Провадження №1-кп/337/472/2020
ЄУН №337/3610/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2020 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України,працюючого монтажником ТОВ «Монтажно-Будівельна компанія», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-31.05.2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік;
-21.11.2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
-05.11.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнився 10.05.2013 по відбуттю строку покарання;
-20.08.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпро за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. 16.03.2020 знятий з обліку Хортицького філіалу ГУ «Центр Пробації» по закінченню іспитового строку
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,суд -
В С Т А Н О В И В :
Так, 06.08.2020 приблизно об 11 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_4 , від якого останній впав на землю та ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс ще два удари кулаком в обличчя потерпілого, які виразилися у тілесних ушкодженнях, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а саме: синець в лівій виличній ділянці, садна на слизовій оболонці нижньої губи, в ділянці правого передпліччя. Після чого ОСОБА_6 зняв з потерпілого належну останньому чоловічу сумку, яка для ОСОБА_4 матеріальної цінності не представляє, але в якій знаходилися гаманець з грошовими коштами 200 грн., мобільний телефон «Xiomi Redmi 7 Comet Blue 2 GB RAM 16 GB ROM», вартістю 2500 гривень, а також банківська картка ПрАТ «Приват Банк», зв`язка ключів, паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення та довідка платника податків на ім`я потерпілого, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 2 тис. 700 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро каявся, дав показання про те, що на початку вересня 2020 року він йшов до паспортного столу по пр. Ювілейному, побачив чоловіка, вдарив його в обличчя 2 рази, той впав, він наніс йому ще два удари, потім забрав у потерпілого сумку . В сумці був телефон та 200 гривень. Телефон «Xiomi», сенсорний, темно - синього кольору, ключі від квартири, банківська картка «Приватбанк», гаманець, в якому було 200 гривень. Сумку викинув в парку, потім її знайшов . Телефон та гроші вирішив залишити собі .
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 06.08.2020 року він йшов по АДРЕСА_3 , в цей момент невідомий чоловік вдарив його по губах, від удару він впав на землю, після чого невідомий чоловік вдарив його в обличчя ще декілька разів . Невідомий чоловік забрав у нього сумку, яка знаходилася на плечі, в сумці був телефон, гаманець, пенсійна картка, паспорт, 200 гривень. Документи він потім сам знайшов.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого,потерпілого, а також дослідження характеризуючого матеріалу відносно ОСОБА_6 .
Таким чином, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення доказано повністю зібраними по справі доказами, достовірність та істинність, яких обвинуваченим не заперечується, що дає суду підстави кваліфікувати його дії за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином ,спосіб вчинення кримінального правопорушення, дані про ОСОБА_6 , враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого.
Так, ОСОБА_6 раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, судимість за скоєння яких не знята та не погашена в установленому законом порядку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем роботи. Відшкодував потерпілому матеріальну шкоду частково не в добровільному порядку,а шляхом вилучення мобільного телефону «Xiomi Redmi 7 Comet Blue 2 GB RAM 16 GB ROM», вартістю 2500 гривень, під час проведення огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 .
Також, суд враховує те, що ОСОБА_6 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, що суд визнає обставинами, які пом`якшують його відповідальність.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
При цьому, слід звернути увагу, що ОСОБА_6 призначалось покарання у вигляді позбавлення волі, однак ОСОБА_6 після його відбуття продовжував вчиняти злочини, що беззаперечно свідчить про суспільну небезпеку останнього.
Крім того, суд враховує, що злочин, вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, який відноситься до категорії тяжких злочинів, та міг призвести до негативних наслідків, та посягає на два об`єкти: право власності й особу, а саме її здоров`я, свободу, тілесну недоторканість, які серед інших соціальних благ відповідно до ст.3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а також враховує не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став, та вчинив новий тяжкий злочини пов`язаний з відкритим викраденням чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Викладені обставини негативно характеризують особу ОСОБА_6 і свідчать про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку суду, його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Раніше до обвинуваченого застосовувались положення ст.75 КК України, але останній належних висновків не зробив та продовжив вчиняти злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, та про те, що призначені раніше покарання не досягли такої мети кримінального судочинства, як виправлення особи, що вчинила злочин.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, однак на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.186 КК України , і таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме виправленню ОСОБА_6 .
Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349,373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду .
Початок строку відбуття покарання обчислювати з 10.12.2020 р., тобто з моменту взяття під варту.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_7

10.12.2020