ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 469/508/19
Провадження № 1-кп/483/185/2020
ВИРОК
Іменем України
08 грудня 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
представників потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 17 січня 2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, є громадянкою України, незаміжня, з повною вищою освітою, працює у ТОВ «Здорове майбутнє» на посаді регіонального менеджера відділу продажів, є раніше не судимою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2019 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по вкритій шаром снігу прямій асфальтованій автодорозі М-14 Е-58 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ у напрямку м. Одеси, де виконуючи маневр обгону вантажного автомобіля, що рухався попереду, проявила необережність та в порушення вимог п.п. 12.1, 14.2 «В», 14.6 «г» Правил дорожнього руху України, не обрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку та не переконалася в тому, що смуга зустрічного руху, на яку вона виїжджала, вільна від транспортних засобів, не врахувала, що обгін заборонено на крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «Fiat Ducato» ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді травматичного пошкодження медіального меніска колінного суглобу з наявністю крововиливу в порожнину лівого колінного суглобу та внутрішньо-суглубового перелому зовнішнього відростку великогомілкової кістки, які за класифікацією ступенів тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (строком більше 21- ї доби).
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю та показала, що 16 січня 2019 року о 15 год. 00 хв., вона, керуючи власним автомобілем марки «Chevrolet Aveo» з міста Миколаєва у напрямку м. Одеси. Разом з нею в автомобілі перебувала її донька. Здійснюючи маневр обгону вантажного автомобіля, що рухався попереду, та виїхавши на зустрічну смугу в районі повороту на село Матіясове, вона не врахувала погодні умови та її автомобіль розвернуло на зустрічній смузі руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем, в якому перебувала ОСОБА_9 . Ризики маневру обгону розуміла, має вісімнадцятирічний досвід керування транспортним засобом. Цивільний позов не визнала, надала відзив на позовну заяву (Т.1, а.п. 210-213).
Представник цивільного відповідача - товариства з додатковою відповідальністю (надалі ТДВ) «Страхова Компанія Ю.Ес.Ай» в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

22 жовтня 2019 року від ТДВ «Страхова Компанія Ю.Ес.Ай» до суду надійшов відзив, в якому представник юридичної особи просив розглянути справу без його участі та врахувати, що правовідносини, які виникли у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою між застрахованим транспортним засобом обвинуваченої, регулюються спеціальним Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів». Посилаючись на статтю 36 вказаного Закону, відповідач просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з передчасністю пред`явлення вимог. Так, страхова компанія зазначила, що обов`язок по відшкодування шкоди страховиком випливає не з обвинувачення, що пред`явлено ОСОБА_5 , а з договірних зобов`язань про відшкодування шкоди відповідно до Закону, який і визначає порядок звернення за відшкодуванням. Крім того у відзиві зазначено, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після набрання законної сили рішенням у вказаному кримінальному провадженні (Т.1, а.с. 190-191).

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів, що стосуються визначення ступеня тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, цивільного позову, речових доказів та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.
Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини, її винуватість у вчиненні вказаного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме висновком судово-медичної експертизи № 194 від 12 березня 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді травматичного пошкодження медіального меніска лівого колінного суглобу з наявністю крововиливу в порожнину лівого колінного суглобу, та внутрішньо-суглобового перелому зовнішнього відростку великогомілкової кістки, та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (строком більше 21 доби) (Т.1, а.п. 132-135).

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При цьому, відповідно до п.п. 14.2В та 14.6Г ПДР, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. Обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.
Ніхто з учасників судового розгляду не оспорював факту порушення обвинуваченою вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.
Таким чином, дослідивши та перевіривши надані учасниками процесу докази, оцінюючи їх сукупність з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття рішення, суд знайшов доведеною вину ОСОБА_5 у судовому засіданні та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При визначенні виду та міри покарання, що має бути призначене обвинуваченій ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що вона вчинила необережний злочин невеликої тяжкості, її особу, а саме, що вона раніше не судима, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, повне визнання вини та щире каяття як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд вважає, що підстав для застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк немає з огляду на відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що обвинувачена має вісімнадцятирічний досвід керування транспортним засобом, офіційно працює і характер її роботи пов`язаний з необхідністю керування автомобілем.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Потерпіла ОСОБА_9 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», в якому просила: стягнути з ОСОБА_5 353 743 грн 22 коп., з яких 171 093 грн - моральна шкода, 1000 грн франшиза, 3196 грн внески до медичного закладу, 1225 грн 82 коп. витрати на придбання паливномастильних матеріалів, 2182 грн 40 коп. - витрати на проведення авто товарознавчого дослідження, 175 000 грн упущена вигода, 46 грн витрати на поштову кореспонденцію; стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» 22 907 грн 47 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, 75 190 грн 30 коп. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої майну, 3500 грн витрати на евакуацію транспортного засобу, 1145 грн 37 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що внаслідок ДТП їй були заподіяні тілесні ушкодження, у зв`язку із чим вона перебувала на лікуванні в медичному закладі, а також понесла наведені вище матеріальні витрати.

