У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000060

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Косниця, Ямпільського району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1 07.11.2008 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком 2 роки;

2 - 16.10.2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 311, ч.1 ст. 317, 70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців;

3 - 21.10.2010 року Каховським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст.186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, умовно-достроково звільнений 12.06.2014 року згідно постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області не відбута частина 1 рік 18 днів;
4 - 22.02.2016 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 3 місяців;

5 - 29.06.2016 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 23.08.2019 року звільнений умовно-достроково Казанківським районним судом Миколаївської області невідбута частина покарання 8 місяців 15 днів.;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даними вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.06.2016 р. та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці.

Ухвалено початок покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання. Вирішено питання щодо речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить змінити вирок та з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України пом`якшити призначене покарання до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник, не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, вважає покарання за своєю мірою занадто суворим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, а призначене йому покарання можливо пом`якшити та призначити більш м`яке покарання, із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Зазначає, що обвинувачений давав послідовні та правдиві показання, чим сприяв розкриттю злочину, повністю визнав свою вину, добровільно видав працівникам поліції шкіряний чоловічий гаманець, у зв`язку з чим потерпілий не має претензій і цивільний позов не заявляв.

Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_6 необхідно врахувати дані про особу обвинуваченого, а саме те, що мів має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, працює за наймом, хворіє на туберкульоз.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

13.02.2020 року в вечірній час біля 18:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Мозолевського смт. Веселинове Миколаївської області, під час спільного вживання спиртного з потерпілим ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, наніс потерпілому ОСОБА_8 удар рукою в обличчя, та відкрито заволодів майном та грошовими коштами спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1598 грн., з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 повідомлені про розгляд апеляційної скарги, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення обвинуваченому повістки. Захисник подав заяву про розгляд апеляційної скарги у відсутність його та обвинуваченого, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, і в цій частині апелянтом не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, як зазначив апелянт.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону дотримані при призначенні покарання.

При призначенні покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, а також достатньо враховані дані про особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, має захворювання, раніше неодноразово судимий.

Судом враховано визнання вини обвинуваченим та його щире каяття у вчиненні злочину, добровільне відшкодування спричиненої шкоди, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Доводи апелянта про наявність активного сприяння розкриттю злочину матеріалами кримінального провадження не підтверджується.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст. 69 КК України, є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Проте, обставини, на які посилається апелянт, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив аналогічний злочин.

Отже, підстави для пом`якшення покарання за ч. 2 ст.186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, та призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, про що просить апелянт, відсутні.

Судом призначено покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі та у розмірі, який є мінімальним.

На думку суду, призначене покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання судом правильно визначено згідно вимогам ст. 71 КК України, оскільки злочин вчинено в період невідбутого покарання за попереднім вироком.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3