Справа № 463/8014/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1045/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 3 червня 2020 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою його скаргу на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 3 червня 2020 року, задовольнити. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження даної ухвали.

В обґрунтування апеляційних вимог щодо пропуску строку покликається на те, що ухвалу отримав 3 вересня 2020 року. З метою надання доступу до правосуддя, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що з оскаржуваною ухвалою не погоджується, оскільки слідчим суддею порушено імперативну норму, передбачену ст. 214 КПК України.

Вказує, що слідчі поліції м. Городок затягують досудове розслідування, не дотримуються розумних строків такого щодо крадіжки їхніми колегами мобільного телефону у його вбитого сина. У зв`язку з тим, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0001040, був змушений звернутись до ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, однак його заява була проігнорована.

Посилається на те, що про розгляд скарги його повідомили в телефонному режимі о 17:00 годині 2 вересня 2020 року, чим не дали йому можливості залучити адвоката.

Вважає, що слідчий суддя на свій розсуд здійснила тлумачення ст. 214 КПК України, не дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001040 від 14 листопада 2014 року.

Вказує, що ним подано клопотання слідчому судді, в яких просив дослідити та зазначити в судовому рішенні причини невиконання ряду ухвал та рішень, однак таке клопотання було проігноровано. В ухвалі від 3 вересня 2020 року нічого не зазначено про дані клопотання.

Посилається на те, що слідчий суддя захищає працівників ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, що не з`явилися у судове засідання.

З огляду на наведене, просить дану ухвалу скасувати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р(ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 14 серпня 2020 року ОСОБА_6 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, подана заява (повідомлення) про вчинення кримінальних правопорушень слідчими СВ Городоцького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які не виконують судові рішення та не проводять належне розслідування у кримінальному провадженні №0001040. Отримавши відмову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, у внесенні даних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що викладені у заяві ОСОБА_6 обставини щодо вчинення злочину, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінальних правопорушень, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували ознаки злочинів, а також мотив, прямий умисел чи зацікавленість працівників поліції. Зазначено, що мотиви апелянта, по суті, є його суб`єктивним сприйняттям та зводяться до незгоди з діями працівників поліції при виконанні службових обов`язків. При цьому сам апелянт до копій судових рішень, яким зобов`язано надати ОСОБА_6 матеріали для ознайомлення, розглянути його клопотання тощо, долучає листи слідчого про неможливість розгляду клопотання та надання матеріалів кримінального провадження з тих підстав, що такі перебувають в прокуратурі.

Погоджується з таким висновком слідчого судді і колегія суддів, оскільки як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 про злочин, в ній фактично викладено незгоду заявника з перебігом досудового розслідування у кримінальному провадженні, де він визнаний потерпілим, з визначенням підслідності, проведенням (непроведенням) тих чи інших слідчих дій чи прийнятих процесуальних рішень.

Доводи апелянта в частині порушення його права на захист, оскільки його 2 вересня 2020 року повідомлено про розгляд скарги, що мав відбутися 3 вересня 2020 року, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки такі дії слідчого судді відповідають вимогам ч. 2 ст. 306 КПК України.

Інші доводи, викладені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням, а тому такі не можуть бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Оскільки колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4