Справа № 347/243/19
Провадження № 11-кп/4808/319/20
Категорія ст. 296 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000304 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_8 на вирок Косівського районного суду Івано Франківської області від 20 травня 2020 року, відносно

ОСОБА_8 за ст. 296 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Косів, Косівського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, фізична особа підприємець, в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_8 за ст. 122 ч.1, ст. 296 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_11 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинувачених, вважає вирок Косівського районного суду від 20.05.2020 року таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості.

Зазначає, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_8 1968 року народження та ОСОБА_8 1992 року народження, не достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного діяння та його наслідки а саме те, що дане кримінальне правопорушення було вчинено групою осіб у громадському місці поблизу стоянки таксі, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність громадського порядку. Крім цього, суд безпідставно врахував обставину, яка пом`якшує покарання - активне сприяння у розкритті даного кримінального правопорушення, так як обвинувачені на досудовому розслідуванні відмовлялися від дачі показів та під час судового розгляду не визнавали своєї вини.

Просить вирок Косівського районного суду від 20.05.2020 року щодо ОСОБА_8 1968 р.н., за ст. 296 ч.2 КК України та ОСОБА_8 1992 р.н. за ст. 122 ч.1, ст. 296 ч.2 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 1968 р.н, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 1992 р.н, визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, за ст. 296 ч.2 КК України призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді обмеження волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_8 1968 р.н., та ОСОБА_8 1992 р.н. в поданих апеляційних скаргах, вважають вирок Косівського районного суду від 20.05.2020 року незаконним та необґрунтованим, так як висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та судом допущено істотні порушення вимог кримінально процесуального закону. Зазначають, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що конфлікт був спровокований самим же потерпілим, який агресивно із застосуванням нецензурної лайки пред`явив ОСОБА_8 1968 р.н. претензії з приводу дорожньо транспортної пригоди, яку нібито вчинив його син.

Дана обставина підтверджується відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , з якого вбачається, що ОСОБА_13 побачивши ОСОБА_8 1968 р.н. на власному автомобілі, підійшов до авто і почав наносити удари по кузову і фактично сам розпочав шарпанину. Вказує, що судом так і не розмежовано ким саме з обвинувачених та у який спосіб нанесено відповідні тілесні ушкодження потерпілому.

Просять вирок Косівського районного суду від 20.05.2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 1968 р.н. за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та ОСОБА_8 1992 р.н. за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.1, ст. 296 ч.2 КК України.

Крім цього, обвинувачені ОСОБА_8 1968 р.н, та ОСОБА_8 1992 р.н. подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора, вважають її безпідставною, оскільки висновки суду першої інстанції щодо наявності в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються зібраними у ході судового розгляду доказами. Наявність в їхніх діях умислу на вчинення хуліганства спростовується показами самого потерпілого, який у судовому засіданні підтвердив, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння сам спровокував даний конфлікт. А тому просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

За вироком суду, ОСОБА_8 1968 року народження визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

В силу ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 1968 р.н. від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В силу ч.1 п.п.1,2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_8 1968 р.н. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи а також періодично заявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_8 1992 року народження визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання:

за ч.1 ст. 122 КК України - у вигляді 1 року обмеження волі.

за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 1992 р.н. визначено у вигляді 2 років обмеження волі .

В силу ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 1992 р.н. від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В силу ч.1 п.п.1,2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_8 1992 р.н. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично заявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого в справі ОСОБА_13 залишено без розгляду.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02 вересня 2017 року приблизно 19.00 год., перебуваючи на дорожньому перехресті вул. Степана Бандери- В. Чорновола, що в м. Косів та вул. Миру - В. Чорновола с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області, в громадському місці, в присутності інших осіб, з хуліганських спонукань, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, вчинив конфлікт на вище згаданій території із потерпілим ОСОБА_13 , який супроводжувався грубими висловлюваннями нецензурною лайкою в адресу останнього, а також умисним нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 .

В подальшому під час конфлікту ОСОБА_8 1968 р.н зателефонував своєму синові ОСОБА_8 1992 року народження, якому повідомив про необхідність прибуття на місце вчинення кримінального правопорушення, для спільного вчинення хуліганських дій.

