ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/449/21 Справа № 180/1015/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000473 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 лютого 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі або встановити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_7 .
Також ОСОБА_8 в суді заявляв, що він відмовляється від послуг безоплатного адвоката, оскільки має захисника за договором, крім того, безоплатний захисник не був обізнаний з матеріалами провадження, тому не міг ефективно здійснювати його захист.
Окрім того, в судовому засіданні суд першої інстанції не роз`яснив ОСОБА_8 право самому обрати та залучити іншого захисника, а відразу, в порушення вимог кримінального процесуального закону, розпочав розгляд клопотання прокурора, про залучення захисника для окремої процесуальної дії.
Зазначає, що в ухвалі про залучення захисника для окремої процесуальної дії суд не відобразив думку обвинуваченого ОСОБА_8 та не надав його позиції правової оцінки.
Вказує на те, що в ході судового засідання ОСОБА_8 намагався заявити клопотання, однак суд відмовлявся його приймати, чим грубо порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Стверджує, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.196 КПК України, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 не виклав обставини, які свідчать про існування ризиків в розумінні ч.1 ст.177 КПК України, про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Посилається на те, що жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України, у клопотанні про продовження строку тримання під вартою прокурором не конкретизований.
Вказує на те, що фактично єдиними аргументами можливості переховування обвинуваченого від суду слугували тяжкість обвинувачення та покарання.
Окрім того, копії матеріалів, якими прокурор обгрунтовував клопотання, в порушення вимог п.1 ч.3 ст.184 КПК України, ні обвинуваченому, ні суду не надавались.
Також вказує на те, що ОСОБА_8 перебуває під вартою більше 12 місяців, при цьому, в ході апеляційного перегляду ухвал суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений зазначав щодо завищеного розміру застави, який є непосильним для нього та просив зменшити його.
Прокурором Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 лютого 2021 року, також визначено заставу в розмірі 749 190 грн.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, раніше не судимий, одружений, має дитину 2009 року народження, не працює, а тому враховуючи суворість покарання обвинуваченому, у разі визнання його винним, є підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, а тому виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає необхідним продовжити дію вказаного запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000473 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.
Відповідно до клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді від 08.08.2019 року обвинуваченому ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався на стадіях досудового розслідування та судового розгляду.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 23.12.2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено те, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, крім того, при продовжені запобіжного заходу судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має дитину 2009 року народження, не працює.
При цьому, судом першої інстанції обгрунтовано враховано тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , одне з яких є особливо тяжким злочином, за яке передбачено максимальне покарання у виді 12 років позбавлення волі. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Таким чином, висновки суду щодо наявності ризику, і запобігання його настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_8 під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необгрунтованість ухвали суду колегія суддів вважає безпідставними.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Колегією суддів перевірено доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, та відповідно до технічного запису судового засідання від 23.12.2020 року встановлено, що прокурором було забезпечено явку свідків для їх допиту в судовому засіданні, надано матеріали кримінального провадження, тобто вчинено певні дії для розгляду цієї справи, однак у зв`язку з неявкою захисника ОСОБА_7 в судове засідання, розгляд провадження по суті не відбувся.
Твердження захисника про те, що розмір визначеної відносно обвинуваченого ОСОБА_8 застави є завідомо непомірним для нього, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у збуті психотропної речовини за грошові кошти, та її придбання, зберігання з метою збуту в особливо великих розмірах.
Крім того, відповідно до ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час постановлення ухвали становив 659 100 грн, а тому встановлення застави в мінімальному розмірі не є слушним.
Посилання захисника на те, що копії матеріалів, якими прокурор обгрунтовував клопотання, в порушення вимог п.1 ч.3 ст.184 КПК України, ні обвинуваченому, ні суду не надавались є необгрунтованими, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 подано прокурором до суду 22.12.2020 року, про що свідчить штамп суду (а.п. 20), окрім того, відповідно до наданих прокурором до вказаного клопотання документів вбачається, що зазначене клопотання було направлено на електронну адресу захисника ОСОБА_7 та ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 для вручення обвинуваченому ОСОБА_8 (а.п. 22).
Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 в суді відмовився від послуг захисника за призначенням, оскільки має захисника за договором, окрім того, захисник за призначенням не був обізнаний з матеріалами провадження, тому не міг ефективно здійснювати його захист, а також, що обвинуваченому не було роз`яснено його право самому обирати та залучити іншого захисника, колегія суддів вважає необгрунтованими, адже судом першої інстанції було встановлено, що захисник ОСОБА_7 , з яким у ОСОБА_8 укладено договір про надання правової допомоги, не має можливості прибути в судове засідання 23.12.2020 року, про що свідчила його заява (а.п. 17), а відповідно до технічного запису цього судового засідання, обвинувачений ОСОБА_8 бажав проводити розгляд справи виключно із захисником ОСОБА_7 , а тому, з урахуванням надання прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд обгрунтовано, відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст.53 КПК України, призначив ОСОБА_8 безоплатного захисника для розгляду вказаного клопотання.
Твердження захисника про те, що в ухвалі про залучення захисника для окремої процесуальної дії суд не відобразив думку обвинуваченого ОСОБА_8 та не надав його позиції правової оцінки є необгрунтованим, оскільки у вказаній ухвалі зазначено про те, що судом вислухано думку учасників процесу щодо можливості призначення безоплатного захисника на одну процесуальну дію (а.п. 32-33), що також підтверджується технічним записом цього судового засідання, при цьому суд послався на норми кримінального процесуального закону, якими він керувався при вирішенні цього питання.
Посилання захисника на те, що в ході судового засідання ОСОБА_8 намагався заявити клопотання, однак суд відмовлявся його приймати, є необгрунтованим, оскільки клопотання судом розглядаються відповідно до вимог, передбачених ст.350 КПК України, однак жодних клопотань, при розгляді судом питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, ОСОБА_8 заявлено не було, оскільки обвинувачений виказав лише своє непогодження щодо залученого йому захисника за призначенням, про що свідчить технічний запис судового засідання.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4