Код суду 233 Справа № 233/1720/20
Вирок
Іменем України

06 листопада 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 18 лютого 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, має середню спеціальну освіту, не заміжня, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 року приблизно о 15 годин 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із своїм співмешканцем ОСОБА_11 прийшли за місцем проживання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же день, приблизно о 19 годині 30 хвилин, між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин через стосунки з ОСОБА_10 виникла сварка. В ході сварки між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 розпочалася бійка.

У цей же день, приблизно о 19 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, до вказаного будинку увійшла сусідка ОСОБА_14 та, побачивши бійку, намагалася її припинити, розштовхуючи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по різних сторонах.

В цей час, ОСОБА_15 , сидячи на ліжку у приміщенні спальної кімнати домоволодіння за зазначеною адресою, висловився нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_10 , яка в цей час відпочивала на зазначеному ліжку, та штовхнув останню у плече. Внаслідок дій ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 .

В зазначений день приблизно о 19 годині 55 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, знаходячись у приміщенні спальної кімнати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , на тумбочці взяла кухонний ніж та, утримуючі його у правій руці, з метою протиправного заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла ОСОБА_16 два послідовних удари в область задньої поверхні грудної клітини зліва. Далі, ОСОБА_10 , утримуючі ніж у правій руці, нанесла ОСОБА_16 один удар в область нижньої третини правого стегна та навідмаш один удар в праву частину обличчя.

В результаті своїх дій ОСОБА_10 спричинила ОСОБА_16 наступні ушкодження:

-проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч в області 4-5 межребір`я по лопатковій лінії без ушкодження внутрішніх органів, лівобічний пневмоторакс, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя;

-ріжучі та колюче-ріжучі рани правої щоки, нижньої треті правого стегна та спини ліворуч нижче лопатки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 повністю визнала свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та пояснила, що 18.02.2020 року, у післяобідній час, вона разом з ОСОБА_17 , з яким на той час співмешкала, прийшли в гості до ОСОБА_18 , з яким вона спільно проживала раніше. Вони обидва вже були у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_19 також був п`яний. Вона прилягла на ліжко в кімнаті та заснула. Потім вона відчула, що ОСОБА_19 вдарив її у плече та назвав образливими словами. Вона побачила, що між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 відбувалась бійка, та злякалася за ОСОБА_20 . З метою налякати ОСОБА_19 та зупинити бійку, вона схопила ніж з тумбочки біля ліжка та вдарила його двічі в спину та один раз у ногу. Потім, коли вже відкидала ніж в сторону, ненавмисно порізала ОСОБА_19 обличчя. В цей час в кімнаті також була сусідка тітка ОСОБА_21 , яка одразу викликала швидку. Ніж вона кинула сама, а тітка ОСОБА_22 сховала його. Після цього ніхто вже не сварився, не бився, мовчки сиділи чекали на лікаря. Зараз дуже шкодує про свій вчинок, розкаялася. З ОСОБА_8 вони примирилися, знову проживають однією сім`єю. Під час досудового розслідування недозволених методів слідства до неї не застосовувалось, тілесні ушкодження, які були виявлені у неї при огляді, вона отримала за обставин, які не мають значення для справи, з цього приводу до правоохоронних органів не зверталась.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини, її вина у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження зібраними у справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він раніше знайомий з обвинуваченою ОСОБА_10 , проживав з нею спільно однією сім`єю в період з 2018 року по грудень 2019 року, після чого ОСОБА_23 пішла він нього до ОСОБА_17 . 18.02.2020 року він знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно о 19-тій годині до нього прийшли ОСОБА_24 та ОСОБА_17 . Вони обидва були у стані алкогольного сп`яніння, він сам також був п`яний. Під час спілкування між ним та ОСОБА_25 виникла сварка, яка переросла у бійку, вони почали штовхатись, впали на підлогу, продовжили битись лежачі, катались по підлозі. ОСОБА_23 в цей час лежала на ліжку обличчям до стіни. Потім в кімнату зайшла сусідка ОСОБА_14 і крикнула, щоб вони заспокоїлися, і він сів на ліжко. Що було потім, він погано пам`ятає через стан сп`яніння. Пам`ятає, що помітив, як ОСОБА_23 сіла на ліжко, і в неї в руці щось блиснуло, потім він відчув, як вона приблизно 3 рази вдарила його у спину. Під час нанесення ударів ОСОБА_23 нічого не казала, не погрожувала йому, де вона взяла ніж, не бачив. ОСОБА_14 зупинила ОСОБА_23 , викликала «швидку допомогу». Свідомість він не втрачав, до приїзду «швидкої допомоги» так і залишився сидіти на ліжку. ОСОБА_14 виходила з будинку зустрічати лікарів, і після цього сварка або бійка між ними не продовжувались, і він, і ОСОБА_23 , і ОСОБА_20 просто сиділи на своїх місцях. Вважає, що ОСОБА_23 не хотіла його вбивати, а просто хотіла захистити він нього ОСОБА_20 , будь-яких претензій матеріального або морального характеру він не має, пробачив її.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою потерпілого ОСОБА_8 , знайома і з ним, і з обвинуваченою ОСОБА_10 , знає, що ОСОБА_10 раніше співмешкала з ОСОБА_8 , стосунки просто сусідські. 18.02.2020 року у вечірній час вона знаходилась у себе вдома за адресою: АДРЕСА_4 , дивилась телевізор. В цей час їй зателефонувала мати ОСОБА_18 та попросила сходити до нього додому та перевірити як у нього справи, бо коли вона дзвонила йому на мобільний телефон, то відповіла якась чужа людина, на що вона погодилась. Прийшовши додому до ОСОБА_19 , вона побачила у кімнаті відбувається бійка між ОСОБА_19 та ОСОБА_26 , ОСОБА_27 лежав на полу, а ОСОБА_19 сидів на ньому зверху і бив його. Обличчя ОСОБА_19 було у крові. ОСОБА_28 в цей час лежала на ліжку спиною до них, їй здалося, що вона спала. Вона негайно почала розбороняти хлопців, зателефонувала до поліції. Після цього хлопці заспокоїлися, піднялися з підлоги, і вона побачила, що у ОСОБА_25 розбита голова на потилиці, а також помітила на підлозі біля тумбочки в кімнаті кров. Хлопці почали розмовляти, з`ясовуючи причину сварки між собою, і під час розмови ОСОБА_19 , сидячи на ліжку, махнув рукою та штовхнув ОСОБА_23 , сказавши: «Це все через неї», від чого остання прокинулась. Раптом ОСОБА_19 та ОСОБА_27 знову почали сваритися та битися, а ОСОБА_29 в цей час сіла на ліжко, та, сидячи на колінах на ліжку, почала хаотично бити ОСОБА_19 ножем в спину. Де ОСОБА_23 взяла ніж, вона не помітила, але припускає, що він лежав на тумбочці біля ліжка. Як їй здалося, ОСОБА_23 завдала ОСОБА_8 5-6 ударів по спині, один в ногу. В який момент ОСОБА_23 порізала ОСОБА_19 обличчя, вона не помітила. Під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_23 сиділа на колінах на ліжку позаду ОСОБА_8 , який сидів на цьому ж ліжку скраю. Вона почала відштовхувати ОСОБА_23 від ОСОБА_19 , і після цього ОСОБА_23 припинила розмахувати ножем та сіла на ліжко під стінку. Ні до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ні під час їх нанесення, ОСОБА_10 будь-яких погроз йому не висловлювала. Потім їй на мобільний телефон зателефонував лікар швидкої допомоги і попросив зустріти машину. Коли вона виходила з кімнати, ОСОБА_23 та ОСОБА_19 так і сиділи на ліжку, ОСОБА_25 сидів на тумбочці. ОСОБА_25 не втручався, коли ОСОБА_23 наносила ОСОБА_19 удари ножем. ОСОБА_19 весь час був при тямі, свідомість не втрачав, крові видно не було. Коли вона повернулась у будинок разом з лікарями, всі сиділи в такому ж положенні, як і до цього, ані бійка, ані сварка не продовжувалась. Після огляду лікарі сказали, що ОСОБА_19 треба везти до лікарні, і він самостійно пішов до машини.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що він раніше знайомий з обвинуваченою ОСОБА_10 , проживав з нею спільно однією сім`єю приблизно 3 місяці до події. 18.02.2020 року у вечірній час він разом з ОСОБА_23 прийшли в гості до ОСОБА_18 , вони вдвох вже були у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_19 також був п`яний. Втрьох вони алкоголь не вживали. ОСОБА_23 лягла спати на ліжко, а вони з ОСОБА_19 почали спілкуватись. Під час бесіди між ними виникла сварка, потім вони почали битися. Під час бійки він впав та вдарився головою о тумбочку. Коли вони боролися на підлозі, до кімнати зайшла сусідка та розняла їх. ОСОБА_19 сів на ліжко, на якому лежала ОСОБА_23 , та вдарив її чи то умисно, чи то випадково, кулаком по спині. Від цього ОСОБА_23 прокинулась, підскочила, схопила ніж та почала наносити цим ножем удари ОСОБА_19 , який сидів спиною до неї, по спині. Куди саме вона наносила удари, він не бачив, все було дуже швидко, погроз ОСОБА_23 не висловлювала, взагалі нічого не говорила. Сусідка зупинила ОСОБА_23 , і вона відкинула ніж у бік. Після цього сусідка викликала «швидку допомогу» і пішла зустрічати машину на вулицю. Більше конфлікт не продовжувався, вони просто сиділи і чекали на лікаря. Вважає, що ОСОБА_10 просто хотіла його захистити від ОСОБА_8 та припинити бійку.

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.02.2020 року вбачається, що цього дня о 22-30 год. ОСОБА_8 повідомив до правоохоронних органів про скоєння відносно нього злочину ОСОБА_10 .

В ході обшуку, проведеного 19.02.2020 року з 06-30 год. по 07-10 год. за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , встановлено, що місцем скоєння злочину є приміщення спальної кімнати в будинку за зазначеною адресою. В ході обшуку було виявлено та вилучено до Костянтинівського ВП: кухонний ніж з нашаруванням речовини бурого кольору на лезі (загальна довжина 26,5 см, довжина клинка 14,5 см, ширина 2,5 см) на тумбочці у спальній кімнаті; змив речовини бурого кольору з підлоги біля тумбочки у спальній кімнаті. Відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.02.2020 року проведення обшуку визнане законним.

Відповідно до протоколу огляду від 19.02.2020 року з добровільної згоди ОСОБА_8 в приміщенні палати №3 хірургічного відділення КНП «БЛІЛ КМР» за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 101, була оглянута належна йому футболка зеленого кольору, на задній частині якої з лівого боку на відстані 15 см від верхнього краю були виявлені три пошкодження тканини лінійної форми довжиною 1 см, 0,5 см, 0,8 см; в місці пошкодження тканина просочена речовиною бурого кольору. Після огляду футболка вилучена до Костянтинівського ВП.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 19.02.2020 року, ОСОБА_10 була затримана в порядку ст. 208 КПК України 18.02.2020 року о 23-00 год. В ході обшуку затриманої особи було вилучено до Костянтинівського ВП речі, в які була вдягнена ОСОБА_10 в момент скоєння кримінального правопорушення: светр зеленого кольору, вітрівка бежевого кольору, спідниця чорного кольору, колготи чорного кольору з малюнками, кросівки чорного кольору.

Відповідно до протоколів отримання біологічних зразків для експертизи від 19.02.2020 року у ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 , ОСОБА_8 відібрано зразки крові.

В ході проведення слідчого експерименту 19.02.2020 року ОСОБА_10 детально розказала та показала на місці про обставини скоєння нею кримінального правопорушення, а саме про те, що 18.02.2020 року вона лежала на ліжку в спальній кімнаті, і в цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_25 билися між собою. Потім ОСОБА_8 сів на ліжко та образив її нецензурною лайкою. Після цього вона взяла з тумби в праву руку кухонний ніж лезом донизу та завдала ним ОСОБА_8 близько чотирьох ударів по спині, один удар в праве стегно та один удар по правій щоці, коли відкидала ніж. Під час нанесення нею ударів їй намагалася завадити ОСОБА_14 і випадково пошкодила собі руку ножем.

