Номер провадження:1-кс/521/4892/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , слідчий ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0001134 від 15.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання слідчого та наданих матеріалів вбачається, 14.10.2020 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Плієва, 1, діючи умисно, з метою вбивства, наніс декілька ударів ножем в область грудної клітини та живота ОСОБА_5 , який помер в МКЛ №11 м. Одеси.

За даним фактом 15.10.2020 року почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення №0001134.

Слідчий звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна, яке 15.10.2020 року було виявлено та вилучено під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, а саме: мобільний телефон «Айфон» білого кольору в чохлі чорного кольору.

Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Власник майна у судове засідання не з`явився.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Як вбачається з клопотання про арешт майна, сторона обвинувачення не посилається на мету накладення арешту, передбачену ч.2 ст. 170 КПК України та будь-яку з підстав, передбачених ч.3, ч.4, ч.5, ч.6 ст. 170 КПК України.

Крім того, сторона обвинувачення у своєму клопотанні не обґрунтовує необхідність накладення арешту.

Вказані відомості також не були вказані слідчим у судовому засіданні.

Необхідно зазначити, що право володіння майном захищено «Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод» з чого можливо зробити висновок, що втручання у це захищене право повинно відповідати певним стандартам.

У ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З викладеного вбачається, що задля дотримання принципу верховенства права у кримінальному провадженні, необхідно враховувати не лише положення КПК України, а й практику ЄСПЛ.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном державними органами не відповідатиме закону, тож не буде таким, що відповідає принципу верховенства права, так як у клопотанні не зазначені мета та підстави для накладення арешту.

Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, не є актуальним, так як встановлено, що відповідне втручання не задовольнило вимогу законності.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечитиме загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0001134 від 15.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1