Справа№621/2031/20
Пр.№1-кс/621/655/20
УХВАЛА
іменем України
31 липня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:
29.07.2020 слідчий ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000671 від 28.07.2020, за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: - мопед «Дельта», без реєстраційного номеру; - мопед «Suzuki Lets2», реєстраційний номер НОМЕР_1 ».
В обґрунтування клопотання зазначено, що 28.07.2020 приблизно о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , керуючи скутером "SUZUKI", р.н. " НОМЕР_1 " по вул. Залізничній в напрямку вул. Вишнева в м. Зміїв Харківської області не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з мопедом "Дельта" під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження
29.07.2020 відомості внесені до ЄРДР за № 0000671 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

28.07.2020 проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості поблизу буд. 34 по вул. Залізничній в м. Зміїв Харківської областібуло виявлено та вилучено:мопед «Дельта», без реєстраційного номеру. Крім цього, оглядом місця події відкритої ділянки місцевості поблизу буд. 31 по вул. Зідьківській в м. Зміїв Харківської області, було виявлено та вилучено:мопед «Suzuki Lets2», р.н. НОМЕР_1 »

Вищевказане майно вилучено до Зміївського ВП.

Приймаючи до уваги, що тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 28.07.2020 може бути використаним як доказ у кримінальному провадженні, слідчий просить задовольнити клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 на задоволенні клопотання наполягав.
Слідчий ОСОБА_4 на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
Власники майна ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на розгляд клопотання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином.
Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000671 від 28.07.2020 за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України; рапорту Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 28.07.2020 щодо ДПТ; протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 28.07.2020; протоколу огляду місця події від 28.07.2020; постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.07.2020.
Згідно з пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог пункту 1, 4 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України).
Метою накладання арешту на зазначене в клопотанні майно - є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, знищення, перетворення, відчуження.
Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є об`єктом кримінального правопорушення та речовим доказом, що зберіг на собі сліди злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.
Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на тимчасово вилучені транспортні засоби, що є достатнім заходом забезпечення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись статтями 131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
1. Клопотання задовольнити.

2. Накласти арешт, який полягає у забороні відчуження, розпорядження на:

- мопед «Дельта», без реєстраційного номеру, що фактично належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мопед «Suzuki Lets2», реєстраційний номер НОМЕР_1 », що фактично належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно слідчим Зміївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

4. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її оголошення.

Слідчий суддя: