В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року смт.Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2020 року за №0000009 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, тимчасово непрацюючого, неодруженого, раніше судимого Народицьким районним судом Житомирської області: 05 березня 2020 року за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі й на підставі статей 75, 76 КК України й звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 16 червня 2020 за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

за частиною 3 статті 185 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Христинівка Народицького району Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, тимчасово непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за частиною 3 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 січня 2020 року, близько 23 години ОСОБА_4 , із ОСОБА_6 , перебуваючи в смт.Народичі Житомирської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чого майна, діючи умисно з корисливих спонукань, за попередньою змовою направились до території домогосподарства АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , де, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 із ОСОБА_10 через незамкнені вхідні двері проникли до приміщення гаражу зазначеного домогосподарства, звідки таємно викрали електроінструменти, а саме: кутову шліфувальну машинку марки «MAKITA», ga 5030, вартістю 1952 грн., та дриль марки «SPARKY», bur 131e, вартістю 1534 грн.

Після чого викрадене майно перенесли до домогосподарства ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знову проникли на територію вказаного домогосподарства, де ОСОБА_9 через вхідні двері проник до приміщення веранди будинку, звідки таємно викрав мотокосу марки «Kentavr» MK-4331T, вартістю 1133 гр., та бензопилу марки «FLO» 79834, вартістю 1134 грн., після цього останній зайшов до дровника, звідки таємно викрав велосипед марки «ARDIS» вартістю 2500 грн.

Після чого з викраденим майном з місця події зникли, заподіявши ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 8253 грн.

11 серпня 2020 року між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 й ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно якої прокурор та обвинувачені дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених за частиною 3 статті 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин; також сторони домовились про призначення:

ОСОБА_9 покарання за частиною 3 статті 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Народицького районного суду Житомирської області від 16 червня 2020 року та остаточно визначити до відбування покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі; вирок Народицького районного суду в Житомирській області від 05 березня 2020 року, яким ОСОБА_9 засуджено за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі й на підставі статей 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, виконувати окремо;

ОСОБА_10 покарання за частиною 3 статті 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку на 1 рік..

В підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 й ОСОБА_10 вину визнали повністю, просили суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їм узгоджену міру покарання.

Прокурор та захисники в підготовчому судовому засіданні також просили суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити: ОСОБА_4 узгоджену міру покарання у виді 3 роки 1 місяців позбавлення волі; ОСОБА_6 узгоджену міру покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку на 1 рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з такого.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Пунктом 2 частини 1 статті 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_9 й Барсук, за правилами статті 12 КК України, є тяжким злочином, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції частини 3 статті 185 КК України.

Відповідно до абзацу другого частини 4 статті 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурором надано суду письмові заяви потерпілої ОСОБА_8 , датовані 11 серпня 2020 року, зі змісту яких вбачається, що потерпіла надала прокурору згоду на укладення угоди з обвинуваченими про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_9 й Барсук цілком розуміють права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Міри покарань, які узгоджені сторонами, є достатніми для виправлення та перевиховання обвинувачених, відповідають вимогам й загальним засадам призначення покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_12 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 й ОСОБА_10 , не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором та ОСОБА_4 й ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченим узгоджених сторонами мір покарання.

Крім цього, суд також зважає на роз`яснення щодо застосування норм права, викладене у абзаці другому пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року, відповідно до якого коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 серпня 2020 року між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 й ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В силу частини 4 статті 70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Народицького районного суду Житомирської області від 16 червня 2020 року у виді 3 років позбавлення волі та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Цей вирок та вирок Народицького районного суду в Житомирській області від 05 березня 2020 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі й на підставі статей 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, виконувати кожен самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 05 березня 2020 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В силу статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: велосипед марки «ARDIS», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , - залишити у її володінні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його проголошення. При цьому вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченими, їх захисниками виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6 й 7 статті 474 Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 Кримінального процесуального Кодексу України угода не може бути укладена.

СУДДЯ: ОСОБА_1