ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/8852/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1657/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційні скарги засудженої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року ОСОБА_8 засуджена 12.12.2014 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі. Згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.09.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.06.2014 року по 31.03.2015 року включно в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку 18.06.2014 року кінець строку 05.09.2021 року.
Засуджена ОСОБА_8 перебуває в місцях позбавлення волі з 18.06.2014 року. ОСОБА_8 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова із клопотанням, в якому просила застосувати до неї ст. 81 КК України, враховуючи, що має інвалідність 3ї групи.

Ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення від покарання. Суд, проаналізувавши поведінку засудженої, її ставлення до праці, характеристику за весь час відбування покарання в сукупності, враховуючи кількість заохочень й стягнень, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженої ОСОБА_8 в цілому, дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_8 на даний час стає на шлях виправлення, але не довела свого виправлення, а тому, до неї не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання Засуджена та її захисник, не погодившись з таким судовим рішенням, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року, постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженої та звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 16 днів.
В обгрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що засуджена довела своє виправлення, оскільки за період відбування покарання режим не порушувала, дисциплінарних стягнень не має, двічі заохочувалася адміністрацією установи, працевлаштована швачкою, до виконання поставлених завдань ставить задовільно, правил техніки безпеки не порушує, у взаємовідносинах не конфліктна, виконує вимоги персоналу, приймає участь в заходах диференційованого впливу на засуджених, підтримує відносини з матір`ю, братом, неповнолітнім сином. Має незадовільний стан здоров`я, має інвалідність 3ї групи. В судовому засіданні пояснила, що визнала вину у вчиненому, що підтверджується її заявою про помилування, має плани на майбутнє.
Засуджена в своїй апеляційній скарзі посилається на ті ж обставини, що і її захисник, вказує, що прокурор заперечував проти застосування до неї умовно-дострокового звільнення через наявність стягнення, однак, стягнень вона не має. Прокурор також посилався на те, що засуджена не визнає вини, але в судовому засіданні визнала свою вину повністю. Вважає, що її виправлення підтверджується поведінкою та сумлінною працею.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника, які підтримали апеляційні скарги; думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1.ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Приписами п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

З вищевказаних роз`яснень які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вбачається, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час
судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти собливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Встановлено, що судом першої інстанції були досліджені матеріали особової справи ОСОБА_8 , при прийнятті рішення судом враховано, що засуджена мала два заохочення та не мала стягнень. Прийнято до уваги витяги з протоколів № 11 від 01.04.2019 року, № 36 від 03.10.2019 року засідання дисциплінарної комісії ДУ «Качанівська ВК (№ 54)», відповідно до яких засуджена оцінена як особа, яка стає на шлях виправлення.
Відповідно до Витягу з протоколу № 29 засідання комісії від 02.10.2019 року ДУ «Качанівська ВК (№ 54)» вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженої як особи, яка не довела своє виправлення. Повторно розглянути питання про можливість умовно-дострокового звільнення не раніше ніж через рік.
При цьому, у судовому засіданні суду першої інстанції були заслухані пояснення представника ДУ «Качанівська ВК № 54», яка вважала передчасним застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення, оскільки остання на цей час не довела свого виправлення.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання. З огляду на позицію представника установи відбування покарань, обставини, встановлені судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог. При цьому, апеляційні доводи щодо наявності у засудженої інвалідності, неповнолітнього сина, підтримання нею відносин з родиною не спростовують висновків, викладених в судовому рішенні, враховуючи тяжкість вчиненого та висновки дисциплінарної комісії про те, що засуджена стає на шлях виправлення.
Ухвала суду є вмотивованою та підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України,колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року від 14 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: