Справа № 202/6892/20
Провадження № 1-кс/202/8078/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

23 листопада 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю особи, якою заявлено клопотання про скасування арешту, - ОСОБА_3 ,, її представника адвоката ОСОБА_4 , особи, за клопотанням якої арештоване майно, - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , яке подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.08.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2020 року адвокат ОСОБА_4 звернувся в інтересах ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна.

В своєму клопотанні адвокат ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року по справі № 202/4991/20 (провадження № 2/202/6414/2020), якою накладено арешт шляхом заборони відчуження майна ОСОБА_3 , а саме на: житловий будинок загальною площею 53,9 кв.м. з присадибною ділянкою 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру в житловому будинку загальною площею 102,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; 53/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до статті 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність. У кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року, в рамках якого накладено арешт, на даний час жодній особі не повідомлено про підозру, ОСОБА_3 є свідком. Отже, накладений арешт порушує її право власності, суперечить ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини.

Звертає увагу, що ухвалою слідчого судді від 12 серпня 2020 року (справа № 202/1605/20, провадження № 1-кс/202/5721/2020), яка залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2020 року, відмовлено потерпілому у задоволенні клопотання про арешт майна ОСОБА_3 з тих підстав, що вона не є підозрюваною, обвинуваченою, засудженою в рамках кримінального провадження № 0000327 від 23.02.2018 року; потерпілим ОСОБА_5 не надані відомості щодо загальної вартості рухомого та нерухомого майна ОСОБА_3 , що позбавляє можливості врахувати розумність та наслідки арешту майна.

На думку представника ОСОБА_3 , оскільки будь-які зміни у процесуальному статусі ОСОБА_3 відсутні, то звернення потерпілого з клопотанням та накладення арешту на майно ОСОБА_3 свідчить про зловживання потерпілим своїми процесуальними правами та необґрунтованість ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні з вищенаведених підстав.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання та скасування арешту заперечував, вважав, що підстави арешту майна ОСОБА_3 були обґрунтовані слідчим суддею, потреба в арешті не відпала.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, а також матеріали, на підставі яких накладено арешт, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 5 ст. 191 КК України, в якому ОСОБА_5 визнано потерпілим.

В рамках цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_6 від 14 вересня 2020 року був накладений арешт на майно ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок загальною площею 53,9 кв.м. з присадибною ділянкою 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру в житловому будинку загальною площею 102,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; 53/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, шляхом заборони відчуження зазначеного майна.

Відповідно до положень частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Відповідно до частини 6 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

При цьому норми частини другої статті 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати : 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з частиною 2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз наведених норм свідчить, що арешт майна має бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, інших власників або володільців майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Наприклад, необхідність скасування арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; встановлення обставин, які свідчать, що майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.

В своєму клопотанні адвокат ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та відповідно арешту вищевказаного майна ОСОБА_3 .

При цьому, на думку суб`єкта клопотання, необґрунтованість накладеного арешту полягає у відсутності у ОСОБА_3 статусу підозрюваної, обвинуваченої, засудженої, обов`язку нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) таких осіб, а також відмову слідчим суддею у задоволенні попереднього клопотання потерпілого про арешт її майна.

Вирішуючи клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує, що, накладаючи арешт на майно ОСОБА_3 , слідчий суддя виходив з того, що хоча в рамках кримінального провадження № 0000327 жодній особі не повідомлено про підозру, досудове розслідування у кримінальному провадженні фактично здійснюється відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , та, що в інший спосіб захистити права та законні інтереси потерпілого ОСОБА_5 , яким у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов, на даному етапі досудового розслідування неможливо, а тому накладення арешту узгоджуватиметься з основними засадами кримінального судочинства.

Так, слідчий суддя вважав, що за виниклих обставин бездіяльності слідчого та прокурора у кримінальному провадженні єдиним можливим засобом забезпечення досягнення дієвості і виконання завдань кримінального провадження з метою запобігання ризикам приховування та відчуження ОСОБА_3 свого майна є застосування арешту майна для забезпечення відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_5 . При цьому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співмірності обмеження права власності застосував найменш обтяжливий спосіб арешту.

Таким чином, накладаючи арешт на майно ОСОБА_3 , слідчий суддя був обізнаний про відсутність у ОСОБА_3 офіційного статусу підозрюваної.

Разом із тим, слідчий суддя виходив із наявності фактичної підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та пред`явлення до неї потерпілим в рамках кримінального провадження цивільного позову про відшкодування збитків за порушення його права володіти, користуватися та розпоряджатися грошовими коштами у розмірі 516 970,81 грн. - в розмірі 2 397 975,23 грн., суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних у розмірі 3079851,26 грн., моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що посилання на відсутність у ОСОБА_3 офіційного статуту підозрюваної у кримінальному провадженні та обов`язку відшкодування шкоди не можуть бути підставою для скасування накладеного арешту, оскільки зазначені обставини були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна та слідчий суддя своє рішення про арешт майна належним чином обґрунтував.

Той факт, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року, залишеною без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2020 року, було відмовлено в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 про арешт майна, не спростовують висновки, викладені слідчим суддею в ухвалі від 14 вересня 2020 року про арешт майна ОСОБА_3 , оскільки законом не заборонено повторне звернення сторони з клопотанням про арешт майна.

Крім того, накладаючи арешт на майно ОСОБА_3 , слідчий суддя врахував інформацію щодо вартості майна, яке підлягає арешту, відомості про що не були надані потерпілим під час звернення із попереднім клопотанням.

Слідчий суддя звертає увагу, що при вирішенні питання про скасування арешту майна в порядку статті 174 КПК України, він не вправі вдаватися до оцінки законності накладення арешту, правильності застосування норм законодавства іншим складом суду (слідчим суддею) під час вирішення питання про арешт майна, а повинен визначати лише існування фактів та обставин, які впливають на обґрунтованість арешту майна, але не були враховані, зокрема у зв`язку з тим, що особа не брала участі під час вирішення питання про арешт.

На переконання слідчого судді, підстав вважати, що арешт на майно ОСОБА_3 був накладений слідчим суддею необґрунтовано чи потреба в подальшому арешті майна відпала, немає.

В даному випадку клопотання про скасування арешту зводиться до незгоди із судовим рішенням, яке, до речі, як сама особа, на майно якої накладено арешт, так і її представник вправі оскаржити в апеляційному порядку.

Отже, підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року, відсутні.

Тим більше, що в клопотанні ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді про арешт майна, що суперечить приписам статті 174 КПК України, оскільки слідчий суддя місцевого суду вправі скасувати арешт майна якщо буде доведено, що в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, повноваженнями на безпосереднє скасування ухвали про арешт майна він не наділений.

Враховуючи наведене, в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , яке подане в інтересах ОСОБА_3 , необхідно відмовити, що не позбавляє права за наявності відповідних підстав у подальшому ставити питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року по справі № 202/4991/20 (провадження № 2/202/6414/2020), відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1