Справа № 134/1456/20
Провадження №11-кп/801/1360/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року, якою в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення відмовлено відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.03.2010 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік з іспитовим строком 1 рік;
- 05.10.2010 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 3 місяці,

в с т а н о в и в :

До Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення, своє клопотання мотивує тим, що відбув необхідний термін покарання для умовно дострокового звільнення, під час якого довів своє виправлення, 7 разів заохочувався.
ОСОБА_8 засуджений вироком Томашпільським районним судом Вінницької області 28.08.2015 за ч.3. ст.185 ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70, ст.75, ст.76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки з іспитовим строком 3 роки, який згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 01.12.2015 року змінено.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що поведінка засудженого ОСОБА_8 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки дотримання умов відбуття покарання є обов`язком останнього, а доведеність сумлінного ставлення до праці ОСОБА_8 не доведено, останній неодноразово відмовлявся від запропонованої роботи на підприємстві, вважає що для доведення виправлення необхідно тільки дотримуватися умов відбуття покарання та виконувати свій обов`язок в разі залучення до роботи із самообслуговування та благоустрою виправного центру в порядку черговості в неробочий час і не більше як на дві години на день.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_8 відбув 2/3 частини призначеного покарання, зарекомендував в установі себе посередньо, має 6 заохочень, за виконання покладених обов`язків та додержання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; приймає участь у роботах по благоустрою установи. Проявляє суспільно-корисну ініціативу.
Засуджений щиро розкаявся за злочини, які вчинив раніше, така поведінка свідчить про бажання розпочати нове життя, останнім в повній мірі відшкодовано всю шкоду, завдану злочином, заборгованості за виконавчими листами не має, за межами установи має сім`ю, подальше перебування його в місцях обмеження волі загрожує появи ризику захворювання на COVID-19, оскільки в місці де він ночує, перебуває багато осіб з різними хронічними захворюваннями.
Заслухавши засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали провадження обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, у відповідності до ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення в процесі відбування покарання. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержанні ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, а й активна форма його поведінки.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільненні належним чином мотивував в оскаржуваній ухвалі своє рішення, яке базується на досліджених у судовому засіданні доказах.
З характеристики засудженого ОСОБА_8 вбачається, що він в місцях позбавлення волі перебуває з 30.05.2018., з 05.06.2018 по 12.06.2018 перебував в УВП №1 м. Вінниця, зарекомендував себе посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 12.06.2018 по 23.06.2018 відбував покарання в Стрижавській ВК (№81), зарекомендував себе посередньо, мав сім заохочень та одне порушення режиму відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
З 23.06.2018 відбуває покарання в державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)». По прибуттю в установі після перебування в окремому приміщенні для новоприбулих засуджених, до виробничого процесу не залучався з власних переконань. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 характеризується негативно, допустив одне порушення режиму утримання. Соціально корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті відділення не приймає. Уникає виконання робіт із самообслуговування, не приділяє достатньої уваги санітарному стану житлового приміщення, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться зневажливо, догляд за ними не здійснює, не використовує їх за призначенням. Законні вимоги персоналу намагається виконувати, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. В взаємовідносинах з іншим засудженими неконфліктний, на критику реагує пасивно, товариські відносини підтримує з засудженими різної спрямованості. Готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки не проявляє. Участь в заходах виховного характеру приймає, але під постійним впливом зі сторони адміністрації установи.
Засуджений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі.
Оскаржувана ухвалу суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам ст.81 КК України та роз`ясненням п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише в тому випадку, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд першої інстанції ретельно дослідив у судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, перевірив його особу та дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення і має до цього всі можливості однак, в розумінні ст.81 КК України, своєю поведінкою і ставленням до праці (відмовився від запропонованої роботи на підприємстві) ще не довів свого виправлення, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту є безпідставними, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення відмовлено залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4