1Справа № 335/7084/18 1-кп/335/138/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003644 від 08.10.2017 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, працюючого слюсарем на ПАТ «Український графіт», перебуває у цивільному шлюбі, має на утримані малолітню дитину, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08.10.2017 року, приблизно о 16 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись навпроти гаражу № НОМЕР_1 , що розташований біля будинку №10 по вулиці Гостинній в м. Запоріжжя, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_7 , який в цей час сидів біля гаражу спиною до будинку та наніс один удар робочою частиною сокири (колуна) по правій боковій ділянці голови останнього, чим згідно висновку судово-медичної експертизи №2947 від 12.12.2017 року, заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку з раною у скроневій ділянці праворуч, що сукупно кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_5 .
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював правильність кваліфікації дій за ч.2 ст. 125 КК України, свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав частково, пояснив, що не мав умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, не врахував настання таких наслідків, проте не заперечує, що саме від його дій наступили наслідки у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому. Також обвинувачений частково визнав заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди. Суду пояснив, що 08.10.2017 року був у сестри дружини на дні народжені, трошки випив спиртних напоїв, приблизно о 14-00 прийшов додому і ліг спати, о 16-00 прокинувся від крику сина, який хворіє та гостро реагує на будь-які голосні звуки, та почув, як сусід щось робить молотком, був сильний шум. ОСОБА_5 вийшов з дому та підійшов до потерпілого ОСОБА_7 попросити не шуміти, однак він наніс йому удар трубою, тоді ОСОБА_5 пішов до сараю, взяв сокиру та повернувся до ОСОБА_7 , штовхнув його, хотів налякати, однак колун зіскочив та вдарив по голові. ОСОБА_5 пояснив суду, що мешкає за зазначеною адресою з 2015 року, ніяких конфліктних ситуацій з потерпілим не було, він не хотів завдати йому шкоди та не бажав настання таких наслідків.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що з обвинуваченим вони сусіди, 08.10.2017 року у неділю він ремонтував свій автомобіль біля гаражу. Обвинувачений почав кричати з вікна своєї квартири, однак він не почав відповідати на його крики, а продовжив займатися ремонтом свого автомобіля. Потім він відчув удар у голову, коли повернувся побачив обвинуваченого, який стояв позаду нього з сокирою. Ніякого поштовха в плече потерпілий не відчув, почав відбирати у обвинуваченого сокиру та прижав останнього до гаражу, після став відчувати, що з голови пішла кров. ОСОБА_7 заніс все до свого гаражу, а вже потім приїхала поліція та швидка допомога, відвезли його в лікарню, зашили рану та запропонували залишитися в лікарні, але він відмовився, однак наступного дня погіршилося самопочуття і він звернувся за медичною допомогою. Коли потерпілий перебував на лікуванні у лікарні приблизно більше місяця до нього в лікарню приходив обвинувачений вибачатися, але потім сказав, що ОСОБА_7 сам винуватий. Підтримав свого представника, який просив призначити покарання без звільнення з іспитовим строком, цивільний позов у розмірі 50000 гривень підтримав в повному обсязі просив суд його задовольнити, оскільки вважає, що з боку обвинуваченого був замах на його життя, оскільки він ледве не загинув, а обвинувачений навіть не розкаявся у скоєному. Крім того, потерпілий зазначив, що під час проходження лікування він був позбавлений можливості працювати, займатися своїми справами та бути з родиною.
Незважаючи на часткове визнання своєї винуватості обвинуваченим, суд, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин, доведена повністю й виходить з наступного.
Допитаний в судовому засіданні 20.02.2020 року, свідок ОСОБА_8 , 1939 року народження, пояснила суду, що вона є сусідкою обвинуваченого та потерпілого, з якими у неї нормальні стосунки. Самої бійки вона не бачила, однак 08.10.2017 року почула крики та з вікна побачила, що ОСОБА_7 був у крові, а в руках був топор або молоток, вони були біля гаражу, коли вона прийшла ОСОБА_7 вже був без шапки, голова була в крові, хто викликав поліцію вона не знає, але на вулиці був ще сусід ОСОБА_9 , який забрав молоток. ОСОБА_8 суду пояснила, що знайома з обвинуваченим ОСОБА_5 близько 7 років, характеризує його позитивно, і це був перший випадок конфлікту.
