Справа № 211/7076/20
Провадження № 1-кп/211/379/21
У Х В А Л А
іменем України

02 лютого 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника- адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001012 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
20.01.2021 року через канцелярію суду надійшла позовна заява потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 гривень.
Крім того, прокурор звернувся до суду з клопотанням в якому, посилаючись на те, що судове провадження не може бути закінчене до закінчення строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжкого та особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, просив суд про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.
Також, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий арешт. В обґрунтування свого клопотання послався на те, що подальше тримання обвинуваченого під вартою не відповідає обставинам, які мають значення для прийняття правильного та обґрунтованого рішення, адже він є учасником конфлікту, у якому заподіяна не одна особа, і потерпілим в іншому кримінальному провадженні, обвинувальний акт містить ряд суперечностей щодо викладу фактичних обставин в частині пред`явленого обвинувачення, а оскільки обвинувачений має постійне місце роботи та проживання, має двох дітей, тобто є соціально адаптованим, зміна запобіжного заходу на даній стадії є на думку захисника абсолютно виправданою.
Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти прийняття цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , підтримав своє клопотання, та заперечував проти клопотання захисника, потерпілу ОСОБА_7 , яка просила прийняти її позовну заяву, підтримала клопотання прокурора та заперечувала проти клопотання захисника, потерпілу ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_8 , які не заперечували проти прийняття цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , підтримали клопотання прокурора та заперечували проти клопотання захисника, обвинуваченого ОСОБА_4 , який заперечував проти прийняття цивільного позову потерпілої та клопотання прокурора та підтримав клопотання свого захисника, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , який при вирішенні питання про прийняття цивільного позову покладався на розсуд суду, заперечував проти клопотання прокурора та підтримав своє клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий арешт, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже позивачі у зазначених категоріях справ при зверненні до суду не звільняються від сплати судового збору за позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди.

В постанові Верховного суду від 28 листопада 2018 року по справі 761/11472/15-ц зазначено, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день подання позову становить 2270 гривень 00 копійок.

Зважаючи на те, що в цивільному позові ставиться питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди, а відповідно до положень п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору лише в частині позовних вимог щодо матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої залишити без руху, надавши їй строк п`ять днів для сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, який виходячи з заявлений вимог ( 200000 гривень), становить 2000 гривень 00 копійок.
Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме судом враховується те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого та особливо тяжкого злочину, з застосуванням насильства та погроз, тому маються ризики щодо ухилення його від явки на виклики до суду, вчинення інших правопорушень та ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, тому на думку суду продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для обрання та продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При цьому, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.
Вищевказані обставини, на думку суду, є достатнім приводом для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та відмови в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 115 КК України, суд не вбачає підстав для визначення йому розміру застави.
Крім того, в зв`язку з залишенням позовної заяви потерпілої без руху та неявкою потерпілого ОСОБА_9 , суд вважає за необхідне в судовому засіданні оголосити перерву, та вирішити питання про забезпечення участі в наступному судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з приміщення, зазначених ними судів.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 128, 331, 336 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 гривень - залишити без руху, надавши потерпілій строк п`ять днів, з моменту винесення даної ухвали, для сплати судового збору в розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень 00 копійок.
Клопотання прокурора про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу задовольнити, в задоволені клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на шістдесят днів, а саме до 01 квітня 2021 року включно.
В судовому засіданні оголосити перерву до 14 години 30 хвилин 01 березня 2021 року.
Доручити Кіровському районному суду м. Дніпропетровська забезпечити трансляцію судового засідання призначеного на 14 годин 30 хвилин 01 березня 2021 року з приміщення вказаного суду у режимі відеоконференції за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 .
Доручити Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області забезпечити трансляцію судового засідання призначеного на 14 годин 30 хвилин 01 березня 2021 року з приміщення вказаного суду у режимі відеоконференції за участю потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 7 діб з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1