Справа № 492/1722/20
Провадження 1-кс/492/478/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

21 грудня 2020 року м. Арциз

Слідчий суддя Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Арциз Одеської області клопотання заступника начальника СВ Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Арцизького району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-вироком Арцизького районного суду Одеської області 19.05.2011 року за ст.ст. 187 ч.3, 289 ч.2, 304 ч.1, 185 ч.3, на підставі ст. 70 ч.1 до 7 років позбавлення волі;
-вироком Арцизького районного суду Одеської області 05.06.2019 року за ст. 185 ч.3, до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 встановлено іспитовий строк 2 роки 6 місяців,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України при наступних обставинах.
В обґрунтування заявленого клопотання, слідчим зазначено, що 18 грудня 2020 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, приступив до керування автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим допустив порушення вимог п/п «а» п. 2.1. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001) дали Правила, що зобов`язують водія:
п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».
У подальшому, в зазначений день, приблизно о 17.25 годині водій ОСОБА_5 грубо порушив пункти: 1.5., 2.3. «б»; 12.1., 13.1. зазначених Правил, які зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п. 13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;
Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», з ввімкнутим освітленням передніх фар, у темну пору доби, при достатній видимості,здійснював рух по освітленій вуличними ліхтарями ділянці, по асфальтованому, вологому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Дружби в селі Плоцьке, Арцизького району Одеської області, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, з боку с. Виноградовка у напрямку м. Арциз, з невстановленою органами слідства швидкістю, був неуважним, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував.

Наближаючись до розташованого праворуч будинку № 37 по вул. Дружби мав об`єктивну можливість завчасно побачити попереду двох пішоходів, які рухалися по правому узбіччя одна біля другої, у попутному з автомобілем напрямку.

Здійснюючи подальший рух, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, ОСОБА_5 відволікся від керування, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу, гарантоване не забезпечив рух керованого автомобіля в межах своєї смуги руху, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого допустив неконтрольований виїзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини на праве за ходом руху узбіччя, де скоїв наїзд на двох пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходилися на правому узбіччі.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Після наїзду водій ОСОБА_5 на керованому автомобілі «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця пригоди зник та оперативно-розшуковими заходами був встановлений.

За переконанням заступника начальника СВ, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, за яке законом України про кримінальну відповідальність, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, і під час досудового розслідування виявлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, є доцільним застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор підтримав клопотання заступника начальника СВ, просив його задовольнити.
Захисник-адвокат підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати домашній арешт, або особисте зобов`язання.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника-адвоката, також підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що під час керування його засліпив зустрічний транспорт, в наслідок чого сталося ДТП, після чого він зупинився, швидку та поліцію не викликав, оскільки знаходився у шоковому стані, після того як побачив труп з місця ДТП поїхав до дому, де прийшовши до тями повідомив про ДТП цивільну дружину та мав намір поїхати до поліції. Також повідомив суд, що посвідчення водія не отримував, на теперішній час проходить відповідну підготовку.
Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання заступника начальника СВ підлягає задоволенню з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що 18.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001387 внесені відомості про кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
19.12.2020 року згідно ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
19.12.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і подане заступником начальника СВ клопотання відповідає вимогам ст. ст. 179, 184 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», у справі «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до пункту (b) ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини можливе позбавлення особи волі у випадку: законного арешту або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Також, Конституційний суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3. пункту 3 мотивувальної частини Рішення КСУ від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011; абзац тринадцятий підпункту 2.1. пункту 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 23 листопада 2017 року №1-р/2017)
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року №14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.
Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 після наїзду на керованому автомобілі з місця пригоди зник. Також, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, офіційно не одружений, власних дітей не має, має слабкі соціальні зв`язки, усвідомлює тяжкість майбутнього покарання, тому є всі підстави вважати, що він може переховуватися від суду.
Стосовно ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя приходить до переконання про його наявність, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи що обвинувачення підтверджується показаннями свідків, є всі підстави вважати, що він будучи ознайомленим з матеріалами провадження, знаючи їх особисті данні свідків, перебуваючи на свободі, може вмовлянням, чи іншим способом незаконно впливати на них, щодо зміни в подальшому ними свідчень по вищевказаному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою бере до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який вчинив в повнолітньому віці в період іспитового строку, будучи неодноразово судимим; керував транспортним засобом не отримавши посвідчення водія; за місцем проживання характеризується задовільно. Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 з метою ухилення від покарання за вчинене, не маючи постійного джерела доходів для забезпечення себе необхідним для життєдіяльності так як немає постійного місця роботи, має реальну можливість переховуватися від правоохоронних органів та суду, незаконно впливати на свідків, що не надасть можливості забезпечення виконання процесуальних рішень. За таких обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе відвернути зазначені ризики, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави, так як він підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Щодо заявленого клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 слід зазначити наступне, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту можливе лише за наявності власного житла. Враховуючи, що підозрюваним та його захисником не надано доказів того що підозрюваному належить нерухоме майно або підозрюваний має місце реєстрації, а також у слідчого судді відсутній відомості про власника іншого нерухомого майна та відповідного дозволу на знаходження під домашнім арештом підозрюваного за місцем знаходження цього майна, слідчий суддя позбавлений можливості задовольнити клопотання підозрюваного та його захисника-адвоката про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому слідчий суддя звертає увагу на дію ст. 201 КПК України, якою передбачено порядок зміни обраного запобіжного заходу.
Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу у порядку ч. 4 ст. 194 КПК України не вбачається з підстав викладених у мотивувальній частині щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника СВ Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто з 19 грудня 2020 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 16 лютого 2021 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Слідчий суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1