Провадження № 1-кп/369/993/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.21 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000913 від 12 жовтня 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який працює на посаді підсобника в ТОВ «Водоканал», має неповну середню освіту зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

11 жовтня 2020 близько 23:30 год (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 тобто знаходячись у громадському місці, діючи умисно, з хуліганських мотивів та явної неповаги до установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, дістав предмет спеціально пристосований для спричинення тілесних ушкоджень, а саме предмет зовні схожий на палицю (біту), після чого підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та умисно наніс останньому один удар в область лівої руки.

В подальшому ОСОБА_7 продовжуючи свої дії, діючи з хуліганських мотивів. Маючи прямий умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , в ході конфлікту, дістав з лівої кишені своїх штанів предмет зовні схожий на ніж та підійшовши до ОСОБА_8 наніс останньому, один удар вказаним предметом, в область грудної клітини зліва, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення з посттравматичним пневмотораксом, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 216/Д від 02 грудня 2020 року, утворилося від дії гострого предмету з колюче-ріжучими властивостями, яким міг бути ніж та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснивши, що 11 жовтня 2020 року о 23:30 год, перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту вчинив хуліганські дії та завдав умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , про вчинене шкодує та щиро розкаюється. Стверджує, що відшкодував потерпілому ОСОБА_8 завдану шкоду.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився про дату, місце, час судового розгляду повідомлений належним чином, проте надіслав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, оскільки матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого не має, так як останній відшкодував понесені витрати на лікування, у зв`язку з чим просить призначити обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.

Беручи до уваги, що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника ОСОБА_6 , який просив суворо не карати його підзахисного, а також вирішити питання щодо речових доказів по справі, врахувавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

На підставі повного визнання своєї винуватості обвинуваченим та матеріалів досудового слідства, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорювалася, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень та вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило інший розлад здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України відповідно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належать до злочинів, дані про особу винуватого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи характеризується позитивно, відношення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, відсутність матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_8 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та вчинення злочинів вперше. Обставин, що обтяжують покарання, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі, на строк в межах санкцій статей за якими кваліфіковано дії останнього.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Із урахуванням наведеного, а також позиції потерпілого стосовно міри покарання, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання випробуванням з іспитовим та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Визначене ОСОБА_7 на підставі ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком згідно з ст. 75, 76 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному і відповідає меті покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання за:

-ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 10 679 (десять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн 15 к. процесуальних витрат на залучення експертів.

Речові докази: дерев`яну биту з металевою рукояткою - знищити; предмет зовні схожий на ніж з чорною рукояткою - знищити; предмет зовні схожий на ніж з рукояткою коричневого кольору - знищити; предмет зовні схожий на ніж марки «Roxon» чорного кольору - знищити; предмет зовні схожий на ніж сірого кольору - знищити; дві шкіряні обложки коричневого та чорного кольору з маркуванням «МВС Україна» - знищити;

Арешт накладений згідно з ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року на автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON 2.0», днз НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , який перебуває в ОСОБА_7 скасувати, вказаний автомобіль залишити в розпорядженні останнього.

Арешт накладений згідно з ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 жовтня 2020 року на мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 5-А» з сім-картою оператора «Київстар» з номером телефону НОМЕР_3 , металевий ліхтарик, картка «Монобанк» - НОМЕР_4 скасувати та повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1