УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 757/23349/20

провадження № 51-5220ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 02 липня 2020 року задовольнив клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про надання тимчасового доступу до речей та документів з можливістю їх вилучення в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000436 і надав тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю вилучення їх оригіналів, які перебувають у володінні Прокуратури міста Києва, а саме особової справи колишнього старшого прокурора відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_5 .
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Київський апеляційний суд ухвалою від 31 серпня 2020 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року.
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою апеляційного суду, прокурор ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Положенням пункту 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України віднесено до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Тобто Конституцією України забезпечено можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Згідно з ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 309 КПК встановлено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність.
Як убачається з долученої копії ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року, слідчий суддя надав тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні Прокуратури міста Києва, тобто апеляційну скаргу подано на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого можливе лише за умови, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу подано на ухвалу слідчого судді, яка відповідно до положень КПК не підлягає апеляційному оскарженню, керуючись ч. 4 ст. 399 цього кодексу, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.
Обґрунтовуючи свій висновок, апеляційний суд зазначив, що надання дозволу на доступ до речей і документів за ухвалою слідчого судді не позбавляє Прокуратуру міста Києва можливості здійснювати свою діяльність.
Також Верховний Суд звертає увагу, що зацікавлена особа, яка оскаржує в апеляційному порядку ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має довести, що ця ухвала є предметом апеляційного оскарження в значенні п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК. Таким чином, питання про те, чи є ухвала такою, що перешкоджає зацікавленій особі здійснювати свою діяльність, є питанням прийнятності апеляційної скарги, яке вирішується судом на стадії відкриття провадження. Тому зацікавлена особа на цій стадії має довести прийнятність апеляційної скарги, тобто надати докази тим обставинам, які є суттєвими для вирішення питання чи може бути ухвала слідчого судді оскаржена в апеляційному порядку.
Не виключено, що у разі відкриття провадження під час судового розгляду ці доводи будуть спростовані іншою стороною, однак на стадії відкриття вони мають давати судді підстави вважати, що, якщо докази не будуть спростовані під час апеляційного розгляду, ухвала слідчого судді є такою, що перешкоджає нормальній діяльності юридичної особи.
Викладене свідчить, що прокурор не навів переконливих обґрунтувань в апеляційній скарзі, які б указували на можливість оскарження ухвали слідчого судді.
Посилання в касаційній скарзі прокурора на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 237/1459/17) як на підставу відкриття апеляційного провадження є необґрунтованими, оскільки у вказаному рішенні йдеться про можливість апеляційного оскарження лише ухвал слідчого судді, які не передбачені КПК.
Таким чином підстави для задоволення касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 відсутні.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до зазначеної вище норми відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3