Допитаний в судовому засіданні 20.02.2020 року свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює інспектором в патрульній поліції, суду пояснив, що з потерпілим та обвинуваченим він особисто не знайомий, 08.10.2017 року отримали виклик, було повідомлено про бійку, в якій у одного з чоловіків була сокира. Коли приїхали на виклик, побачили на лавці сидів потерпілий ОСОБА_7 , який повідомив, що сусід його вдарив сокирою. Обійшли будинок, в гаражі побачили ОСОБА_5 і сокиру, на якій були сліди крові. ОСОБА_5 пояснив, що в ході конфлікту випадково вдарив сокирою сусіда, оскільки ОСОБА_7 постійно шумів і виникали конфлікти.
Допитаний в судовому засіданні 26.05.2020 року свідок ОСОБА_11 , суду пояснила, що мешкає по АДРЕСА_2 , є сусідкою обвинуваченого та потерпілого. Коли відбувся конфлікт вона була вагітною, тому на вулицю не виходила, але бачила та чула через вікно, як приїздила поліція та швидка, бачила як до них підходила сусідка ОСОБА_12 , свідок бачила кров на голові у потерпілого. Свідок характеризує потерпілого та обвинуваченого, як спокійних чоловіків, конфліктів вона раніше не чула.
Допитаний в судовому засіданні 26.05.2020 року свідок ОСОБА_13 , суду пояснив, що він мешкає за адресою по АДРЕСА_3 , з ОСОБА_5 вони сусіди, а з потерпілим ОСОБА_7 сусідські відносини, оскільки живе там з дитинства. В цей день, 08.10.2017 року він займався своїми справами біля свого сараю, а ОСОБА_7 був біля свого гаражу, потім він почув крики, коли вийшов, побачив, що тримають обвинуваченого з сокирою, у потерпілого була на голові кров, потім приїхала швидка та поліція. До цих подій конфлікту між ними не було, як обвинувачений наніс удар свідок не бачив, як ОСОБА_5 робив потерпілому зауваження свідок не чув, раніше між ними конфліктів не було.
Окрім показів свідків, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується письмовими доказами та документами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- протоколом огляду від 16.02.2018 року, а саме шапки, в ході огляду якої встановлено пошкодження цілісності тканини та по всій поверхні шапки наявні плями від речовини бурого кольору (т. 2 а.с. 75-79);
- рапортом від 08.10.2017 року, з якого вбачається, що 08.10.2017 року о 16-28 год. надійшло повідомлення із служби 102 про те, що 08.10.2017 року о 16-27 за адресою вул. Гостинна, буд. 10 в м. Запоріжжя, б`ються двоє невідомих, у одного з них в руках сокира (т. 2 а.с. 80);
- рапортом від 08.10.2017 року, з якого вбачається, що 08.10.2017 року о 17-48 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08.10.2017 року о 17-48 за адресою АДРЕСА_4 , лікар ОСОБА_14 повідомив, що у потерпілого ОСОБА_7 , закрита черепно мозкова травма, рублена рана затилочної сторони, вдарив відомий біля будинку, мешкає АДРЕСА_5 (т . 2 а.с. 81);
- рапортом від 10.10.2017 року, з якого вбачається, що 10.10.2017 року о 13-39 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.10.2017 року о 13-38 за адресою АДРЕСА_6 , потерпілий ОСОБА_7 , звернувся до поліклініки №3 о 11-15 годин (т . 2 а.с. 82);
-протоколом огляду місця події від 08.10.2017 року, згідно якого було оглянуто ділянку по вул. Гостинній, біля буд. 10, де було виявлено та вилучено предмет, схожий на сокиру, з речовиною бурого кольору (т. 2 а.с.83-88);
- висновком судово-медичної експертизи №2947 від 20.12.2017 року, в якому зазначено, що тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_7 , а саме струс головного мозку з раною у скроневій ділянці праворуч кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.с. 89-91);
- висновком судово-медичної експертизи №589 від 20.04.2018 року, в якому зазначено, що тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_5 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 92-93);
- висновком судово-медичної експертизи №245/к від 24.05.2018 року, в якому зазначено, що тілесні ушкодження, які були виявлені у гр. ОСОБА_7 виникли при обставинах та умовах вказаних підозрюваним ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 94-97);
- квитанцією від 08.10.2017 року про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0003644, згідно якої вилучено наступні речові докази: сокира; шапка; зразки крові та слини потерпілого ОСОБА_7 ; зразки крові та слини ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 98);
- висновком судово-медичної експертизи №2538 від 22.12.2017 року, в якому зазначено, що рідка кров ОСОБА_5 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2 а.с. 99);
- висновком судово-медичної експертизи №2539 від 22.12.2017 року, в якому зазначено, що рідка кров ОСОБА_7 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2 а.с. 100);
- висновком судово-медичної експертизи №689 від 29.12.2017 року, в якому зазначено, що при судово-цитологічному досліджені робочої частини колуна (сокири), чоловічої генетичної статі, при встановлені групової приналежності якої виявлений лише антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що дозволяє припустити її походження від особи з групою 0 з ізогемаглютининами анти-А і анти-В, як у потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 , при наявності у останнього тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину (т.2 а.с. 101-103);
