Дата документу 13.10.2020 Справа № 335/7407/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7407/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/1054/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий;
06 травня 2001 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.140 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;
25 лютого 2002 року Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч.3 ст.185, ст.304, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців;
09 червня 2006 року Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;
21 грудня 2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців;
06 липня 2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, частково приєднано покарання за вироком Нікопольського районного суду Дніпропетровської області та призначено остаточне покарання 3 роки 9 місяців,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України

за участю прокурора ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_6 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2020 року, якою клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0002075 від 01 вересня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, до 30 жовтня 2020 року з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вищевказану ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, при її постановленні судом першої інстанції допущена неповнота дослідження обставин справи, що спричинило невідповідність висновків суду фактичним обставинам, а відтак ухвала підлягає скасуванню.
Слідчим суддею рішення про обрання найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 обґрунтовано тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
З такою позицією слідчого судді неможливо погодитися, оскільки тяжкість злочину є недостатнім для обрання настільки суворого запобіжного заходу.
В ухвалі зазначено, що органом досудового слідства, відповідно до положення п.4 ч.1 ст.184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК. Проте, одного тільки існування ризиків недостатньо, вони не мають бути абстрактними. Ці ризики повинні підтверджуватися відповідними матеріалами, але ж матеріали, які підтверджують наявність таких ризиків, у сторони обвинувачення відсутні.
Крім того, немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватися від слідства та суду, оскільки останній має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає разом зі своєю цивільною дружиною, неофіційно працює на Металобазі, має постійний заробіток, тому немає підстав вважати, що джерелом його доходів є матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, відтак і вказаний слідчим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення відсутній.
Таким чином, твердження суду про можливість переховування від правосуддя та можливість вчинення абстрактних злочинів ОСОБА_6 є недопустимим, а відтак, на них неможливо обґрунтовувати обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 01 вересня 2020 року приблизно о 08:25 годині ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «вул.Пушкіна», в порушення вимог постанови Кабінету міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», не одягнувши засіб індивідуального захисту - медичну маску, увійшов до автобусу №17, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по проспекту Соборному до зупинки громадського транспорту «вул.Гагаріна» в м.Запоріжжя. При вході у автобус водій ОСОБА_10 зробив зауваження ОСОБА_6 щодо застосування засобу індивідуального захисту, у відповідь на що у останнього з хуліганських мотивів раптово виник умисел на грубе порушення громадського порядку. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, проявляючи явну неповагу до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки, незважаючи на присутність інших пасажирів, ОСОБА_6 почав виражатися на адресу ОСОБА_10 грубою нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок в автобусі.
Пасажир ОСОБА_11 висловив ОСОБА_6 вимогу на припинення протиправних дії, у відповідь на що, по приїзду до зупинки громадського транспорту «вул.Гагаріна», ОСОБА_6 , продовжуючи вчиняти хуліганські дії, перегородив собою вихід з автобуса вказаному пасажиру, висловлюючи відносно нього погрози фізичною розправою на наступній зупинці. Після чого ОСОБА_6 дістав зі своєї сумки предмет, зовні схожий на травматичний пістолет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, направив на ОСОБА_11 та намагався звести курок. Однак, потерпілий ОСОБА_11 з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_6 розпочав застосування до останнього фізичної сили, та, прислонивши однією рукою останнього до віконного скла автобусу, представився як працівник поліції, продемонструвавши іншою рукою службовий жетон. Незважаючи на це, ОСОБА_6 став чинити опір та намагався вирватись, розмахуючи пістолетом, у зв`язку з чим ОСОБА_11 продовжив застосування до останнього фізичної сили, внаслідок чого вивів його з автобусу на зупинку громадського транспорту «вул.Гагаріна» в м.Запоріжжя, де вибив пістолет з руки та здійснив затримання в порядку ст.208 КПК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
протоколом огляду місця події від 01 вересня 2020 року;
протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 01 вересня 2020 року;
протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01 вересня 2020 року;
протоколом затримання особи на підставі ст. 208 КІЖ України;
іншими матеріалами кримінального провадження.
01 вересня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може: переховуватись від органів досудового
розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи про те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді; захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, вказаними в оскаржуваній ухвалі.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що такі ризики існують, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та його фактичні обставини, дані про особу підозрюваного, який неодружений, на утриманні дітей не має, не працевлаштований, має місце реєстрації, раніше судимий. Також слідчий суддя врахував вік підозрюваного, стан його здоров`я, відсутність в нього міцних соціальних зв`язків та відсутність постійного стабільного джерела доходу.
Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 обвинувачується і у іншому умисному тяжкому злочині, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, та обвинувальний акт щодо нього 31 липня 2020 року направлений до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.
З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде достатньою гарантією для запобігання встановленим ризикам.
Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), пов`язане з опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, слідчий суддя, з врахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України та фактичних обставин провадження, обґрунтовано не визначив розмір застави.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Твердження апелянта про неповноту дослідження обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 має місце реєстрації та постійне місце проживання, де мешкає разом зі своєю цивільною дружиною, неофіційно працює на металобазі, має постійний заробіток, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки не зменшують встановлених ризиків та не є достатньою підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Більш того, доказів на підтвердження доводів сторони захисту щодо наявності у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та працевлаштування останнього суду не надано.
Доводи захисника та самого підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.
Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2020 року, якою клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0002075 від 01 вересня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, до 30 жовтня 2020 року з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4