Справа № 296/7/12- к
Ухвала
Іменем України

21 вересня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 30.06.2020р. надійшла заява ОСОБА_4 від 30.06.2020р. про перегляд вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами.

19.08.2020р. заяву передано для розгляду головуючому судді.

Зі змісту заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду від 18.02.2014року вбачається, що в своїй заяві ним викладено доводи про незаконність вироку, оскільки злочини, що йому інкриміновані, на думку обвинувачення вчинені за попереднім зговором із обвинуваченим ОСОБА_5 . Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 15.01.2013р. кримінальна справа в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України закрита в зв`язку зі смертю підсудного. Тобто, відносно померлого справа була закрита за нереабілітуючими підставами ще до вирішення справи по суті відносно всіх її фігурантів, не зважаючи на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не визнавали своєї вини у вчиненні вказаних злочинів.

Заявник також зазначає, що про нововиявлені обставини дізнався під час ознайомлення зі справою 28.05.2020року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 вимоги заяви підтримав з викладених в ній підстав. Зазначає, що мав право оскаржувати постанову суду від 15.01.2013р. в апеляційній інстанції, додатково звертає увагу суду на постанову від 22.08.2008р. про прийняття кримінальної справи до свого провадження та об`єднання кримінальних справ (слідчий з ОВС СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_6 ).

Прокурор в судовому засіданні проти вимог заяви ОСОБА_4 заперечує, зазначає, що скаржником не наведено жодної нововиявленої обставини, просить відмовити в задоволенні заяви.

Суд, заслухавши заявника, прокурора, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_4 про перегляд вироку Корольовського районного суду м. Житомира за нововиявленими обставинами, кримінальну справу, приходить до наступного висновку.

Перевіряючи доводи заявника, судом оглянуто справу №296/7/12-к та встановлено, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.27, ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.191, 69 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю ОСОБА_4 .

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року змінено в частині призначеного покарання: застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_4 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за ч.5 ст. 191 КК України, з випробуванням та іспитовим строком на два роки, на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 не змінювати місце проживання та не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації. В решті вирок залишено без змін. Вирок та ухвала апеляційного суду набрали законної сили.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 15.01.2013р. кримінальна справа в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України закрита в зв`язку зі смертю підсудного. Згідно заяви адвоката ОСОБА_7 (оригінал в матеріалах справи) він не заперечував щодо закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_5 у зв`язку із його смертю. Факт смерті підтверджено повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Як вбачається з матеріалів оглянутої кримінальної справи, на даний час постанова суду від 15.01.2013р. є чинною , не скасована, отже є такою, що набрала законної сили.

Із змісту кримінальної справи також вбачається, що доводи, які викладені в обгрунтування заяви від 30.06.2020року, є аналогічними, ідентичними і тотожними доводам апеляційної скарги ОСОБА_4 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 15.01.2013р. (вх.№2948 від 31.01.2013р.) та апеляційної скарги на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 18.02.2014р.

Доводам заявника надана оцінка в ухвалі апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року, а саме : «В ході судового розгляду постановою суду від 15 січня 2013 року було закрито справу щодо ОСОБА_5 на підставі п. 8 ст. 6 КПК України 1960 року у зв`язку зі смертю підсудного. Ні захисником підсудного ОСОБА_5 , ні його родичами не ставилося питання про реабілітацію підсудного ОСОБА_5 , який не визнавав себе винним у вчиненні злочинів. Дана постанова набула законної сили після спливу терміну на її оскарження.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 на цю постанову, оскільки він не є особою, яка вправі подати апеляцію на постанову про закриття справи відповідно до положень ст. 348 КПК України».

Таким чином, доводи ОСОБА_4 про те, що про існування наведеної ним нововиявленої обставини він дізнався лише 28.05.2020р., є неспроможними і спростовуються наведеним вище.

Доводи про необхідність перегляду вироку за нововиявленими обставинами в даному провадженні, викладені в заяві від 30.06.2020р., були відомі ОСОБА_4 з 2013 року (отже щонайменше 7 років поспіль).

За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами необхідно відмовити.

Приймаючи таке рішення, суд керується положеннями ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», які необхідно розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження чи відмову у його відкритті.

Законодавець використав у цій нормі саме формулювання «суддя … вирішує питання про відкриття … провадження …», а не «суддя … відкриває … провадження …». Перше формулювання, на відміну від другого, насправді не означає, що за результатами вирішення відповідного питання має бути ухвалене лише рішення про відкриття провадження. Надавши судді повноваження «вирішувати питання», законодавець тим самим надав судді повноваження оцінювати, чи є підстави для відкриття провадження і, таким чином, вирішувати: відкрити провадження чи відмовити у його відкритті.

Даний Висновок щодо застосування норм права та право суду відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, перевіривши наявність підстав для відкриття провадження, прямо закріплений у постанові іменем України Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.02.2020р. (522/14170/17).

Стаття 442 КПК України встановлює, що у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів або палата, об`єднана палата, що передала справу відповідно на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

Чинним законодавством України встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Усталена практика ЄСПЛ зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Ці обмеження повинні відповідати законній меті і має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

В рішенні у справі «Брумареску проти Румунії» міжнародна судова установа (ЄСПЛ) наголошує, що юридична визначеність вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто остаточності судового рішення. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (пункти 61, 62). Як акцентує увагу ЄСПЛ у рішенні у справі «Рябих проти Росії», відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають вагомі й непереборні обставини (пункт 52). Перегляд не повинен розглядатись як прихований спосіб оскарження.

Судом встановлено, що легітимна мета обмеження прав дотримана, права заявника ОСОБА_4 не порушені, оскільки він не просто мав реальну можливість звернутися до суду раніше із повідомленням наведених в заяві доводів, а і неодноразово скористався цим правом в судах різних інстанцій та на різних стадіях кримінального процесу (судовий розгляд, апеляційне та касаційне провадження), будучи обізнаним про наведені на думку заявника нововиявлені обставини ще з 2013 року, а тому суд зазначає, що безпідставне задоволення заяви про перегляд судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Твердження ОСОБА_4 , що про наведені обставини він дізнався 28.05.2020 року, не відповідають дійсності.

Відступи від принципу правової визначеності, згідно з позицією Європейського Суду з прав людини у справах щодо України, виправдані лише у випадках необхідності, при обставинах істотного і непереборного характеру (згідно з пунктом 93 рішення у справі «Салов проти України», пунктом 26 рішення у справі «Проценко проти України», пунктом 45 рішення у справі «Кравченко проти Росії»). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (згідно з пунктом 38 рішення у справі «Сутяжник проти Росії»). Зі змісту заяви ОСОБА_4 таких обставин Судом не виявлено.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 461, 462, 464, 466, 467 КПК України, висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.02.2020р, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня при оголошенні, - протягом семи днів з дня отримання особою, яка її оскаржує, копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1