В ході проведення слідчого експерименту 19.02.2020 року ОСОБА_25 детально розказав та показав на місці про обставини скоєння ОСОБА_10 кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 , а саме про те, що 18.02.2020 року ОСОБА_10 лежала на ліжку, а ОСОБА_8 сидів на цьому ж ліжку спиною до ОСОБА_10 . Потім він побачив в правій руці ОСОБА_10 кухонний ніж, який вона тримала лезом донизу, а потім вона завдала цим ножем ОСОБА_8 близько 3-4 ударів в ліву частину спини, один удар у праве стегно та один удар навідмаш по обличчю коли відкидала ніж на тумбу. Присутня ОСОБА_14 намагалася зупинити ОСОБА_10 та порізала собі праву руку.

В ході проведення слідчого експерименту 19.02.2020 року ОСОБА_14 детально розказала та показала на місці про обставини скоєння ОСОБА_10 кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 , а саме про те, що 18.02.2020 року ОСОБА_10 лежала на ліжку, а ОСОБА_8 сидів на ліжку, і в цей час ОСОБА_10 взяла з тумби в праву руку кухонний ніж лезом донизу та, сидячи на ліжку, завдала ОСОБА_8 цим ножем близько чотирьох ударів в ліву частину спини та один удар в праве стегно. В цей час вона намагалася зупинити ОСОБА_10 та порізала собі праву руку об ніж. Потім вона пішла на вулицю зустрічати машину «швидкої допомоги». Коли вона повернулась у будинок, то побачила ніж вже на тумбі і сховала його в стіл. Моменту завдання удару ножем по обличчю ОСОБА_8 вона не помітила.

Відповідно до протоколу огляду від 19.02.2020 року був оглянутий светр білого кольору, в якому був вдягнутий ОСОБА_25 , і на задній частині коміра якого наявні плями речовини бурого кольору. Як пояснив присутній при огляді ОСОБА_25 , светр забруднений його кров`ю з рани на голові. Після огляду светр вилучений до Костянтинівського ВП.

Відповідно до висновку експертизи №189 від 03.03.2020 року кров ОСОБА_14 належить до групи АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку експертизи №189/1 від 28.02.2020 року кров ОСОБА_25 належить до групи АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку експертизи №189/2 від 28.02.2020 року кров ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютеніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку експертизи №189/3 від 28.02.2020 року кров ОСОБА_10 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку експертизи №189/4 від 03.03.2020 року на наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом, вилученим 19.02.2020 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , встановлена наявність крові людини, походження якої можливе за рахунок крові ОСОБА_25 та/або ОСОБА_14 . Присутність в змиві крові ОСОБА_30 можлива лише в якості домішки.

Відповідно до висновку експертизи №265 від 18.03.2020 року на клинку ножа, вилученого 19.02.2020 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , встановлена наявність крові людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_8 .

В ході проведення слідчого експерименту 16.03.2020 року ОСОБА_8 детально розказав та показав на місці про обставини скоєння відносно нього кримінального правопорушення, а саме про те, що він 18.02.2020 року сидів на ліжку в спальній кімнаті в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , і побачив, як ОСОБА_10 взяла з тумби в праву руку ніж лезом до низу та завдала йому 4 удари в ліву частину спини, потім один удар навідмаш по обличчю в область правої щоки в той момент, коли відкидала ніж на тумбу.

