Дата документу 09.02.2021 Справа № 554/9/21
Справа 554/9/21
У Х В А Л А
Іменем України

09 лютого 2021 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001741, -

В С Т А Н О В И В:
04 січня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову від 20.11.2020р. слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001741 від 12.11.2020 про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування вимоги скасування оскаржуваної постанови та визнання його потерпілим, заявник не згоден, вважає вказану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що не відповідає вимогам КПК України та Конституції України.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, від його представників на електронну адресу суду надійшла заява з проханням розглянути скаргу у їх відсутність.

Слідчий до судового засідання не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи доходить наступного.

Згідно п.5 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому слідстві, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчими Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001741 від 12.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України .

09.10.2020 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого із заявою про вчинене правопорушення, де просив, крім іншого надати потерпілому ОСОБА_3 пам`ятку по процесуальні обов`язки потерпілого у відповідності до ч.2 ст.55 КПК України.

20.11.2020 р. постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 у визнанні ОСОБА_3 потерпілим відмовлено.

Відповідно ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Так згідно постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 20.11.2020 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, з посиланням на те, що заява про залучення потерпілим не може бути задоволено лише на підставі бажання заявника набути прав та користуватись ними під час досудового розслідування, без наявності обставин, які свідчать про те, що особі дійсно завдана моральна, фізична або майнова шкода.

У відповідності до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, ст. 55 КПК України передбачає в обов`язковому порядку наявність складу злочину, наявність причинно-наслідкового зв`язку між злочином, та як наслідком його вчинення завданою моральною, фізичною або майновою шкодою. Крім цього зі змісту статті випливає необхідність реальної наявності такої шкоди.

У ході розгляду зазначеного клопотання не встановлено обставин, які свідчать про завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або матеріальної шкоди діями поліцейських. Крім цього, на даний час, крім заяви про злочин ОСОБА_3 відсутні будь-які дані, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, зокрема і стосовно нього.

Сам факт внесення відомостей до ЄРДР за заявою певної особи, з певною кваліфікацією, жодним чином не свідчить про те, що мало місце вчинення злочину, тим більше з тією кваліфікацією, яку у заяві зазначив заявник, адже згідно ч. 1 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

На такий обов`язок слідчого, прокурора також вказують вимоги п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до ЄРДР вносяться відомості про кримінальне правопорушення, короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення.

Виходячи з зазначених вище норм КПК України прямо зобов`язує уповноважених осіб вносити відомості до ЄРДР за заявою особи, без жодної перевірки чи аналізу вказаної заяви на наявність у діях певних осіб ознак складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У зв`язку з викладеним слідчий прийшов до висновку про відсутність у клопотанні ОСОБА_3 про визнання потерпілим останнього, у кримінальному провадженні за його заявою, та матеріалах кримінального провадження достатніх даних, які б свідчили про факт спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної чи майнової шкоди, також на даний час об`єктивно не встановлено у діях поліцейських ознак складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з вказаною постановою слідчого та не вбачає підстав для її скасування, оскільки постанова слідчого є мотивованою, слідчим зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001741 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1