Провадження № 1-кс/761/7201/2020
У Х В А Л А
Іменем України
22 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання директора ТОВ «ВКФ «Образ» ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в межах кримінального провадження № 000170,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що слідчим суддею Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_5 постановлено ухвали від 10.07.2019 року по справі № 487/4355/19, якими накладено арешт на грошові кошти ТОВ ВКФ "ОБРАЗ" (), які перебувають та можуть надійти на рахунки, відкриті в AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", в AT "ОТП Банк", в AT «СБЕРБАНК» в межах суми в розмірі 95569212,96 грн. та зупинені видаткові операції по рахункам, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати.

Заявник вважає, що арешт на вищевказане майно накладений необґрунтовано та безпідставно, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, клопотання подано до належного суду.

З ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.07.2019 р., по справі № 487/4355/19 вбачається, що арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.

З тексту ухвали слідчого судді, якою накладено арешт, слідує, що арешт на майно ТОВ «ВКФ «ОБРАЗ» накладено у зв`язку із наявністю в діяльності Товариства ймовірного ухилення від сплати податку на додану вартість, за податкові періоди з січня 2018 року по квітень 2019 року.

В той же час в судовому засіданні встановлено, що результатом документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВКФ «ОБРАЗ», оформленої актами №163/11-28-14-04/13760586 від 02.11.2018 року, №184/11-28-14-04/13760586 від 03.12.2018 року, якими встановлено заниження податку на додану вартість, завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, через визнання нереальними господарських операцій з контрагентами- постачальниками ТОВ "Лерсокрафт", ТОВ "ТД "Компанія Рікон", ТОВ "Бір Імпекс", ТОВ "Смарт Агро Інвест", ТОВ "Солтекс-Буд", ТОВ "Ton-Крейд" щодо придбання насіння соняшника у період січня - травня 2018 року, ГУ ДФС у Кіровоградській області прийняті податкові повідомлення-рішення № 4 та № 4 від 06.12.2018 року.

Вказані рішення оскаржені ТОВ «ВКФ «ОБРАЗ» в судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Образ» задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №4 та №4 від 06.12.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач (ГУ ДФС у Кіровоградській області) звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просив оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Під час розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що наданими до перевірки та до суду первинними документами в повній мірі підтверджено правомірність-формування позивачем податкової звітності та сплати податкових зобов`язань за наслідками господарських операцій по контрагентам позивача, за виключенням взаємовідносини позивача з ТОВ "Торговий дім "Компанія Рікон", а тому висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства в тій частині вважає необґрунтованими та неправомірними, що свідчить про достатність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення податку на додану вартість у відповідній частині, а також зменшення від`ємного значення.

За результатами розгляду апеляційної скарги Третім апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від 19 лютого 2020 року по справі № 340/614/19, якою:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області - задоволено частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року в адміністративній справі №340/614/19 скасовано в частині задоволених позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення №4 від 06.12.2018 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «Образ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 5 684 710 грн., з них за основним платежем на суму 4547768 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1136942 грн., та прийнято в цій частині нову постанову.

Відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Образ» в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення №4 від 06.12.2018 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 5684710 грн., з них за основним платежем на суму 4547768 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1136942 грн.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року в адміністративній справі №340/614/19 - залишено без змін.

Таким чином, доводи сторони обвинувачення, про наявність в діяльності Товариства ймовірного ухилення від сплати податку на додану вартість, за податкові періоди з січня 2018 року по квітень 2019 року, є безпідставними, а арешт майна, який накладено на грошові кошти ТОВ ВКФ "ОБРАЗ" (), що перебувають та можуть надійти на рахунки, відкриті в AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", в AT "ОТП Банк", в AT «СБЕРБАНК» в межах суми в розмірі 95569212,96 грн., необґрунтованим.

Отже в матеріалах провадження не обґрунтовано наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину у кримінальному провадженні.

Крім того у слідчого судді відсутні підстави вважати, що майно, на яке накладено арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу та тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції (ВП), заява №31107/96, п. 58 ЕСНР. 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 у справі «Спорронгта Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Натомість, при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

Також, слід зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014, щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченого ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудного, які вчинили суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Крім того, вирішуючи питання про скасування арешту майна слідчий суддя враховує загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності.
Проте, зі змісту наявних у справі матеріалів не вбачається даних, які б свідчили, що вказані заходи забезпечення кримінального провадження є співмірними та пропорційними.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Також слідчий суддя враховує постанову прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , відповідно до якої кримінальне провадження № 0000991 від 03.05.2019 року приєднано до матеріалів кримінального провадження № 000170.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання директора ТОВ «ВКФ «Образ» ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в межах кримінального провадження № 000170 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва у справі № 487/4355/19 (провадження № 1-кс/761/5159/19) від 10.07.2019 p., в частині арешту грошових коштів та зупинення видаткових операцій по наступним рахункам:
-грошових коштів ТОВ ВКФ "ОБРАЗ" (), що перебувають на рахунках, які відкриті в AT "ОТП Банк" МФО 300528;
-грошових коштів ТОВ ВКФ "ОБРАЗ" (), що перебувають на рахунках, які відкриті в AT «СБЕРБАНК» МФО 320627;
-грошових коштів ТОВ ВКФ "ОБРАЗ" (), що перебувають на рахунках, які відкриті в AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" МФО 300335.
Поновити видаткові операції по рахункам ТОВ ВКФ "ОБРАЗ" відкритим в AT "ОТП Банк" МФО 300528, AT «СБЕРБАНК» МФО 320627, AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" МФО 300335.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1