печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000261 від 13.03.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16.07.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000261 від 13.03.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, згідно вимог якого прокурор просить задовольнити клопотання та постановити ухвалу про накладення арешту із забороною відчуження, користування, розпоряджання на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: Київська обл., Баришівський р-н, смт. Баришівка, вул. Торф`яна, 40 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202. Власник - «MACROY TRADING LIMITED». Опис об`єкта: Загальна площа 243.8 кв.м, Опис: Адміністративний корпус №1 літ. «А» загальна площа 112,6 кв.м., Адміністративний корпус №2 літ. «Б» загальна площа 74,8 кв.м., Операторна літ. «Д» загальною площею 56,4 кв.м., №II-автовагова, №5-скважина, №-4 огорожа, №7-молнієзахистні стовпи.
Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» за участю службових осіб ТОВ «Баришівська ГНС» () вчинено зловживання своїми повноваженнями, що спричинило тяжкі наслідки для ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ().
Установлено, що 23.09.2016 між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та позичальниками ТОВ «БАРИШІВСЬКА ГНС», ТОВ «УПК-ЄВРОПЛЮС» (), ТОВ «УПК КОММЕРЦ» () укладено Генеральний кредитний договір № 30/2016. Цільове використання (мета) кредиту для здійснення капітальних інвестицій в будівництво Баришівської газонаповнювальної станції зріджених газів.
Відповідно до умов указаного Генерального кредитного договору ТОВ «БАРИШІВСЬКА ГНС» зобов`язувалось передати банку в іпотеку нерухоме майно, а саме Баришівську газонаповнювальну станцію зріджених газів не пізніше 60 днів з дати введення її в експлуатацію.
29.03.2019 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Сертифікат про відповідність закінченого будівництвом об`єкта «Будівництво газонаповнювальної станції скраплених вуглеводних газів (СВГ) з реконструкцією та демонтажем існуючих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 ».
Відповідно до матеріалів провадження введений в експлуатацію об`єкт нерухомості Газонаповнювальна станція скраплених вуглеводневих газів, адреса Київська обл., Баришівський р-н, смт. Баришівка, вул. Торф`яна, буд. 40 в порушення укладених з ПАТ АБ «Укргазбанк» договорів в іпотеку банку переданий не був.
У свою чергу, 16.08.2019 Державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 202,- Газонаповнювальна станція скраплених вуглеводневих газів, адреса АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано за Компаніями «ALIANCE ASSOCIATES LTD», «HALWORTH LIMITED», «MACROY TRADING LIMITED», що зареєстровані у Сполученому Королівстві Великобританії та Північної Ірландії.
Однією з підстав реєстрації права власності за вказаними компаніями нерезидентами є Договір про припинення зобов`язання переданням відступного від 13.08.2019 укладений між ТОВ «БАРИШІВСЬКА ГНС» та компаніями ALIANCE ASSOCIATES LTD», «HALWORTH LIMITED», «MACROY TRADING LIMITED».
У свою чергу, відповідно до умов додаткових угод до Генерального кредитного договору укладеного між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ТОВ «БАРИШІВСЬКА ГНС», останнє зобов`язалося не здійснювати погашення боргу за кредитами/позиками укладеними з компаніями не резидентами «ALIANCE ASSOCIATES LTD» та «HALWORTH LIMITED».
Також установлено, що до переліку об`єктів на які компаніями нерезидентами набуто право власності входять окремі об`єкти передані ТОВ «БАРИШІВСЬКА ГНС» до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» відповідно до договору застави № 30/2016-З/10 від 20.07.2017 укладеного до Генерального кредитного договору № 30/2016 від 23.09.2016, а саме: резервуарний парк на 2000 м3 (резервуари наземні V=100 м3, у кількості 20 одиниць).
У подальшому, 08.10.2019 на підставі Договору про поділ газонаповнювальної станції скраплених вуглеводневих газів (СВГ), що є спільною частковою власністю зазначених підприємств нерезидентів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 здійснено реєстрацію права власності на три окремі об`єкти нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:
1. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000. Власник - «HALWORTH LIMITED». Опис об`єкта: загальна площа 866,5 кв.м. Опис: Закрита стоянка на один локомотив літ. «Г» загальною площею 140,8 кв.м., Насосно-компресорне відділення літ. «Е» загальна площа 245,9 кв.м., Пожежний пост, механічна майстерня літ. «Ж» загальною площею 479,8 кв.м., №III-комплекс для приймання і зберігання газу на 2000м3, №1-залізнична естакада, №2-залізничні колії, №4-огорожа, №9-резервуар для зливу газу, що не випаровується 5 м3, №3-колонки для розливу та зливу газу, №4-огорожа, №7-молнієзахистні стовпи, №6-ТП-117(електрощитова), №10-очисні споруди поверхневих вод.
2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202. Власник - «ALIANCE ASSOCIATES LTD». Опис об`єкта: загальна площа 463,9 кв.м, Опис: Пожежний пост, механічна майстерня, трансформаторна підстанція літ. «В» загальною площею 34,8 кв.м., Насосна станція пожежогасіння літ. «Є» загальною площею 61,9 кв.м., Ангар літ. «З» загальною площею 367,2 кв.м., №4-огорожа, №10- очисні споруди поверхневих вод, №I-пожежні резервуари.
3. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202. Власник - «MACROY TRADING LIMITED». Опис об`єкта: Загальна площа 243.8 кв.м, Опис: Адміністративний корпус №1 літ. «А» загальна площа 112,6 кв.м., Адміністративний корпус №2 літ. «Б» загальна площа 74,8 кв.м., Операторна літ. «Д» загальною площею 56,4 кв.м., №II-автовагова, №5-скважина, №-4 огорожа, №7-молнієзахистні стовпи.
Сторона обвинувачення вказує, що метою накладення арешту є збереження речових доказів та недопущення його подальшого відчуження та забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити та накласти арешт з метою збереження речових доказів.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000261 від 13.03.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.
При дослідженні матеріалів клопотання встановлено, що 06.07.2020 постановою слідчого об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 000, 202, 202 визнано речовим доказом.
Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000261 від 13.03.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт із забороною відчуження, користування, розпоряджання на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202. Власник - «MACROY TRADING LIMITED». Опис об`єкта: Загальна площа 243.8 кв.м, Опис: Адміністративний корпус №1 літ. «А» загальна площа 112,6 кв.м., Адміністративний корпус №2 літ. «Б» загальна площа 74,8 кв.м., Операторна літ. «Д» загальною площею 56,4 кв.м., №II-автовагова, №5-скважина, №-4 огорожа, №7-молнієзахистні стовпи.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1