Подільський районний суд міста Києва
Справа № 757/5450/20-к
Провадження 1-кс/758/3748/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2020 року місто Київ
Слідчий суддя суддя Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , як заявник у кримінальному провадженні, звернулася до Печерського районного суду м.Києва зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених посадових осіб Генеральної прокуратури України внести до ЄРДР відомості за її заявою від 25.01.2020 р. про кримінальне правопорушення, посилаючись на те, що вказана заява була направлена до ГПУ 25.01.2020 р., а відомості не були внесені до ЄРДР у встановлений законом строк.
Скаргу обґрунтовано тим, що вказаною заявою до ГПУ заявником повідомлялось про вчинення, на її думку, кримінального правопорушення суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 за ознаками ст.ст. 375, 396 КК України, з огляду на те, що останнім як слідчим суддею ухвалою від 05.11.2019 р. було відмовлено в задоволенні скарги заявника щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення по заяві від 04.08.2019 р. Через невнесення таких відомостей, заявник звернулась з даною скаргою до суду.
За поданням голови Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2020 р. матеріали вищевказаної скарги направлені до Київського апеляційного суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.10.2020 р. матеріали справи за даною скаргою ОСОБА_3 направлені для розгляду до Подільського районного суду м. Києва.
Протоколом автоматичного розподілу від 16.10.2020 р. визначено слідчого суддю Подільського районного суду м. Києва визначено ОСОБА_1 для розгляду даної справи.
В судове засідання заявник не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, через канцелярію суду 29.10.2020 р. подала клопотання щодо розгляду спари за її відсутності, в якій просила розглянути скаргу без її участі, задовольнити скаргу в повному обсязі, додала відповіді на її заяви ДБР.
Представник Офісу Генерального прокурора, будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 306 ч.3 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Вивчивши надані заявником матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
На підставі ст.303 ч.1 п.1 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання відповідної заяви, може бути оскаржена заявником.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведені потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Положення ст.214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, не будь-яка заява, що на думку заявника є заявою про вчинення кримінального правопорушення, підлягає внесенню до ЄРДР та і не будь-які дії утворюють склад кримінального правопорушення.
А відтак, законом встановлений чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановленням обмеженого процесуального строку для його виконання після отримання відповідної заяви чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Відповідно до ст.214 КПК України, саме слідчий та прокурор є суб`єктами, які реалізують завдання кримінального судочинства та є відповідальними особами щодо перевірки заяв, повідомлень про кримінальні правопорушення, оскільки на них покладається обов`язок вивчення цих заяв та повідомлень та прийняття рішень по внесенню повідомлень про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань чи відмові у внесенні до ЄРДР. Законом передбачено обов`язок слідчого прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, прийняти і зареєструвати їх. Будь-яка відмова не допускається.
Згідно із п.4 ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР слід вносити відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведені потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела. Крім цього, такі заяви чи повідомлення можуть стосуватися адміністративних, цивільно-правових правовідносин, не містити ознак жодного правопорушення або взагалі бути помилковими чи наклепницькими, що зумовлює їх додаткову перевірку.

Про що органом досудового розслідування ДБР неодноразово зверталось увагу заявника в своїх відповідях, що долучені заявником до матеріалів скарги.

Отже, автоматичне внесення всіх заяв чи повідомлень про кримінальне правопорушення до ЄРДР не відповідає принципу процесуальної економії та негативно позначається на ефективності роботи слідчих.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Так, аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованої підозри та процесуального примусу.
Так, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Отже, відповідній реєстрації підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які мають достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.
Як вбачається з наданих документів, заявник стверджує про те, що нею 25.01.2020 р. до Генеральної прокуратури була подана заява про кримінальне правопорушення, яка мотивована тим, що, на її думку, суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , відмовляючи їй у задоволенні її скарги, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 375,396 КК України.
Частиною 2 ст.126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Крім того, при розгляді заяв і звернень про вчинення кримінального правопорушення щодо суддів, правоохоронними органами при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", про те, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).
Подання стороною у судовій справі заяви про кримінальне правопорушення щодо судді, в провадженні якого перебуває ця справа, є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 року та 13.12.1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів, а також закріплених в низці інших міжнародних документів, а саме: "Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів", затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія "Про статус суддів" від 10 липня 1998 р., Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 р. та інших.
В судовому засіданні достеменно встановлено, що повідомлені ОСОБА_3 в її заяві до ГПУ обставини зводяться до суб`єктивної оцінки винесеної слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_4 процесуального рішення ухвали від 05.11.2019 р. за результати розгляду скарги ОСОБА_3 , поданою в порядку ст.303 КПК України.
Незгода з процесуальним рішенням головуючого по справі можуть бути у визначеному законом порядку предметом розгляду судом апеляційної інстанції, однак, не є підставою для встановлення ознак кримінального правопорушення.
Отже, передбачених законом підстав для зобов`язання уповноважених осіб Генеральної прокуратури внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 25.01.2020 р. до ЄРДР відсутні, а тому вищевказана скарга не підлягає задоволенню.
А відтак вищевказана скарга є безпідставною, її вимоги не ґрунтуються на законі,
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на гарантії недоторканності і статусу незалежності суддів при здійсненні ними своїх професійних обов`язків, беручи до уваги відсутність правових підстав для задоволення скарги, слідчий суддя вважає за необхідне вищевказану скаргу залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1