.03.2017 було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою Самарського обласного суду від 11.05.2017 вище вказаний вирок відносно засудженого ОСОБА_4 було змінено, виключено з резолютивної частини вироку вказівку на застосування ст. 64 УК РФ при призначені покарання за ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 УК РФ, а також зазначено про вказівку посилання в описово-мотивувальній частині вироку на ч. 1 ст. 62 УК РФ, в решті вирок було залишено без змін.

ОСОБА_4 подав заяву про переведення його для подальшого відбування покарання в Україні.

За інформацією Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України».

Згідно з матеріалами клопотання початком відбування покарання ОСОБА_4 є 08.09.2016, кінець строку відбування покарання 07.03.2027. Станом на 27 березня 2020 року відбута частина покарання становить 3 роки 6 місяців 19 днів, не відбута частина 6 років 11 місяців 10 днів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно положень статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22 вересня 1995 року, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Пунктом «b» частини 1, частиною 3 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції. Виконання вироку регулюється законодавством держави виконання вироку, і тільки ця держава має право приймати всі відповідні рішення.

Пунктами «а», «с», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб, встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також зараховується у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, і не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований вимогами ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених ч. 4 ст. 610 КПК України.

Враховуючи, що умови передачі, визначені ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб, дотримані, ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав чинності та є остаточним рішенням, строк покарання, який має відбувати засуджений, становить більше шести місяців, засуджений ОСОБА_4 згодний на передачу його в Україну для подальшого відбування покарання, діяння, на підставі яких щодо нього було винесено вирок, є кримінальними злочинами згідно із законодавством України та були б кримінальними злочинами у разі вчинення на її території, а також те, що і держава винесення вироку Російська Федерація, і держава виконання вироку Україна, згодні на передачу засудженої особи, суд дійшов висновку про приведення вироку у відповідність із законодавством України.

За викладених у вироку Центрального районного суду міста Тольятті від 07.03.2017 обставин дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати:

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою, у великих розмірах, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна;

за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою, у великих розмірах, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна;

за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, за яке передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Аналізуючи міру покарання, призначену за ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1, «г» ч. 4 ст. 228.1 УК РФ та санкцію ч. 2 ст. 307 КК України, слід зазначити, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

В даному випадку, приводячи вирок Центрального районного суду міста Тольятті від 07.03.2017 у відповідність із законодавством України та, визначаючи основне покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України не слід призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, так як за своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

Також, відповідно до частини 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 визначене на підставі ч. 3 ст. 69 УК РФ (призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом повного чи часткового складання призначених покарань). Наведеній нормі повністю відповідає ч. 1 ст. 70 КК України (призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань).

Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України, а належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, у зв`язку з чим суд не визначає засудженому вид виправно-трудової колонії для відбування покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) в строк відбутого покарання підлягає зарахуванню час тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з моменту фактичного затримання по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.3,9,12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 372, 602, 610 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Вирок Центрального районного суду міста Тольятті від 07.03.2017 зі змінами, внесеними апеляційною ухвалою Самарського обласного суду від 11.05.2017, відносно ОСОБА_4 привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 вважати засудженим:

за ч. 2 ст. 307 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 до 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 309 до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, вважати остаточно призначеним ОСОБА_4 покарання у виді 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 07 березня 2017 року.

Зарахувати у строк відбування покарання час тримання під вартою ОСОБА_4 з 08.09.2016 по день набрання вироком законної сили на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України та прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1