Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

16 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 19 травня 2020 року якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від додаткової міри покарання засудженого ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 19 травня 2020 року відносно нього скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання його захисника та умовно-достроково звільнити від подальшого відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного вироком Апеляційного суду Волинської області.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від додаткової міри покарання.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги усі належні й переконливі дані, наявні у матеріалах судового провадження, які, на його думку, могли бути підставою для умовно-дострокового звільнення від додаткової міри покарання. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що на даний час ОСОБА_4 відбув більше половини строку додаткового покарання, а тому вважає за можливе застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання, оскільки за період відбування додаткового покарання він характеризується виключно позитивно, в період відбуття покарання працевлаштований, на даний час потребує використання транспортного засобу, по причині специфіки роботи, також має на утриманні двоє малолітніх дітей.

Вімовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що ОСОБА_4 відбув менше половини додаткового покарання, строк якого починає відраховуватись з моменту відбуття засудженим основного покарання.

Заслухавши суддю доповідача, доводи засудженого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.537, 539 КПК України, під час виконання вироків, суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, вироком Апеляційнго суду Волинської області від 21.06.2017 року засуджено за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, тобто за злочин середньої тяжкості.

Згідно із п.1 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

За вимогами ч.3 ст.55 КК України при призначенні в якості додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на весь час відбування основного покарання, і крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Так в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Тобто, колегією суддів, шляхом системного аналізу положень ч.1 ст.81 та ч.3 ст.55 КК України встановлено, що суд може звільнити засудженого умовно-достроково від відбування додаткового покарання лише з моменту повного відбуття засудженим основного покарання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час звернення до суду з клопотанням засуджений ОСОБА_4 відбув менше половини додаткового покарання, строк якого починає відраховуватися з моменту відбуття засудженим основного покарання, тобто з 20 лютого 2019 року з часу умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання.

А тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_4 є безпідставними, тоді як ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою з огляду на дотримання вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 19 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від додаткової міри покарання засудженого ОСОБА_4 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню до суду касаційної інстанції не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3