Справа № 333/6527/20
Провадження № 1-кс/333/1155/20

УХВАЛА
19 листопада 2020 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, не працюючого, фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
Своє клопотання слідчий обґрунтував таким.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.11.2020 року, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні кабінету судово-психіатричної експертизи в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, розташованого по вул. Оріхівське шосе, 10а в м. Запоріжжі, маючи прямий умисел направлений на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , приставив лезо ножа до шиї останньої та став висловлювати погрози вбивством, вимогу передачі йому грошових коштів, після чого, остання усвідомлюючи реальність погрози вбивством, побоюючись за своє життя та здоров`я, передала ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 4», вартістю 5 000 грн., яким останній відкрито заволодів з її рук.
У подальшому, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, яким він розпорядився на власний розсуд, спричинивши при цьому своїми умисними діями потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.
Дії ОСОБА_5 слідчий кваліфікував за ч.1 ст.187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Під час проведення досудового розслідування слідчий дійшов до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_5 у слідчі органи та до суду, можливості виконання підозрюваним процесуальних рішень, необхідно застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як на думку слідчого маються ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
- переховування від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання;
- незаконно впливати на потерпілу та свідка у кримінальному провадженні, так як в ході досудового розслідування (під час проведення слідчих дій) ОСОБА_5 стали відомі анкетні данні потерпілої та свідка, а також місце мешкання останніх, тому підозрюваному ОСОБА_5 ніщо не заважає шляхом погроз або іншими засобами здійснювати вплив та залякування останніх з метою зміни показань;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, у урахуванням відомостей про особу підозрюваного: неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не встав та знову вчинив аналогічний злочин.
Крім того, слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам. Так, під час застосування особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися від населеного пункту, в якому він зареєстрований. Водночас, мається обґрунтований ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування. Особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутні та до моменту подання клопотання до суду, слідчому не були представлені. Відсутність у підозрюваного офіційного джерела доходів унеможливлює застосування відносно нього такого запобіжного заходу як застава.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені. Водночас, зазначив, що підозрюваний раніше судимий, не одружений, дітей не має, офіційно ніде не працює, тому фактично не має стійких соціальних зв`язків.
Прокурор у судовому засіданні просила клопотання слідчого задовольнити та стверджувала, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що до нього можливо застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у т.ч. домашній арешт. Пояснив, що з 2016 року він перебуває на обліку у психіатричній лікарні із діагнозом «Шизофренія». Восени цього року в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя він з прилавка відкрито викрав картуз, у зв`язку з чим відносно нього були внесені відомості до ЄРДР за ст. 186 КК України. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження йому проводили стаціонарну психіатричну експертизу, за результатами якої не було виявлено такого психічного стану, який би звільняв його від кримінальної відповідальності. Він є особу з інвалідністю 3 групи у зв`язку з загальним захворюванням, пов`язаним із психіатричним розладом. До проведення зазначеної експертизи він працював на автомийці і проживав у кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 . Цю кімнату йому орендувала його рідна сестра.
Проводити експертизу закінчили 12.11.2020 року. Після цього, він дізнався, що через тривалу відсутні він втратив роботу на автомийці і на цей час відсутні кошти сплачувати за орендоване житло. З рідних у нього у Запоріжжі мається матір, але він з нею не спілкується та рідна сестра, яка йому допомагала до проведення експертизи, але на цей час у нього з нею погані стосунки.
Залишившись фактично без грошей та житла, він пішов до психіатричної лікарні, що розташована по вул. Оріхівське шосе у м. Запоріжжі, де просив, щоб його направили до психіатричного інтернату. Отримавши відмову, він зайшов до одного з кабінетів та побачив там жінку лікаря, яка була у комісії лікарів, що проводили психіатричну експертизу. Доведений до відчаю у зв`язку з відсутністю грошей та житла, він вирішив пограбувати її. З собою у нього був ніж, який він продемонстрував жінці та почав вимагати гроші. На це потерпіла пояснила, що грошей у неї не має, тому він забрав у неї мобільний телефон. Після цього, він вийшов з приміщення психіатричної лікарні на маршрутному таксі доїхав до ринку «Анголенко», де в одному з кіосків продав викрадений мобільний телефон за 300 грн. Після цього, він направився у Шевченківський район м. Запоріжжя, де біля відділення поліції і був затриманий працівниками поліції. Під час його затримання працівники поліції вилучили ніж, який він демонстрував лікарю під час вимоги передачі грошових коштів.
Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що слідчим та прокурором у судовому засіданні належним чином не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України. Так, у повідомленні про підозру слідчий не вказав дату та час скоєння злочину. Час, вказаний у клопотанні слідчого суперечить іншим даним, встановленим під час досудового розслідування. Так, слідчий у клопотанні вказав час скоєння злочину 14 год. 30 хв., а відповідно до даних протоколу затримання ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України, останнього фактично працівники поліції затримали 18.11.2020 року о 14 год. 20 хв. Тобто, з клопотання слідчого випливає, що ОСОБА_5 був затриманий раніше, ніж скоїв злочин.
Також, слідчий не долучив до матеріалів клопотання дані щодо судимостей ОСОБА_5 , а інформація, повідомлена підозрюваним щодо вчинення останнім ще одного злочину не перевірена слідчим та її неможливо прийняти як достовірну, враховуючи стан ОСОБА_5 . Останній взагалі дає нелогічні непослідовні показання, тому він вважає, що усі матеріали даного кримінального провадження сфальсифіковані для того, щоб підозрюваний мав можливість перебувати на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні.
