У Х В А Л А
Справа № 936/620/20
Провадження № 1-кс/936/144/2020
06 серпня 2020 р.смт. Воловець
Слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
інші учасники кримінального провадження:
третя особа ОСОБА_4 ,
представник третьої особи ОСОБА_5 ,
Під час досудового розслідування встановлено, що 02.08.2020 р. близько 00:05 години невідома особа умисно шляхом вільного доступу викрала 20 м. кабелю телефонного зв`язку ТПП 50х2х0,4, що був розміщений на повітряній лінії зв`язку, між бетонними опорами №103 та №104, які розміщені біля дороги сполученням с. Підполоззя - с. В.Грабівниця, за межами села Підполоззя Воловецького району Закарпатської області, чим власнику кабелю ПАТ «Укртелеком» було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 987 гривень 84 копійки.
Прокурор у судовому засіданні просив клопотання задовольнити, покликаючись на обставини та докази наведені в ньому.
Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 в судовому засіданні, заперечив щодо накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Представник третої особи ОСОБА_5 , яка представляє інтереси ОСОБА_8 на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АО № 103286 від 05.08.2020 р., в судовому засіданні вважає, що клопотання прокурора про арешт майна в частині накладення арешту на транспортний засіб є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню покликаючись на обставини викладені у запереченні.
Перевіривши клопотання та додані до нього документи, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстави передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно з ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання
Частина 1 статті 185 КК України передбачає кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Згідно з ч 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На час розгляду клопотання не встановлено обставини, що виключають співучасть третьої особи ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки, оскільки за допомогою автомобіля, який перебуває у його користуванні, він привіз особу на ім`я ОСОБА_6 до місця вчинення крадіжки та в подальшому мав перевозити його та наявне при ньому майно до іншого місця. Обставини причетності ОСОБА_4 до злочину є предметом досудового розслідування.
Метою застосування арешту у цьому кримінального провадження є необхідність проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище згадуваного кримінального правопорушення.
Щодо клопотання прокурора в частині арешту тимчасово вилученого майна, яке знаходилось у чорній сумці з матерії, зокрема пари матерчатих рукавиць, викруток, гайкових ключів, плоскогубців та інших інструментів, слідчий суддя констатує, що вказане майно не конкретизовано, оскільки клопотання не містить зазначення на індивідуальні або родові ознаки речей, їх кількість, у звязку з чим у задоволенні клопотання прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170 - 173, 369, 370, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно із забороною його використання та розпорядження, зокрема:
- два мобільні телефони: марки «NOKIA RM-1134» з сім-карткою та марки «Samsung Galaxy S5» моделі «SM-G900F» з сім-карткою, вилучені у ОСОБА_4 ;
- 3 (три) пляшки пива «Чернігівське Міцне», ємністю 0,5 л.;
- чорну сумку з матерії.
У частині клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зокрема, пари матерчатих рукавиць, викруток, гайкових ключів, плоскогубців та інших інструментів відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на підставі ч.1 ст. 175 КПК України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційномупорядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 11.08.2020 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1