Дата документу 15.10.2020 Справа № 554/9481/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 30.09.2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

12 жовтня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, в якій заявники просили зобов`язати начальника ТУ ДБР у м.Полтаві або посадову особу, яка виконує його обов`язки, відкрити відносно ОСОБА_5 , судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_6 та слідчого СВ Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 кримінальне провадження за фактом вчинення:

злочинних дій ОСОБА_5 , що виразилися у вчиненні злочинних дій групою осіб за попередньою змовою, направлених на заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману без ознак шахрайства за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 192 КК України,

злочинних дій слідчого СВ Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 , що виразилися у перевищенні своїх службових повноважень працівником правоохоронного органу, що могло спричинити тяжкі наслідки за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365, ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 365 КК України,

злочинних дій судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_6 , що виразилися у незаконному втручанні в роботу автоматизованої системи документообігу суду вчинені за попередньою змовою групою осіб, а також постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови, вчинені з корисливих мотивів, в інших особистих інтересах за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 375, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 376-1 КК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що 30.09.2020 року ними на ім`я керівника ТУ ДБР у м.Полтаві поштовим відправленням було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України. Станом на 07.10.2020 року кримінальне провадження не відкрито, витяг з ЄРДР не надано, тому звернулися до суду зі скаргою.

У судове засідання заявники не з`явилися, прохали розглядати скаргу без їхньої участі (а.с.5).

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши наявні у матеріалах скарги докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду зі скаргою на бездіяльність начальника ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за їхньою заявою від 30 вересня 2020 року. В скарзі зазначали, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ними відправлено поштою 30.09.2020 року, однак станом на 07.10.2020 року кримінальне провадження не відкрито, витяг із ЄРДР не вручено.

Із повідомлення про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що заявники прохали притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , суддю Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_6 та слідчого СВ Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 , а саме за злочинні дії ОСОБА_5 , що виразилися у вчиненні злочинних дій групою осіб за попередньою змовою, направлених на заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману без ознак шахрайства за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 192 КК України, за злочинні дії слідчого СВ Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 , що виразилися у перевищенні своїх службових повноважень працівником правоохоронного органу, що могло спричинити тяжкі наслідки за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365, ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 365 КК України, та злочинні дій судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_6 , що виразилися у незаконному втручанні в роботу автоматизованої системи документообігу суду вчинені за попередньою змовою групою осіб, а також постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови, вчинені з корисливих мотивів, в інших особистих інтересах за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 375, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 376-1 КК України.

Зі змісту заяви також слідує, що 08.04.2020 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області у складі судді ОСОБА_6 було винесено рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме виправлені описки у прізвищах заявників у свідоцтві про право власності на квартиру. ОСОБА_5 , маючи злочинний намір на заволодіння квартирою, за попередньою змовою із слідчим ОСОБА_7 , розробили злочинний план, направлений на заволодіння квартирою, та останнім було внесено до ЄРДР відомості за фактом підробки від імені ОСОБА_8 заяви на приватизацію квартири за ч.1 ст. 358 КК України, де потерпілим було визнано ОСОБА_5 . Слідчим також накладено арешт на квартиру із забороною користування, яка була скасована ухвалою апеляційного суду. Продовжуючи свій злочинний план, слідчий на протязі всього слідства створював тиск на них з метою відмови від квартири та її привласнення ОСОБА_5 . Потім останній за домовленістю із слідчим ОСОБА_7 звернувся до знайомої судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_6 , розповівши їй про злочинний намір заволодіння чужим майном, яка скасувала винесене ж нею судове рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу за ново виявленими обставинами. Потім ОСОБА_5 звернувся з позовом до Гуляйпільського районного суду Запорізької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, попередньо узгодивши із суддею ОСОБА_9 час з метою розподілу справи саме на неї автоматизованою системою документообігу суду, після цього, знаючи про зайнятість інших суддів, а також графік відпусток, суддя отримавши розподіл позову на себе, винесла ухвалу про відкриття провадження і призначила дату судового засідання.

Відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 1 статті 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній обєктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обовязковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що, на його думку, зазначені в заяві дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 192 КК України, дії слідчого СВ Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч.3 ст. 365, ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 365 КК України, дії судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 375, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 376-1 КК України.

При цьому, заявником в поданих заявах наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаними у заяві особами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Крім того, доводи заяви зводяться, в тому числі, і до непогодження із процесуальними діями та рішеннями слідчого та судді, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому ГПК України.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 30.09.2020 року є його особистою оцінкою дій вказаних осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності та недоторканості судді, згідно з якими вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Отже, цивільно процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовим особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Таким чином, не зважаючи на те, що заявник вважає заяву від 30.09.2020 року, повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину. Тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 30.09.2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1