Саме з підстави необґрунтованості підозри, захисник просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні в їх сукупності, суд дійшов до такого.
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором прокуратури Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_8 . До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Захисник та ОСОБА_5 копію клопотання та додатків до нього отримали о 19.11.2020 року о 11 год. 15 хв. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді о 15-30 год. 19.11.2020 року, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.
ОСОБА_5 відповідно до протоколу затримання особи фактично був затриманий 18.11.2020 року о 14 год. 20 хв., що відповідає даним, встановленим під час судового розгляду.
18.11.2020 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, на думку слідчого судді, підтверджується:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що працює медичним реєстратором судово-психіатричних експертиз (СПЕК) у КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10а. 18.11.2020 року, приблизно о 12 год. 20 хв. вона перебувала у себе у робочому кабінеті та тримала у руці мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 4». У цей момент до кабінету зайшов ОСОБА_5 , якого вона знає, так як відносно останнього недавно проводилася судово-психіатрична експертиза. Підозрюваний почав вимагати грошові кошти, на що вона відповіла, що грошей не має. Після цього, ОСОБА_5 сказав «Давай мобільний телефон, а то заріжу!» і зробив крок їй на зустріч. При цьому у руках підозрюваного вона побачила ніж. Вона злякалася та передала мобільний телефон ОСОБА_5 , після чого останній покинув приміщення лікарні;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що він працює реалізатором у магазині, що знаходиться біля ринку «Анголенко» у м. Запоріжжі. 18.11.2020 року, приблизно о 13 год. 30 хв. раніше незнайомий чоловік продав йому мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 4» за 300 грн. Пізніше, того ж дня, приблизно о 14 год. 30 хв. вказаний чоловік прийшов до магазину вдруге аде ще з двома чоловіка, які представилися працівниками поліції. Поліцейські повідомили йому, що придбаний ним телефон викрадений, тому він добровільно його передав працівника поліції. Також, він скопіював частину відео працівникам поліції з відеокамери, яка встановлено на вході у магазин;
- даними, отриманими під час огляду предмету, а саме телефону наданого свідком ОСОБА_10 , під час якого потерпіла впізнала викрадений у неї ОСОБА_5 мобільний телефон;
- даними, отриманими під час пред`явлення для впізнання, під час якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_5 як особу, яка вимагала у неї та викрала мобільний телефон;
- даними, отриманими під час пред`явлення для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 18.11.2020 року продала йому мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 4»;
- даними протоколу затримання ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України, згідно яких слідчий виявив та вилучив у підозрюваного ніж з рукояткою коричневого кольору та лезом.
Таким чином, у судовому засіданні з письмових показань потерпілої, свідка, показань підозрюваного у судовому засіданні, з даних з протоколу огляду місця події (початок о 13 год. 40 хв.), протоколу затримання у порядку ст.208 КПК України (фактичне затримання підозрюваного о 14 год. 30 хв.) встановлено, що фактично події, про які вказано у клопотанні, відбувалися 18.11.2020 року, приблизно о 12 год. 20 12 год. 30 хв.
На думку слідчого судді факт не зазначення слідчим у повідомленні про підозру від 18.11.2020 року дати та часу скоєння (на думку слідчого) злочину не впливає на висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 .
Крім того, слідчий суддя не приймає до уваги посилання захисника щодо нелогічних та непослідовних показань ОСОБА_5 , які дають підстави стверджувати, що матеріали кримінального провадження сфальсифіковані. На думку слідчого судді показання підозрюваного повністю підтверджуються показаннями потерпілої, свідка та даних проведених слідчих дій.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Слідчий в обґрунтування свого клопотання під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити злочин, зазначений у клопотанні про застосування запобіжного заходу.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення волі).
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Також, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІІ групи, не має постійного місця проживання, не працює, має лише постійний щомісячний дохід у виді пенсії у розмірі 1760 грн. У судовому засіданні встановлено, що фактично з родичів, які мешкають у м. Запоріжжі у ОСОБА_5 мається лише матір, з якою він не підтримує відносин та рідна сестра, з якою у нього на цей час погані стосунки. ОСОБА_5 не одружений, не має дітей на інших осіб на утриманні. Факт реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 спростовується матеріалами, долученими до клопотання, а саме копією паспорта на ім`я ОСОБА_5 , так як відповідно до паспорта підозрюваний знятий з ресєтрації за вказаною адресою 20.06.2028 року.
З встановлених у судовому засіданні обставин вважаю, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки.
Слідчий суддя погоджується із доводами захисника, що ОСОБА_5 на цей час є особою не судимою, так як слідчий до матеріалів клопотання не надав достатніх та достовірних відомостей про судимості підозрюваного. Тому, слідчий суддя не приймає до увагу інформації щодо судимостей ОСОБА_5 , викладену у клопотанні. Відсутні докази і того, що відносно ОСОБА_5 маються інші кримінальні провадження.
Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказані ризики, на думку слідчого судді є досить вагомими у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний вказаний запобіжний захід.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, вимоги ч.5 ст. 182 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст.183 КПК України, тому слідчий суддя не визначає можливість застосування застави.
Водночас, під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя розглядав можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту.
Враховуючи особистість підозрюваного, ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду і вчинення іншого кримінального правопорушення, які є надзвичайно вагомими, тому вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання вказаним ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.
Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.
Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 16.01.2021 року (включно).
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання з 14 год. 20 хв. 18.11.2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.
Повний текст ухвали складено 20.11.2020 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1