Відповідно до висновку експертизи №25 по меддокументам від 23.03.2020 року згідно із записами наданої медичної документації у ОСОБА_8 малось проникаюче, колото-різане поранення грудної клітини ліворуч в області 4-5 міжребер`я по лопатковій лінії без ушкодження внутрішніх органів, лівобічний пневмоторакс, які утворились внаслідок дії колюче-ріжучого предмету від нанесення 1 удару можливо у строк та за обставин, вказаних в постанові, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя. Також згідно з записами в історії хвороби у потерпілого мались ріжучі та колюче-ріжучі рани правої щоки, в нижній третині правого стегна, на «спине» ліворуч нижче лопатки, які утворились внаслідок дії колюче-ріжучого предмету від нанесення 3 впливів можливо у строк та за обставин, вказаних в постанові, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження, що мались у потерпілого ОСОБА_8 могли утворитись за обставин, вказаних ним в ході проведення слідчого експерименту за його участю; а також за обставин, вказаних свідками ОСОБА_25 , ОСОБА_14 , підозрюваною ОСОБА_10 в ході проведення слідчих експериментів за участю кожного з них, однак в область грудної клітини було нанесено 2 удари. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитись у будь-якому положенні тіла в просторі. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати будь-які самостійні дії. Згідно із записами в історії хвороби, колюче-ріжучі рани потерпілого могли утворитись від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути як ніж, так і інший предмет з такими властивостями.

Суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.

Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного кримінального правопорушення і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного.

Виключенням є висновок експертизи №13 від 21.02.2020 року щодо виявлених при огляді ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, який суд не бере до уваги, оскільки, як пояснила в судовому засіданні сама ОСОБА_10 , ці тілесні ушкодження не пов`язані з подією кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, встановлених у судовому засіданні, доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої, її ставлення до скоєного.

При дослідженні особи обвинуваченої ОСОБА_10 встановлено, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, перебуває на обліку в наркологічному диспансері м. Костянтинівка, на інших медичних обліках не перебуває, офіційно не працює, не заміжня, має на утриманні одну малолітню дитину, за місцем проживання характеризується негативно.

Відповідно до висновку експертизи №175 від 11.03.2020 року ОСОБА_10 є психічно здоровою, виявляє акцентуацію особистості за нестійким типом, ускладнену розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, синдром залежності. В період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_10 за своїм психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; не перебувала у тимчасово-хворобливому стані; не знаходилась у стані фізіологічного афекту або в емоційному стані (стрес, фрустрація, розгубленість та інше), який міг би суттєво вплинути на її свідомість та діяльність. В даний час ОСОБА_10 повністю усвідомлює свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 не потребує. У ОСОБА_10 присутні виражені індивідуально-психологічні характеристики, пов`язані з основним діагнозом, що істотно впливають на її поведінку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Також при призначенні покарання необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання, в тому числі і в межах санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду, зазначеними у постанові від 01.02.2018 року по справі №634/609/15-к.

Зокрема в цій постанові Верховним Судом сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_10 буде призначення покарання останній у виді позбавленні волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

З урахуванням характеристики особи обвинуваченої ОСОБА_10 , наявності на її утриманні малолітньої дитини, її критичного ставлення до скоєного, що свідчить про її намір стати на шлях виправлення та перевиховання та дає підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, враховуючи при цьому думку потерпілого, який примирився з обвинуваченою та просив суворо її не карати, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно неї положень ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Застосований відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили необхідно залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_10 у строк відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення в період з 18.02.2020 року по 17.07.2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_10 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженої.

Застосований відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни, залишивши за нею такі процесуальні обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;

- з`являтися на виклик до суду, а в разі неможливості з`явитись завчасно повідомляти про це суд;

- повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.02.2020 року, на кухонний ніж, який належить ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази:

-карту пам`яті, на якій зафіксовано проведення слідчих дій, долучену до матеріалів кримінального провадження залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження;

-светр зеленого кольору, вітровку бежевого кольору, спідницю чорного кольору, колготи чорного кольору, передані на зберігання до камери зберігання Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанцій №1619 від 23.03.2020 року, - повернути за належністю ОСОБА_10 ;

-кухонний ніж, змив речовини бурого кольору, марлеві тампони зі зразками крові ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_8 , футболку зеленого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору та пошкодженням тканини, светр білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, передані на зберігання до камери зберігання Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанцій №1619 від 23.03.2020 року, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3