Справа № 290/1176/20
Провадження № 1-кп/273/170/20
УХВАЛА
про призначення справи до судового розгляду

13 листопада 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Товща Романівського району Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей на утриманні не має, з неповною загальною середньою освітою, раніше судимого:

29.08.2019 Баранівським районним судом Житомирської обалсті за ч 1 ст 289 КК України 2001 року, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, на підставі ст 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки,

у вчиненні злочину передбаченого ч 3 ст 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Баранівського районного суду перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Новоград - Волинської місцевої прокуратури заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявлене клопотання обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відповідно обгрунтовано наявні ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, які за період перебування його під вартою не зменшилися, а тому застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не виключить ризиків передбачених даною нормою закону. Просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. Щодо клопотання захисника про відкладння підготовчого судового засідання покладався на розсуд суду.

Обвинувачений та його захиник заперечували щодо задоволення клопотання, просили змінити запобіжний захід тримання під вартою на більш м`який, на цілодобовий домашній арешт. Крім того, захисник просив відкласти підготовче судове засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що він не готовий до розгляду справи по суті та був повідомлений судом про розгляд тільки клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий не заперечував щодо задоволення заявленого прокурором клопотання.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дійшов до наступного.

Відповідно до ст.27КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Крім того, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з огляду на наступне.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину та його тяжкість, в якому останній обвинувачується.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризики, передбачені ст.177 КПК, які неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином, а також можливого впливу на свідків, які не допитані судом у встановленому законом порядку.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду злочину в підготовчому судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Наведені стороною захисту заперечення щодо неможливість тримання обвинуваченого під вартою так, як обвинувачений проживає з матірю, яка одинока та не працює, а обвинувачений здійснює догляд за нею, спростовується самими поясненнями обвинуваченого, який офіційно ніде не працює та ненадав відповідні документи, що він здійснює догляд з матірю.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, йому інкриміновано тяжкий злочин, за які передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, а, отже, усвідомлюють неминучість покарання. Також вагомим аргументом є те, що недопитані всі свідки та потерпілий, що може спонукати його, перешкоджати судовому провадженню, впливати на свідків та потерпілого, а також може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він вчинив злочин в період іспитового строку, необхідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин. Суд приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, зокрема цілодобовий домашній арешт.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд продовжує строк тримання під вартою на 60 днів.

Крім того, з метою реалізації обвинуваченого права на захист, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника-адвоката про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331 КПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання захивника про відкладення підготовчочого судового засідання задовольнити.

Підготовче судове засідання у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст 186 КК України відкласти на 02.12.2020 на 13:00 год..

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів до 12.01.2021 року.

Викликати у підготовче судове засідання обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілого.

Розглянути провадження з участю прокурора.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку застосування запобіжного заходу шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення.

В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1