ЄУН № 331/2959/20
Провадження № 1-кс/331/1640/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2020 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника володільця майна та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000077, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000077, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 27 липня 2020 року, невстановлені особи, знаходячись на перехресті вулиці Першотравневої та проспекту Соборного в місті Запоріжжя, діючи групою осіб, за попередньою змовою, грубо порушили громадський порядок із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень та нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_8 га ОСОБА_9 , умисно пошкодили майно ОСОБА_10 .
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_10 , окрім іншого, пояснив, що невідомий чоловік, після вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 предметом схожим на дерев`яну биту, сховав її в автомобілі марки «MG» у кузові білого кольору, на якому він пересувався разом з іншими невстановленими особами та на якому останні втекли з місця події.
Крім того, під час досудового розслідування були допитані ОСОБА_11 ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ІІісоцька TM, які надали аналогічні показання в частині описання знаряддя злочину, а саме предмету, схожого на дерев`яну биту, та у тому, що вказане знаряддя злочину невідомий чоловік, який вчинив хуліганські дії, поклав до автомобілю марки «MG» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .
07 серпня 2020 року проведено огляд місця події, в ході якого було проведено детальний огляд автомобілю марки «MG», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_5 .
В ході огляду вказаного автомобіля було виявлено пошкодження у вигляді вм`ятин на лівому передньому підкрилку над колесом та на лівій задній двері, які, зі слів, ОСОБА_5 , були нанесені невідомою особою 27.07.2020 р. в ході конфлікту на перехресті вулиці Першотравневій та проспекту Соборного в місті Запоріжжі.
В ході огляду автомобіля, що проводився поблизу входу до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, було виявлено та вилучено: автомобіль марки «MG» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та ключі від вищевказаного автомобіля.
З огляду на те, що вилучені в ході огляду речі відповідають положенням ст. 98 КПК України, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «MG» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та ключі від вищевказаного автомобіля, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.
Слідчий в судовому засіданні вказане клопотання підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі та додатково зазначив, що 07.08.2020 року в ході проведення обшуку автомобіля «MG» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі ухвали слідчого судді, із вказаного автомобіля нічого не вилучалось.
Представник володільця майна та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що слідчим не зазначено, яке відношення вказаний автомобіль має до події кримінального правопорушення та яке доказове значення містить. Слідчим не доведено як в клопотанні, так і в судовому засіданні мети накладення арешту на майно, зазначеної в ч. 2 ст. 170 КПК України. Крім того, 07.08.2020 року в ході проведення обшуку автомобіля «MG, державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі ухвали слідчого судді, із вказаного автомобіля нічого не вилучалось, ніяких слідів злочину не було виявлено. Вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_4 , яка не має жодного відношення до події кримінального правопорушення та не має ніякого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні.
Володілець майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали позицію свого представника адвоката ОСОБА_6 , в задоволенні клопотання слідчого просили відмовити.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000077, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.08.2020 року, було виявлено та вилучено наступне майно: автомобіль марки «MG» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля.
Слідчий звернувся до слідчого суді з клопотанням про арешт майна 10.08.2020 року, що підтверджується штампом поштового відправлення та свідчить про своєчасне звернення в межах строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України). Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий в своєму клопотанні посилається на те, що правовою підставою для накладення арешту на майно, є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям речового доказу (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Проте, додані до клопотання матеріали кримінального провадження не містять даних про визнання слідчим вилучених речей речовими доказами, а отже не підтверджують визначених ст. 98 КПК України критеріїв речового доказу. Також, слідчим в клопотанні в порушення ч. 1 ст. 170 КПК України не зазначені та не доведені ймовірні ризики знищення майна.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи представника володільця майна щодо належності вказаного автомобіля особі, статус якої в кримінальному проваджені не визначено. Так, вилучений автомобіль належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою з інформаційної системи АМТ (МВС).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Таким чином, з урахуванням того, що на момент розгляду клопотання про арешт майна жодній особі не повідомлено про підозру, а також не заявлено цивільного позову, слідчий суддя не може прийти до обґрунтованого висновку про необхідність позбавлення законного власника права користування власним майном.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що клопотання про арешт майна подано без відповідного належного обґрунтування відповідності цього майна ознакам речових доказів, закріплених в ст. 98 КПК України, мета та підстави арешту речей в рамках зазначеного кримінального провадження не узгоджуються з положеннями частин 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчим не доведено необхідність накладення такого арешту, а також ризиків щодо його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000077, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - відмовити.
Майно, яке було вилучено 07.08.2020 року під час огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 2, а саме: автомобіль марки «MG» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та ключі від нього негайно повернути особі, у якої вищевказане майно було вилучено.
Копію вказаної ухвали, після її оголошення, негайно вручити слідчому.
Слідчий після отримання вказаної ухвали, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинен негайно вжити заходів щодо її виконання та направити повідомлення про її виконання слідчому судді.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1