Справа №198/382/20
Провадження №1-кп/0198/45/20
22.10.2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000007 внесене в ЄРДР 11.07.2020 року за звинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Октябрьське Октябрьського району Кустанайської області РРСР, зареєстрована та мешкає по АДРЕСА_1 , заміжня, не працює, не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 заподіяла необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 за таких обставин.

11 липня 2020 року о 08:17 годин ОСОБА_7 рухаючись в автомобілі марки «Ваз-2106» по вул.Центральна смт.Юр`ївка Дніпропетровської області, поблизу будинку №210 побачила потерпілу ОСОБА_5 , яка на згаданій вулиці прала килим.

Під час спілкування з приводу перешкоджання потерпілою ОСОБА_5 руху транспорту по вулиці, між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 виникла сварка.

В процесі словесного конфлікту ОСОБА_7 , відчуваючи стосовно ОСОБА_5 особисту неприязнь, схопила останню своїми руками за обидва плеча.

Далі ОСОБА_7 , за відсутності умислу на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, однак проявляючи кримінально протиправну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої, але легковажно розраховуючи на їх відведення, використовуючи власну фізичну силу рук здійснила поштовх ОСОБА_5 у плечі.

Внаслідок цього, а саме завданого обвинуваченою ОСОБА_7 , шляхом поштовху у плечі, прискорення, потерпіла ОСОБА_5 з висоти власного зросту впала на грунт з упором на праву кисть, що призвело до заподіяння їй кримінально протиправними діями ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше ніж як 21 день), у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків.

Кримінальне правопорушення підлягає кваліфікації за ст.128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину не визнала та дала покази про те, що 11.07.2020 року о 08:17 годин рухалась в автомобілі під керуванням ОСОБА_8 по вул.Центральна сел.Юр`ївка Дніпропетровської області. В цей час на вул.Центральна сел.Юр`ївка Дніпропетровської області, поблизу будинку №210 потерпіла ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 прали килим, заважаючи проїзду.

Оскільки потерпіла відмовилась надати дорогу погрожуючи при цьому розбити каменем скло транспортного засобу, між нею та ОСОБА_5 виникла сварка. В процесі конфлікту лише вихопила з рук потерпілої камінь та прослідувала до свого будинку. Фізичну силу до ОСОБА_5 не застосовувала, останню не штовхала, тілесні ушкодження не спричиняла. Потерпіла ОСОБА_5 дійсно впала на грунт, однак не від її ( ОСОБА_7 ) дій, а внаслідок власної недбалості. Після падіння ОСОБА_5 поскаржилась на біль у руці.

Покази обвинуваченої ОСОБА_7 в частині непричетності до заподіяння потерпілій ОСОБА_5 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки вони спростовуються доказами в сукупності, дослідженими в судовому засіданні, і розцінює такі покази обвинуваченої як надані з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_5 про те, що 11.07.2020 року о 08:15 годин разом з ОСОБА_9 на вул.Центральна сел.Юр`ївка Дніпропетровської області, біля будинку №210 прала килим. В цей час по вул.Центральна сел.Юр`ївка Дніпропетровської області в автомобілі під керуванням ОСОБА_8 слідувала обвинувачена ОСОБА_7 . Оскільки, на думку ОСОБА_8 , вона ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_9 заважали проїзду, між нею ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_7 виникла сварка. В процесі словесного конфлікту ОСОБА_7 погрожуючи застосуванням фізичного насильства у притул наблизилась до неї, здійснивши ряд умисних поштовхів у плечі, від яких вона ( ОСОБА_5 ) втратила рівновагу та впала на грунт, вдарившись кістю правої руки, отримавши внаслідок цього тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої проміневої кістки.

Також потерпіла ОСОБА_5 вказувала на те, що в час сварки до ОСОБА_7 фізичну силу, у будь-якій формі, не застосовувала, пошкодженням майна (автомобіля) не погрожувала;

Таким чином потерпіла ОСОБА_5 підтвердила ту обставину, що саме внаслідок умисно, протиправно застосованого з боку обвинуваченої ОСОБА_7 насильства (у вигляді поштовхів), а не з власної недбалості, вона (при падінні на грунт) отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої проміневої кістки.

- показами свідка ОСОБА_9 , які стосовно часу, місця, обставин виникнення конфлікту між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_7 є аналогічними за змістом показам обвинуваченої та потерпілої.