В судовому засіданні представник цивільного позивача пояснила, що ОСОБА_9 звернулася до страхової компанії вчасно, тобто в межах строку, передбаченого Законом, однак страховик очікує на вирок суду у цій справі для виплати страхового відшкодування.

Вирішуючи цивільний позов в частині вимог до ОСОБА_5 , суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала обвинувачена, була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», що підтверджується полісом №АМ /445446 від 17 червня 2018 року, копію якого долучено до матеріалів кримінального провадження (Т.1, а.п. 123).

Згідно з пунктом 4 Страхового полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну здоров`ю, складає 200 тис. грн, за шкоду, заподіяну майну, - 100 тис. грн.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

З долучених до матеріалів кримінального провадження письмових заяв сторін по суті цивільного спору слідує, що страхова компанія ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай»» була повідомлена про факт ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

У постанові, ухваленій Великою Палатою Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі №755/18006/15-ц, викладено правовий висновок щодо правового механізму та порядку відшкодування шкоди, завданої власником застрахованого наземного транспортного засобу.

Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування».

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказане свідчить про те, що чинний механізм відшкодування шкоди, заподіяної водієм, чия цивільно-правова відповідальність застрахована відповідно до спеціального Закону, полягає в наступній послідовності дій, а саме: встановлення винної особи у вчиненні ДТП; звернення до страховика винної особи та доведення розміру завданої шкоди в межах встановленого страхового ліміту, а в разі відмови страхової компанії у виплаті в межах ліміту її відповідальності - звернення до суду з відповідною позовною вимогою; і якщо завдана внаслідок ДТП шкода перевищує вказаний ліміт звернення до суду з позовом до винної особи з вимогою про стягнення різниці між розміром завданої шкоди та лімітом відповідності страхової компанії.

З урахуванням викладеного, а також того, що обсяг цивільно-правової відповідальності ОСОБА_5 залежить від розміру страхового відшкодування, виплаченого страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», суд дійшов висновку, що за таких обставин цивільний позов, пред`явлений до ОСОБА_5 , не підлягає задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов в частині вимог до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, вимоги до заяви перелічені у пунктах 35.1, 35.2 вищевказаного Закону.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону, рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування страховик зобов`язаний прийняти протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. А якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

З урахуванням викладеного, а також того, що потерпіла вчасно пред`явила до страхової компанії вимогу про виплату страхового відшкодування, але у зв`язку з розглядом цього провадження строк для прийняття рішення по відшкодуванню, в силу вимог статті 36 Закону, зупинений до набрання вироком суду законної сили, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на проведення судових експертиз слід покласти на ОСОБА_5 ..

Речові докази - автомобіль марки «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_8 , повернути власнику, а автомобіль марки «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутим за належністю.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.
Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити їй покарання в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_5 , товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.»» матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз: по дослідженню технічного стану транспортних засобів № 19-58 від 19 березня 2019 року 2 002 грн. 00 коп., № 19-57 від 03 квітня 2019 року 3 861 грн 00 коп.; транспортно-трасологічної № 19-56 від 03 квітня 2019 року 2 431 грн 00 коп.; авто технічної експертизи № 19-489 від 26 квітня 2019 року 2 198 грн 00 коп., а всього 10 492 грн. 00 коп.

Речові докази:
-автомобіль марки «Fiat Ducato» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_8 провернути власнику;
-автомобіль марки «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Прокурору та обвинуваченій копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий: