Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника володільця майна ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000636 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2020 року, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час огляду 06.11.2020 на території ТзОВ «Науково виробничий центр «Форель» за адресою: Волинська область, с. Оконськ, вул. Луцька, 9, а саме оригіналів документів та експериментальних зразків води та риби.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2020 року клопотання слідчого задоволено частково. Накладено арешт на експерементальні зразки води загальним об`ємом 9 л.; зразки риби трьох видів, а саме: форель 7,8 кг; осетр - 7,4 кг; короп - 7,4 кг, що належать Товариству з обмежено відповідальністю «Науково виробничий центр «Форель» (). В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено. Вилучені в ході огляду місця події 06.11.2020 за адресою: Волинська область, с. Оконськ, вул. Луцька, 9, документи повернуто володільцю в порядку виконання п.2 ч.1 ст.169 КПК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити повністю.
Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, представника володільця майна, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як встановлено апеляційним переглядом, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення в частині накладення арешту на вилучені документи.

Так доводячи підставність поданого клопотання в частині накладення арешту на це майно слідчий вказував про те, що вилучене майно, зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Повернення такого майна унеможливить виконання завдання кримінального провадження в частині забезпечення повного та неупередженого розслідування.
Разом з тим матеріали клопотання не містять доказів, які б давали підстави вважати, що документи відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання майна речовими доказами постановою слідчого.
Крім того, як вірно зазначив слідчий суддя місцевого суду, як на підставу накладення арешту на майно, слідчий посилався на те, що воно є доказом злочину, однак при цьому, таке твердження належним чином не обґрунтовано та не вмотивовано.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР 20 жовтня 2020 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 240 КК України.
Згідно з витягом з ЄРДР від 20 жовтня 2020 року, до реєстру були внесені відомості за фактом здійснення ТзОВ «Науково виробничий центр «Форель» своєї діяльності з порушенням встановлених правил охорони надр, що створює небезпеку для здоров`я людей та довкілля, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.
Частиною першою ст. 240 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 03.11.2020 у справі №161/17527/20 надано дозвіл на проведення огляду на земельних ділянках кадастровий номер :02:002:0100 та :06:002:0307, якими на праві орендаря користується ТзОВ «Науково виробничий центр «Форель», власником яких є держава Україна в особі Головного управління Держземагенства у Волинській області та Маневицької районної державної адміністрації та в усіх адміністративних, складських та інших приміщеннях, які розміщені за адресою: Волинська область, Маневицький р-н, с. Оконськ, вул. Луцька, буд. 9, (земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: :02:002:0100), які на праві приватної власності згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить ТзОВ «Науково виробничий центр «Форель» з метою відібрання експериментальних зразків води та риби, для проведення відповідних досліджень, фіксації факту відсутності всіх необхідних дозвільних документів на підставі, яких здійснюється дана господарська діяльність, а також виявлення та фіксації інших відомостей, щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення з залученням спеціалістів Державної екологічної інспекції у Волинській області, Держпродспоживслужби у Волинській області та ГУ ДПС у Волинській області.
На підставі вищевказаної ухвали, 06.11.2020 року при здійсненні огляду місця події було виявлено та вилучено експериментальні зразки води, риби, та документи, які постановою слідчого від 06.11.2020 року визнані речовими доказами.
Разом з тим зі змісту клопотання та постанови про визнання речовими доказами, не можливо встановити ознаки, за якими слідчим було віднесено виявлені та вилучені документи до категорії речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Крім того слідчий суддя вірно прийшов до висновку, що вилучення фінансово-господарської документації в оригіналах не може бути співмірним та розумним завданням кримінального провадження, оскільки слідчим не обґрунтовується необхідність проведення експертиз чи будь-яких інших слідчих дій над вказаними оригіналами документів, зокрема слідчим не враховано наслідки вилучення у юридичної особи оригіналів документів, на підставі яких остання здійснює свою фінансову та господарську діяльність.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя вірно встановив що слідчим не надано належних, допустимих та достатніх доказів вважати, що документи, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а саме, що зазначене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч.1 ст. 240 КК України, або, що вказане майно було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте кримінально протиправним шляхом.
А тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на вилучені документи, вказані в клопотанні слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , з підстав, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2020 року, про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: