Справа № 750/592/21
Провадження № 1-кп/750/126/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2021 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м.Чернігова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження за №0002469 від 22.12.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Талди-Курган, Казахстанської РСР, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України,
У С Т А Н О В И В:
Наказом командувача Оперативного командування «Північ» №208 від 29.09.2018 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду командира мотопіхотного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У невстановлений в ході дізнання день жовтня 2020 року ОСОБА_2 , перебуваючи у м.Попасна, Луганської області, за попередньою домовленістю із невстановленою в ході дізнання особою, з мотивів отримання офіційного документу з метою подальшого використання його для керування транспортним засобом, сплатив останній за виготовлення посвідчення водія грошові кошти в сумі 6300,00 грн.

Після сплати коштів ОСОБА_2 , перебуваючи у м. Києві, по вул.Столичне шосе, 104, поблизу авторинку «Чапаївка», отримав завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 22.10.2020, виданого Центром 4558 на його ім`я, з даними, що не відповідали дійсності, а саме інформацією про дозвіл на керування транспортними засобами категорії «А» та «С».

При цьому ОСОБА_2 посвідчення водія в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, спосіб не отримував, теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ не складав.

В подальшому, 22.12.2020 близько 12 год. 53 хв. ОСОБА_2 , рухаючись на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_3 , по проспекту Миру, поблизу будинку №254 у м.Чернігові, був зупинений заступником командира взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 22.10.2020, видане на його ім`я є підробленим, містить завідомо недостовірну інформацію, діючи умисно, з прямим умислом, з мотивів уникнення відповідальності за порушення Правил безпеки дорожнього руху, використав завідомо підроблений документ, шляхом пред`явлення його заступнику командира взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області на право користування і керування транспортним засобом.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/125-20/12458-ТД від 28.12.2020 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 22.10.2020 на ім`я ОСОБА_2 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України, який полягає у використанні завідомо підробленого документу.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, про що мається відповідна заява.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , слідує, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, а саме у використанні завідомо підробленого документа, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоди зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоди на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального проступку знайшла своє підтвердження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст.358 КК України, оскільки ним вчинено умисні дії, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що наділений дискреційними повноваженнями, які визнаються і Європейським судом з прав людини (рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Довженко проти України») наданими державою щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-владною діяльністю з вирішення спірних правових питань, враховує цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання.

Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є проступком, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до адміністративної відповідальності протягом 2020 року притягувався двічі, за медичною допомогою в диспансерне психіатричне відділення та в диспансерне наркологічне відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» не звертався, з місця проживання будь-яких звернень чи скарг на ОСОБА_2 не зафіксовано.

Обставинами, що пом`якшує покарання, згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, наявність статусу учасника бойових дій.

Обставин, що обтяжують покарання, передбаченихст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про доцільність призначення ОСОБА_2 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Підстави для застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374,381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 22.10.2020 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження,

-оптичний дик «CD-R 52Х VIDEX EXCELLENTI №07041814» із відеозаписами з портативного відео реєстратора за 22.10.2020, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/125-20/12458- ТД від 28.12.2020 у сумі 1256 грн. 08 коп. (одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень вісім копійок).

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не обирати.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1