Справа № 474/1138/19
Провадження № 1-кс/474/205/20
УХВАЛА
Іменем України

02.09.20 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої в кримінальному провадженні - заступника начальника СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.07.2020р. про відмову у задоволенні клопотання про долучення доказів в рамках кримінального провадження, внесеного 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

встановив:

31.08.2020р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчої в кримінальному провадженні - заступника начальника СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 (далі - слідча) від 23.07.2020р. про відмову у задоволенні клопотання про доказів в рамках кримінального провадження, внесеного 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (далі - оскаржувана постанова).
В своїй скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищевказану постанову та зобов`язати слідчу повторно розглянути його клопотання від 21.08.2020р. про долучення до матеріалів справи в якості доказу його пояснень від 20.07.2020р.
Скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова обґрунтована припущеннями слідчого виключно в інтересах директора школи ОСОБА_5 , оскільки його пояснення є доказом вчинення кримінального правопорушення директором школи ОСОБА_5 , в інтересах якої слідчою ОСОБА_6 безпідставно призначено судово-психіатричну експертизу, з метою позбавлення його ( ОСОБА_3 ) можливості контролю за ходом кримінального провадження та отримання можливості збирання доказів, яка є тільки у сторін кримінального провадження, яким не є свідок без статусу потерпілого.
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.

Слідча ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, водночас 02.09.2020р. звернулася до слідчого судді із заявою, в якій просить розглянути скаргу за її відсутності у зв`язку із запобіганням поширенню короновірусу.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржника, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.03.2019р. до ЄРДР внесено відомості за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом внесення директором школи ОСОБА_5 недостовірної інформації до офіційних документів.

В заяві від 21.03.2019р. про кримінальне правопорушення, яка тією ж датою зареєстрована в журналі обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області за № 479, ОСОБА_3 , зокрема зазначив, що своїми неправомірними діями директор школи нанесла йому майнової та моральної шкоди, яка полягає: у душевних стражданнях та глибоких почуттях несправедливості, яких він зазнав у зв`язку з безкарним, цинічним та свідомим внесенням директором школи брехливої інформації до офіційних документів щодо обставин нещасного випадку на уроці фізичної культури.

Постановою слідчої СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 від 17.02.2020р. ОСОБА_3 визнано потерпілим у кримінальному провадженні.
02.03.2020р. слідчою СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_6 винесено постанову про призначення психологічної експертизи щодо спричинення ОСОБА_3 діями ОСОБА_5 моральної шкоди.
21.07.2020р. ОСОБА_3 звернувся до слідчоїСВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 з клопотанням про долучення до матеріалів кримінального провадження в якості доказу його пояснення від 20.07.2020р.
Матеріали справи також містять письмові пояснення ОСОБА_3 від 20.07.2020р. щодо вимоги про його обов`язкове прибуття до Державної установи Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України у зв`язку з проведенням судово-психологічної експертизи.
13.08.2020р. слідчою в кримінальному провадженні - заступником начальника СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_4 прийнято оскаржувану постанову, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо долучення доказів з огляду на те, що вказані пояснення не є доказами в значенні визначення КПК України.
Встановивши вказані обставини приходжу до такого висновку.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:
1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;
2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;
3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;
5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;
6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;
7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;
8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;
9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Згідно п.п. 3, 4, 6, 14 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право: подавати докази слідчому; давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; заявляти клопотання, користуватися іншими правами, передбаченими КПК України.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;
2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення слідчого, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_3 датованих 20.07.2020р., які наявні в матеріалах кримінального провадження, в останніх ОСОБА_3 висловлює свою незгоду з процесуальним рішенням щодо призначення психіатричної експертизи та щодо його явки до експертної установи для участі у проведені вказаної експертизи. Жодних обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, ОСОБА_3 у своїх поясненнях від 20.07.2020р. не вказує.
В сукупності вищевикладеного слідує, що в розумінні приписів кримінального процесуального законодавства, письмові пояснення ОСОБА_3 від 20.07.2020р. не є доказами у кримінальному провадженні.
Хоча оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає приписам ст. 110 КПК України, зокрема щодо належної мотивації висновків слідчої з посиланням на відповідні приписи КПК України, однак вказані недоліки не впливають на правильність висновків слідчої, що письмові пояснення ОСОБА_3 від 20.07.2020р. не є доказами у кримінальному провадженні.
Суд не бере до уваги доводи скарги в частині призначення психологічної експертизи, оскільки вони не стосується предмету розгляду даної скарги.
Таким чином скарга є безпідставною та необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчої в кримінальному провадженні - заступника начальника СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.07.2020р. про відмову у задоволенні клопотання про долучення доказів в рамках кримінального провадження, внесеного 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст складено та підписано 03 вересня 2020р.

Слідчий суддя ОСОБА_1