Також свідок ОСОБА_9 , спростовуючи покази обвинуваченої, підтвердила ту обставину, що в процесі сварки ОСОБА_7 реалізуючи погрози застосування насильства декілька раз штовхнула потерпілу ОСОБА_5 , яка дійсно впала поскаржившись на біль у правій руці. Потерпіла ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_7 фізичну силу, у будь-якій формі, не застосовувала, пошкодженням майна (автомобіля) не погрожувала;

- показами свідка ОСОБА_8 , котрі про час, місце, обставини виникнення конфлікту між потерпілою та обвинуваченою є аналогічними показам останніх.

Також свідок ОСОБА_8 вказував на те, що бачив як під час сварки ОСОБА_7 тримаючи потерпілу ОСОБА_5 за руки вивела останню за межі дороги. За подальшим розвитком подій між обвинуваченою та потерпілою не спостерігав;

Отже покази свідка ОСОБА_8 не є такими, що спростовують покази потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_9 про застосування з боку обвинуваченої фізичної сили до потерпілої та падіння внаслідок цього ОСОБА_5 . Однак, такі покази свідка підтверджують наявність 11.07.2020 року о 08:00 09:00 годин сварки і сутички між потерпілою та обвинуваченою.

-відомостями отриманими при проведенні слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 , котрі містяться в протоколі від 12.08.2020 року та додатку до нього у виді фототаблиці (т.2 а.м.к.п.38-43), згідно з якими потерпіла ОСОБА_5 під час відтворення дій, обстановки, обставин події на місці розповіла і показала, як 11.07.2020 року о 08:17 годин ОСОБА_7 штовхала її у плечі від чого вона втратила рівновагу і впала на грунт з упором на кисті рук;

-відомостями отриманими при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 , котрі містяться в протоколі від 12.08.2020 року та додатку до нього у виді фототаблиці (т.2 а.м.к.п.44-50), відповідно до котрих свідок ОСОБА_9 під час відтворення дій, обстановки, обставин події на місці розповіла і показала, як 11.07.2020 року обвинувачена ОСОБА_7 здійснила ряд поштовхів потерпілої ОСОБА_5 , падіння останньої з упором на кисті рук;

-висновком судово-медичної експертизи №168 від 11.08.2020 року (т.2 а.м.к.п.18-19), згідно з яким у ОСОБА_5 виявлено ушкодження середньої тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більше ніж як 21 день), у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків. Давність утворення тілесного ушкодження може відповідати 11.07.2020 року. Тілесне ушкодження утворилося від однієї травмуючої дії, можливо від падіння з висоти власного зросту з наданим прискоренням з упором на праву кисть та за обставин на які посилалась ОСОБА_5 ;

-висновком судово-медичної експертизи №173-д від 13.08.2020 року (т.2 а.м.к.п.57-58), відповідно до котрого ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків могло утворитися за обставин зазначених потерпілою ОСОБА_5 , свідком ОСОБА_9 при проведенні слідчих експериментів;

Слід зазначити, що висновки судово-медичних експертиз в частині механізму утворення у потерпілої ОСОБА_5 тілесного ушкодження співвідносяться з показами потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_9

- речовим доказом оптичним диском DVD-R 16x (т.2 а.м.к.п.32-33) з відеоінформацією про обставини події, котра мала місце 11.07.2020 року на вул.Центральна смт.Юр`ївка Дніпропетровської області, учасниками якої були потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_7 , зафіксованої камерою зовнішнього відеоспостереження.

Згідно переглянутого в судовому засіданні відеозапису, з урахуванням показів обвинуваченої і потерпілої в судовому засіданні стосовно їх розміщення (під час сварки) один відносно іншого та інших об`єктів, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 безперервно здійснила ряд поштовхів потерпілої ОСОБА_5 за чим відбулося падіння потерпілої.

Таким чином відомості, котрі містяться на електронному носії інформації (DVD-R 16x) співвідносяться з показами потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 стосовно механізму заподіяння тілесного ушкодження (потерпілій ОСОБА_5 ) і в свою чергу спростовують покази обвинуваченої ОСОБА_7 в цій частині.

Зазначені вище докази узгоджуються між собою щодо часу, місця, обставин, наслідків кримінального правопорушення, механізму спричинення обвинуваченою ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_5 тілесного ушкодження.

Вказані вище докази є належними. Підстави вважати їх недопустимими, недостовірними відсутні.

Суд, у відповідності до ст.94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена.

Обираючи покарання для ОСОБА_7 суд, згідно зі ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 скоїла злочин, який згідно ч.4 ст.12 КК України, є нетяжким, раніше не судима, за місцем мешкання характеризується посередньо. Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин суд для ОСОБА_7 не вбачає.

