Справа № 171/934/20
1-кп/171/171/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000263, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2020 року, стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України, в іспитового строку, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, крім того, за вчинення вказаних злочинів йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, що свідчить про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність вказаних ризиків свідчить, що більш м`який запобіжний захід не буде слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Захисник ОСОБА_4 просить клопотання прокурора задовольнити частково та змінити запобіжний захід обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечує проти клопотання прокурора, просить змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 на досудовому слідстві 26.05.2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 24 липня 2020 року.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив злочини в період звільнення від відбуття призначеного покарання на підставі вироку Апостолівського районного суду від 13.11.2019 року, що підтверджує наявність ризиків, передбачених пунктами 1.2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. На даний час ризики не перестали існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, цей ризик на теперішній час не змінився, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочинів в період звільнення від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, не має постійного місця роботи та джерела доходів, що підтверджує наявність ризику, що, знаходячись на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Докази на підтвердження ризиків, передбачених пунктами 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не надано, тому суд відхиляє вказані доводи як необґрунтовані.
На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаному ризику.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню, у а задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задовольнити, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 19 вересня 2020 року.
У справі оголосити перерву до 14 год. 14 вересня 2020 року.
Копію ухвали направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для відома та виконання, а також вручити обвинуваченому.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1