Після прибуття о 19.08 год., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на транспортному засобі марки «Мерседес Бенц Спринтер», білого кольору, на місце вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 1968 р.н. діючи спільно із своїм сином ОСОБА_8 1992 р.н., своїми умисними діями, які полягали у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, стали умисно наносити потерпілому ОСОБА_13 по тілу та обличчі удари, кулаками рук, ногами.

Після втручання ОСОБА_12 даний конфлікт був припинений.

Своїми умисними діями, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Так, 02 вересня 2017 року приблизно о 19 год. 08 хв., ОСОБА_8 , 1992 року народження отримавши телефонний дзвінок від свого батька ОСОБА_8 , 1968 року народження, прибув на транспортному засобі марки «Мерседес Бенц Спринтер», білого кольору, на місце вчинення кримінального правопорушення перебуваючи, а саме дорожньому перехресті вул. Степана Баядери - В. Чорновола м. Косів та вул. Миру - В. Чорновола с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області, де усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці, в присутності інших осіб, з хуліганських спонукань, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи спільно та злагоджено із своїм батьком ОСОБА_8 , 1968 року народження, тримаючи в руках невстановлений слідством предмет, вчинив конфлікт на вище згаданій території із потерпілим ОСОБА_13 , який супроводжувався грубими висловлюваннями нецензурною лайкою в адресу останнього, а також умисним нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 .

В ході конфлікту ОСОБА_8 1992 р.н., своїми умисними діями, які полягали у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, разом із своїм батьком ОСОБА_8 1968 року народження стали умисно наносити потерпілому ОСОБА_13 по тілу та обличчі удари, кулаками рук, ногами.

В подальшому у даний конфлікт втрутився та припинив його ОСОБА_12 .

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор, підтримав подану апеляційну скаргу просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати, щодо апеляційних скарг поданих обвинуваченими ОСОБА_8 , 1968 р.н та ОСОБА_8 1992 р.н. заперечив;

- обвинувачені ОСОБА_8 1968 р.н., ОСОБА_8 1992 р.н. та їх захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали подані апеляційні скарги просили їх задовольнити, щодо апеляційної скарги прокурора заперечили, просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Перевіряючи правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції в частині визнання винуватості ОСОБА_8 1968 року народження за ст. 296 ч.2 КК України та ОСОБА_8 1992 року народження за ст. 296 ч.2, ст. 122 ч.1 КК України суд апеляційної інстанції вбачає істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зміст мотивувальної частини вироку визначається предметом доказування (ст. 91 КПК України) у кримінальному провадженні, а також складом кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому і який визнано доведеним (або недоведеним) судом.

За приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині обвинувального вироку належить викласти, зокрема формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Індивідуалізація предмета доказування по конкретному провадженню здійснюється з урахуванням вимог диспозиції статті Кримінального кодексу, за якою кваліфікується діяння, що підлягає доказуванню.

Однак, як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції не зважаючи на те, що нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 інкримінувалось обом обвинуваченим, так і не розмежував, ким саме з обвинувачених та у який спосіб нанесено відповідні тілесні ушкодження.

Крім цього, суд першої інстанції у вироку посилається на протокол огляду від 04.12.2018 року DVD диску із фототаблицями, згідно якого місцем огляду перехрестя вулиць Чорновола та Степана Бандери в м. Косів за період часу з 18 год. 30 хв. 02.09.2017 року по 19 год. 45 хв. 02.09.2017 року.

Однак, з даного відеозапису з камери відеоспостереження та протоколу його огляду від 04.12.2017 року, вбачається тільки присутність трьох осіб чоловічої статті біля автомобіля, які між собою спілкуються, проте будь яких інших моментів, якими б було зафіксовано порушення громадського порядку обвинуваченими ОСОБА_8 1968 року народження та ОСОБА_8 1992 року народження, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинення ними конфлікту з потерпілим ОСОБА_13 та нанесення йому тілесних ушкоджень на даних камерах відеоспостереження не зафіксовано.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що з`ясування обставин кримінального провадження та перевірка їх доказами у даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку, згідно положень ст. 409 КПК України. А тому, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі фактичні обставини кримінального провадження у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом і прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405,407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора, обвинувачених ОСОБА_8 1968 року народження та ОСОБА_8 1992 року народження -задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду Івано Франківської області від 20 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 1968 року народження, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та ОСОБА_8 1992 року народження, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.1, ст. 296 ч.2 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5