Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3463/18
номер провадження 1-кп/695/69/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,
захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
у відкритому судовому засіданні по розгляду кримінального провадження по обвинувальному акту стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що обвинувачуються за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Дане кримінальне провадження перебуває у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання мотивує тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, існує ризик переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, оскільки обвинувачуються у вчиненні умисних тяжких злочинів. Також обвинувачені можуть іншим чином перешкоджати судовому розгляду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, а тому більш м`якими запобіжними заходами забезпечити належну поведінку обвинувачених неможливо.
Представник потерпілої у судовому засіданні повністю підтримав думку прокурора.
Захисник ОСОБА_7 просила змінити тримання під вартою на домашній арешт, так як прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодних доказів впливу обвинуваченого на свідків чи потерпілих прокурором не надано. Крім того, повідомила що її підзахисний ОСОБА_9 має постійне місце проживання, міцні сімейні зв`язки та уникати суду і тиснути на учасників процесу не буде. За таких обставин, посилаючись на практику Європейського Суду просила прокурору у задоволенні клопотання відмовити та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_11 підтримав думку свого колеги та просив змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки хворіє, крім того має родину та постійне місце проживання, де може перебувати під домашнім арештом.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні повністю підтримав свого захисника..
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали думку захисників та обвинувачених.
Суд, вирішуючи дане клопотання виходить з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до п.,п. 3 і 4ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Як зазначено в п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року "тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Отже, заслухавши думку учасників процесу, суд, враховуючи значний суспільний інтерес до даного кримінального правопорушення та думку потерпілих, а також беручи до уваги інформацію ДУ «Центр здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській області від 19.08.2020 року за вих № Б-97/24-ЧК/2020, надану адвокатом ОСОБА_12 , де вказано про задовільний стан здоров`я ОСОБА_9 та можливість виконання рекомендацій лікарів в умовах Черкаської медичної частини, а інших документів про стан здоров`я ОСОБА_9 на даний час суду не надано, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, так як відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, що спричинив загибель двох людей, і дійсно існує ризик переховування від суду з метою уникнення покарання та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, і саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, на думку суду, забезпечує належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Таким чином, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а тому є достатні підстави вважати, що інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
За таких обставин суд вважає, що більш м`якими запобіжними заходами забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неможливо, а тому продовжує термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без застосування застави, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні злочину, що спричинив загибель двох людей.
На підставі зазначеного та керуючись
ст., ст. 199, 314 КПК України, суд УХВАЛИВ:
Продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, а саме по 29 січня 2021 року включно.
Продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб, а саме по 29 січня 2021 року включно.
Головуючий: ОСОБА_1