Справа №463/5318/19
Провадження №1-кп/463/171/20
УХВАЛА

20 липня 2020 р. Личаківський районний суд м. Львова в складі:

судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

обвинувачених

ОСОБА_8

ОСОБА_9

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши клопотання про продовження запобіжних заходів тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000781 від 5 березня 2019 про обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очамчире Грузія, грузина, громадянина Грузії, не судимого, без фактичного місця проживання,

за ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тбілісі Грузія, грузина, громадянина Грузії, не судимого, без фактичного місця проживання,

за ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кутаїсі Грузія, грузина, громадянина Грузії, не судимого, без фактичного місця проживання,

за ч. 5 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває на розгляді обвинувальний акт в кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000781 від 5 березня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у скоєнні злочинів передбачених ч. 5 ст. 185 КК України.

В день судового засідання прокурором подано до суду письмове клопотання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів тримання під вартою, оскільки вони обвинувачуються у вчинені особливо тяжких злочинів, можуть впливати на свідків і потерпілих, переховуватись від суду, іншим чином, перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити займатись злочинною діяльністю, оскільки ніде не працюють, не мають постійного місця проживання на території України. А тому менш суворі запобіжні заходи на думку прокурора є недостатніми для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 висловили спільну позицію, що стороною обвинувачення пропущено десятиденний строк до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

Відповідно до абзацу 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Таким чином, клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою за відсутності головуючого, розглядається суддею зі складу колегії суддів, що розглядає справу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченим обрано запобіжні заходи тримання під вартою, які ухвалою суду від 09 червня 2020 року було продовжено. Строки запобіжних заходів закінчуються 26 липня 2020 року.

Вирішуючи питання про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, оскільки обвинувальний акт надійшов на розгляд суду, ніде на території України не працюють та на обліках в центрах зайнятості не перебували, не мають постійного місця проживання на території України, покарання, яке загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, процесуальна поведінка, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду та вчинення тиску на інших учасників провадження. Крім того, в судовому засіданні на даний час ще не допитані свідки обвинувачення та два потерпілі, що не виключає можливості здійснення впливу на них, відтак наявні всі підстави для продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.
Наявні у справі дані про особи обвинувачених, які раніше не судимі, не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено.

При цьому, доводи сторони захисту, що недотримання прокурором визначеного абзацом 10 п. 20-5 Перехідних положень КПК України десятиденного строку до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є підставою для відмови у задоволенні клопотання, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки чинний КПК України не визначає відповідних правових наслідків пропуску зазначеного строку. Крім того, чинною є спеціальна норма ст. 331 КПК України, яка визначає обов`язок суду розглянути по суті зазначене клопотання. Також судом враховується контекст, в якому викладена відповідна норма п. 20-5 Перехідних положень КПК України, а саме тимчасово на період дії карантину, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби запобігти випадкам, коли неможливо сформувати склад суду для розгляду відповідного клопотання. Про неможливість розгляду справи по суті обвинувачення колегією суддів прокурору стало відомо у день розгляду справи судом, який був заздалегідь визначений колегією суддів, у зв`язку з чим було подано письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою через канцелярію суду, а не безпосередньо під час розгляду справи по суті обвинувачення колегією суддів. За цих обставин наведені стороною захисту доводи не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання.

На підставі наведеного, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 17 вересня 2020 року включно.
Разом з тим, при виконанні судом вимог ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, а також розмір заподіяної шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням і наявність вище описаних ризиків, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченим слід визначити розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень. Визначаючи вказаний розмір застави суд враховує ризик впливу обвинувачених на інших учасників процесу.

При цьому, суддя не вбачає підстав для зменшення розміру застави, оскільки розмір такої повинен бути достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим, проте одночасно не може бути завідомо непомірним для обвинуваченого. Суд звертає увагу, що стороною захисту не представлено жодних даних з приводу майнового стану обвинувачених. Враховуючи, що обвинувачені є іноземними громадянами, не мають постійного місця проживання в Україні, а також відсутні будь-які відомості про їхні соціальні зв`язки в Україні, а тому зменшення застави на даному етапі не може гарантувати запобігання ухилення обвинувачених від суду.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372, 375 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_10 заставу в розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень.

У випадку внесення застави на відповідний рахунок покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 такі обов`язки:

1. прибувати до суду за першим викликом;

2. не відлучатися за межі міста Львова без дозволу суду;

3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4. утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

5. носити електронний засіб контролю.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_13 заставу в розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень.

У випадку внесення застави на відповідний рахунок покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 такі обов`язки:

1. прибувати до суду за першим викликом;

2. не відлучатися за межі міста Львова без дозволу суду;

3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4. утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

5. носити електронний засіб контролю.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_14 заставу в розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень.

У випадку внесення застави на відповідний рахунок покласти на обвинуваченого ОСОБА_14 такі обов`язки:

1. прибувати до суду за першим викликом;

2. не відлучатися за межі міста Львова без дозволу суду;

3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4. утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

5. носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, а саме до 17.09.2020 включно
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Суддя ОСОБА_15