- висновком судово-медичної експертизи №2541 від 29.12.2017 року, в якому зазначено, що на сокирище сокири (колуна), вилученої під час огляду місця події, знайдений піт без домішку крові, та виявлений лише антиген Н. Отриманий результат не виключає походження поту від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, не залежно від категорії видільництва, в тому числі від ОСОБА_5 та (або) ОСОБА_7 (т.2 а.с. 104-106);
- висновком судово-медичної експертизи №109 від 20.03.2018 року, в якому зазначено, що наскрізне походження на шапці від потерпілого ОСОБА_7 має ознаки утворення від дії гострого предмету. Довжина частини, що травмувала, становила близько 35 мм. Можливість утворення дослідженого пошкодження на шапці від дії леза представленої на експертизу сокири не виключається (т.2 а.с. 107-110);
- постановою про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 23.03.2018 року, якою визнано речовими доказами зразки слини та крові потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які вилучені 22.12.2017 року (т.2 а.с. 120-121);
- постановою про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 23.03.2018 року, якою визнано речовим доказом шапку, яку було вилучено в ході огляду 16.02.2018 року (т.2 а.с. 122-123);
- постановою про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 23.03.2018 року, якою визнано речовим доказом сокиру, яку було вилучено в ході огляду ділянки місцевості поряд з будинком №10 по вул. Гостинній в м. Запоріжжя. (т.2 а.с. 124-125).
Аналізуючи показання свідків та письмові докази, суд приходить до висновку, що вони узгоджуються між собою, є логічними та послідовними, а також не суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам, що дає змогу суду визнати їх правдивими та такими, що можуть бути покладені в основу вироку для встановлення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підстав для обмови обвинуваченого свідками судом не встановлено.
Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, вважає, що винуватість ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні доведена, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до кримінальних проступків.
Обставин, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку КУ «ОКНД» ЗОР від 08.10.2017 року №009621, щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т. 2 а.с. 113).
Суд також враховує, вік та його соціальний стан обвинуваченого, який раніше до кримінальної та іншої відповідальності не притягувався, працевлаштований, позитивно характеризується, що підтверджується наданими характеристиками, а також зверненням трудового колективу Цеху № 11 ПАТ «Укрграфіт» про передачу обвинуваченого на поруки трудовому колективу. Також суд враховує міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, який має постійне місце проживання, сім`ю, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітнього сина (згідно довідки КУ «ЦПМСД №10» від 12.10.2017 року, перебуває під наглядом з синдромом вегетативної дисфункції по змішаному типу з приступами тривожності, гіперактивності, рекомендовано консультації психоневролога, обмеження впливу дратівливих факторів (гучні звуки, зорові навантаження). Згідно наданих медичних довідок, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення обвинуваченого до скоєного, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, наявність у нього постійного джерела доходів, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі та межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.
Вирішуючи цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 на суму 50000 гривень суд виходить з наступного.
Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п.п. 8,9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач ОСОБА_7 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням стану здоров`я потерпілого, щодо спричинення йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, суд вважає можливим визначити розмір моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_7 в сумі 5 000 грн., який суд вважає обґрунтованим та достатнім для покриття моральних страждань потерпілого.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовано.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот ) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану злочином у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази: сокиру, яку упаковано в полімерний пакет, шапку, яку упаковано в паперовий конверт; зразки крові та слини потерпілого ОСОБА_7 ; зразки крові та слини ОСОБА_5 , які упаковано в паперовий пакет, передані до камери зберігання речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області, за номером книги обліку речових доказів №2, порядковий номер 67 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1