Номер справи137/1534/20
1-кп/137/58/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Громадське Літинського району Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
Встановлені обставини.
Приблизно о 23.00 год. 28.04.2019, ОСОБА_4 перебуваючи поблизу продуктового магазину по вул. Центральній в с. Громадське Літинського району Вінницької області разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , помітили, як по вул. Центральній в напрямку автодороги М-12 рухається автомобіль марки "Volkswagen" моделі "Golf ІV" зеленого кольору, з метою зупинки автомобіля ОСОБА_4 вийшов на проїжджу частини дороги. Водієм автомобіля виявився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 . Не виходячи з автомобіля ОСОБА_5 поцікавився причиною зупинки, на що ОСОБА_4 повідомив, що його та товаришів потрібно підвезти до нічного клубу в смт. Літин Вінницької області. Однак, ОСОБА_5 відмовив у перевезенні, оскільки в салоні автомобіля знаходяться його дружина ОСОБА_9 та малолітні діти, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .На грунті вказаної відмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка. В ході даної суперечки ОСОБА_4 маючи умисел на вчинення хуліганства, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських мотивів, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки в суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та незважаючи на присутність сторонніх осіб в тому числі малолітніх, виражаючись нецензурною лайкою, використовуючи нікчемний привід - відмову ОСОБА_5 у перевезенні, діючи умисно, підійшов до останнього, який знаходився у салоні автомобіля марки Volkswagen" моделі "Golf ІV", реєстраційний номер НОМЕР_1 та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, через відчинене вікно водійських дверцят, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку носа ОСОБА_5 .Внаслідок своїх хуліганських дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа з незначним зміщенням відламків, які згідно з висновком експерта № 485/764 від 05.08.2019 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
30.12.2020 представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди на суму 50 000грн. та витрати на послуги адвоката 25 000 грн (а.с. 47-50).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення. Повідомив, що визнання ним вини не пов`язане із примусом, обіцянками та погрозами. Заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувачення. Також просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 296 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Потерпілий ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора та просив задовольнити його цивільний позов.
Представник потерпілого-адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні, цивільний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується обсобливою зухвалістю.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Судом враховано, що ОСОБА_4 , раніше не судимий (а.с.67), за місцем проживання компроментуючі матеріали відсутні (а.с. 66).
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлені.
Згідно досудової доповіді, складеної відповідно до ст. 314-1 КПК України, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 62-64).
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
При ухваленні вироку судом враховано, що 01.07.2020 року набули чинності зміни до ч.1 ст.296 КК України, згідно якими посилена відповідальність за вказане правопорушення та встановлено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. (Закон №2617-VIII від 22.11.2018). При цьому, даним законом диспозицію ч.1 статті 296 КК України змінено не було.
Відповідно до ч.2 ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.296 КК України, в редакції закону № 2617- VIII посилена відповідальність обвинуваченого щодо покарання у вигляді штрафу, порівняно з редакцією що діяла до 01.07.2020 року, то застосуванню в даному випадку підлягає санкція ч.1 ст.296 КК України в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення (щодо штрафу).
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особи винного, враховуючи обставину, що пом`якшує його покарання - щире каяття, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Щодо цивільного позову
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, кримінально - процесуальним кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали цивільного позову та додані до нього докази, враховуючи визнання позову обвинуваченим (відповідачем), суд вважає необхідним позов задовольнити повністю.
Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Цивільний позов заявлений потерпілим по кримінальному провадженню підлягає до задоволення та стягнення відповідних сум із ОСОБА_4 оскільки знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.
Речові докази відсутні.
Експерти не залучались.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 50,63, 65-67, 296 КК України, ст.ст. 128, 129, 337, 349, 368, 373-374 КПК України, ст.ст. 206 ЦПК України, ст. 1197 ЦК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Цивільний позов заявлений потерпілим задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 18.09.2009 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 виданий 20.04.2017 Літинським РС УДМС України у Вінницькій області) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. у якості компенсації судових витрат на надання правової допомоги.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1