Слід зазначити, що ОСОБА_7 є суб`єктом злочину. Підстави вважати вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення у стані неосудності відсутні.

Суд приймає до відома і досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, відповідно до котрої ризик небезпеки ОСОБА_7 як для суспільства так і для окремих осіб, ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень ОСОБА_7 оцінюється як низький.

На думку органу з питань пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу з питань пробації нагляду за ОСОБА_7 та застосування соціально-виховних заходів до останньої, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: участь у виховних заходах та соціально корисній діяльності, проведення індивідуально-профілактичної роботи.

Грунтуючись на завданні Кримінального кодексу України, меті та загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.ст. 1, 50, 65 КК України, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, котра раніше не судима, конкретні обставини справи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, враховуючи зміст досудової доповіді, суд призначає покарання ОСОБА_7 в межах санкції ст.128 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки доходить переконання, що саме таке покарання буде не тільки карою, а також сприятиме виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення нею і іншими особами нових злочинів.

Разом з тим, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, відсутність обтяжуючих покарання обставин, зміст досудової доповіді, яка є позитивною, суд доходить думки про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, застосовує до неї правила ст.ст.75,76 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_7 заявила цивільний позов про стягнення шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, в розмірі 456,80 гривень матеріальної шкоди та 10 000,00 гривень моральної шкоди.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Суд вважає позов потерпілої ОСОБА_5 в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, яка складається з коштів на придбання медикаментів і медичного інвентарю для лікування та відновлення здоров`я в сумі 456,80 гривень, таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, зокрема, належать втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України передбачає, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Так, в обґрунтування заявлених вимог про стягнення майнової шкоди потерпіла ОСОБА_5 надала суду товарні чеки, якими підтверджується факт придбання (під час проходження нею лікування) медичних препаратів, медичного інвентарю та засобів, що за своїм призначенням безпосередньо пов`язані з лікуванням тілесних ушкоджень, отриманих 11 липня 2020 року (т.1 а.м.к.п.83).

Окрім того, вирішуючи позов в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 в сумі 10 000,00 гривень, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з вимогами частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Аналіз викладених норм права дає підстави для висновку про те, що моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я потерпілої ОСОБА_5 внаслідок скоєння злочину має бути відшкодована обвинуваченою ОСОБА_7 , у зв`язку з тим що в судовому засіданні доведена вина останньої у вчиненні злочину та завданні такої шкоди потерпілій.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з ОСОБА_7 компенсації моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, ОСОБА_5 зазначила, що внаслідок отриманої в результаті вчинення злочину травми була вимушена докладати зусилля для відновлення свого здоров`я, а саме витрачати кошти на ліки, проводити належне лікування в лікарні, терпіти болі від прийому лікарських препаратів. Окрім того, погіршився сон, порушені відносини з близькими та оточуючими її людьми, погіршене сімейне життя.
Суд приймає до уваги доводи потерпілої та погоджується з тим, що в результаті вчинення ОСОБА_7 злочину, потерпілій завдано ушкодження здоров`ю, внаслідок чого вона дійсно зазнала моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю, душевних стражданнях, вимушеній зміні в її звичайному укладі життя.
Разом з тим, лише факт спричинення моральної шкоди, згідно з вимогами законодавства, не є матеріально-правовою презумпцією для стягнення компенсації за таку шкоду у визначеному позивачем розмірі, оскільки відповідно до засад змагальності судочинства розрахунок суми відшкодування підлягає доведенню з урахуванням встановлених законом умов.

Так, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина з статті 23 ЦК України).

З огляду на принципи розумності, виваженості та справедливості, оцінивши в сукупності викладені в позові обставини, суд вважає справедливим та співмірним характеру вчиненого правопорушення, тяжкості фізичних і душевних страждань, які зазнала потерпіла внаслідок неправомірних дій обвинуваченої, суд задовольняє позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди чатсково та стягує з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 6 000,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому за ст.128 КК України обвинуваченні.

ОСОБА_7 за ст.128 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 , від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо вона протягом річного іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_7 на протязі річного іспитового строку зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_7 про стягнення шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування матеріальної шкоди 456,80 гривень (чотириста п`ятдесят шість) гривень (вісімдесят) копійок, моральної шкоди 6 000,00 (шість тисяч) гривень.

Запобіжний захід не обрано.

Речовий доказ оптичний диск DVD-R 16x, зберігати в матеріалах справи.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_7 в дохід держави або на користь потерпілої, відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору, захиснику, обвинуваченій.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1