Справа № 466/6019/20
У Х В А Л А

13 серпня 2020 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представника скаржника ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , дізнавача Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність дізначача Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 та зобов`язання до вчинення дій,-

у с т а н о в и в:

10 cерпня 2020 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся в суд із скаргою на бездіяльність дізначача Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , у якій просить суд зобов`язати дізнавача ОСОБА_5 визнати ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадження №0005069 від 05.12.2017 року.

В обгрунтування скарги зіслався на те, що 05.08.2020 інспектором сектору дізнання Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005069 від 05.12.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358 КК України. У вищезазначеній постанові дізнавач вказує, що у заяві ОСОБА_4 не наведено жодного аргументу стосовно заподіяння їй шкоди кримінальним правопорушенням, а також не встановлені дані, які б підтверджували, що ОСОБА_4 завдано шкоди, а також характер такої шкоди. Представник скаржника зазначає, що протягом чотирьох років слідчі Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області не проводили жодних слідчих дій з метою розслідування даного кримінального провадження. У своїй заяві ОСОБА_4 вказувала, які неправомірні дії ОСОБА_6 призвели до позбавлення її майна. Слідчим починаючи з 2017 року не призначено жодної експертизи, не допитані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , не проведений одночасний їх допит, не вилучені оригінали документів з Шевченківської районної адміністрації, тощо. Саме підробка документів, а саме написання заяви у 2007 році ОСОБА_6 від імені, на той час, дружини ОСОБА_4 дозволило йому в подальшому узаконити самовільне побудоване будівництво на приватній власності ОСОБА_4 . Чотири роки всі ці факти не розслідувалися належним чином.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 та скаржник ОСОБА_4 скаргу підтримали у повному її обсязі та просили задовольнити скаргу.

Інспектор СД Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення даної скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, скаржника, думку дізнавача, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п. 5 ч.1 ст.303 КПК України - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 4) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом встановлено, що 05 серпня 2020р. інспектором СД Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0005069 від 05.12.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358 КК України.

У вищевказаній постанові зазначено, що у заяві ОСОБА_4 не наведено жодного аргументу стосовно заподіяння їй шкоди вказаним у її заяві кримінального правопорушення, а також у ході проведення досудового розслідування не встановлено дані, які б підтверджували, що ОСОБА_4 завдано шкоди, а також характер такої шкоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілий від кримінального правопорушення, як і решта учасників кримінального провадження має право на те, щоб його законні інтереси були забезпечені.

Вважаю, що для визнання особи потерпілою достатньо мати докази, які свідчать про те, що діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого однією із статтей особливої частини Кримінального Кодексу, саме цим кримінальним правопорушенням заподіяно певну шкоду, вказану в законі, існує причинний зв`язок між даним кримінальним правопорушенням і моральною, фізичною або майновою шкодою, що настала.

Однак, незважаючи на вказані вимоги закону, інспектором СД Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 не представлено жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Таким чином, не надано належної оцінки обставинам справи, а тому суд вважає, що інспектором СД Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 не в повній мірі досліджено обставини, котрі б вказували на достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, у зв`язку з цим постанову від 05.08.2020 року про відмову у визнанні потерпілим не можна вважати законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 303-307, 309, 310,395 КПК України,

постановив:

скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність дізначача Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СД Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілою від 05 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0005069 від 05.12.2017 року.

Зобов`язати інспектора СД Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 визнати ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0005069 від 05.12.2017 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1