Справа №635/3956/20
Провадження по справі 1-в/635/486/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника Державної установи "Темнівська виправна колонія (№100)" -
ОСОБА_3 ,
засудженого - ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 10 червня 2019 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Засуджений зазначає, що протягом всього часу відбування покарання дотримувався вимог режиму та правил внутрішнього розпорядку, виконував розпорядження адміністрації установи. З перших днів відбування покарання він працевлаштований, за сумлінне ставлення до праці має одне заохочення. Вину визнав, у скоєному злочині розкаюється.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання про умовно-дострокове звільнення та пояснив, що має незадовільний стан здоров`я, батьків похилого віку, які потребують його допомоги. Крім того, вказав, що має одне заохочення, стягнень не має, працює, а тому вважає,що зразковою поведінкою довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_2 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .
Суд, вислухавши пояснення засудженого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 10 червня 2019 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 11 липня 2019 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 30 серпня 2017 року, кінець строку 30 серпня 2021 року.

Засуджений з 30 липня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_7 від 23 липня 2020 року, засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 30 серпня 2017 року. За час тримання в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 30 липня 2019 року засуджений відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, адміністрацією установи заохочувався один раз для стимулювання правослухняної поведінки. Засуджений не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх законні вимоги. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Засуджений ОСОБА_4 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться байдуже.

За вироком суду засуджений має судові витрати в розмірі 4945,30 гривень. До відшкодування судових витрат ставиться байдуже, не вбачає в цьому суспільну необхідність.

Соціально-корисні зв`язки з матір`ю та батьком підтримує шляхом листування та телефонних розмов, стосунки доброзичливі.

На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває.
Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів своє виправлення, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є недоцільним.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що засуджений протягом всього часу відбування покарання характеризується посередньо.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 має лише одне заохочення 15 квітня 2020 року, стягнень не має.

Відповідно до довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 в ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» засуджений працював у майстерні установі на дільниці по виготовленню прищепки з вересня 2019 року по квітень 2020 року, на теперішній час не працевлаштований. Залучається до виконання робіт з благоустрою установи, до виконання яких ставиться посередньо.

Засуджений бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться байдуже.

Отже, з огляду на дані особової справи засудженого, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, суд доходить висновку, що виправлення засудженого не має систематичного характеру.

Враховуючи характеристики засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Надані засудженим характеристика з місця проживання, клопотання депутата від виборчого округу № 18 Миргородської міської ради та мешканців м. Миргород про умовно-дострокове звільнення висновків суду не спростовує.

Наявність у засудженого ряду хвороб не є підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК Укрїни.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1