ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2359/20 Справа № 176/901/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в
режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якому відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він відбув 2/3 строку покарання, мав 3 стягнення, які є погашеними, має 4 заохочення, приймає участь в турнірах з футболу, які проводить адміністрація установи, відвідує церкву, протягом 2017 та 2018 років був офіційно працевлаштований, до праці ставився сумлінно, на цей час він не працевлаштований, однак виконує роботи з благоустрою установи.
Зазначає, що офіційне працевлаштування засудженого на підприємстві не може бути обов`язковою вимогою для доведення ним сумлінного ставлення до праці.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, наявність у засудженого ОСОБА_7 лише 4 заохочень за весь час відбування покарання, враховуючи те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжкого злочину, на теперішній час жодним чином не доводить досягнення ним виправлення.
Крім того, згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_7 мав 3 стягнення, два з яких є погашеними.
Останнє заохочення засуджений мав лише наприкінці 2018 року, після цього засуджений не заохочувався. Разом з тим, у листопаді 2019 року засуджений отримав дисциплінарне стягнення у виді попередження за порушення режиму відбування покарання. Після цього жодного заохочення засуджений не мав.
Окрім того, 02.04.2020 року на засіданні комісії, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у направленні матеріалів до суду про умовно дострокове звільнення як такому, що не довів своє виправлення.
Також матеріали особової справи не містять відомості щодо працевлаштування засудженого або наявності в засудженого бажання працевлаштуватися та отримувати заробіток, станом на теперішній час.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.
Відмовляючи у задоволенні заяви, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування в УВП № 27 м. Харків та УВП № 4 м. Дніпро стягнень та заохочень не мав, працевлаштований не був. Під час перебування в ДУ Жовтоводська виправна колонія № 26 мав 4 заохочення та 3 стягнення, які погашеними у встановленому законом порядку. Протягом 4 кварталу 2017 року та 2 кварталу 2018 року на виробництві колонії був працевлаштованим, до праці на виробництві ставився сумлінно, поставлені завдання виконував вчасно та якісно. На цей час не працевлаштований на виробництві, в роботах з благоустрою колоній участі не приймає.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав 3 стягнення, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Крім того, наявність у ОСОБА_7 лише чотирьох заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 12.04.2016 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, судом першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого було встановлено та обгрунтовано взято до уваги те, що 02.04.2020 року на засіданні комісії, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у направленні матеріалів до суду про умовно дострокове звільнення як такому, що не довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він відбув 2/3 строку покарання, має 4 заохочення, протягом 2017 та 2018 років був офіційно працевлаштований, до праці ставився сумлінно не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Твердження засудженого про те, що офіційне працевлаштування на підприємстві не може бути обов`язковою вимогою для доведення ним сумлінного ставлення до праці, а також, що він виконує роботи з благоустрою установи є безпідставними, оскільки відповідно до характеристики на засудженого, ОСОБА_7 в роботах з благоустрою колоній участі не приймає, а тому вказане свідчить про те, що засуджений ставленням до праці не довів свого виправлення.
Посилання засудженого на те, що він приймає участь в турнірах з футболу, які проводить адміністрація установи, відвідує церкву не є безумовними підставами для його умовно-дострокового звільнення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4