У Х В А Л А
Іменем України
Справа № 134/576/20
Провадження № 1-кс/142/71/20
13 серпня 2020 року смт.Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області
заяву судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 про самовідвід в кримінальному провадженні з ЄУН 134/576/20, номер провадження 1-кп/142/113/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України, -
30 липня 2020 року надійшла заява судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 про самовідвід в кримінальному провадженні з ЄУН 134/576/20, номер провадження 1-кп/142/113/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву про самовідвід передано для розгляду головуючому судді ОСОБА_1 .
Згідно із частиною 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.
Суддя ОСОБА_7 для розгляду заяви не з`явилася, однак надала суду заяву проте, що участі в судовому засіданні приймати не буде, заяву про самовідвід підтримує, додаткових пояснень надавати не буде.
Прокурор в судовому засідання вважає, що заява про самовідвід судді ОСОБА_7 підлягає заловоленню.
Потерпіла підтримала думку прокурора.
Обвинувачений у вирішення заяви про самовідвід покладається на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 довіряє судді ОСОБА_7 , не має сумнівів у професійній діяльності судді, йому відомо про обставини зазначені в заяві про самовідвід, до судді ОСОБА_7 жодних притензій не має. У вирішенні питання щодо самовідводу судді покладається на розсуд суду.
Інші особи, які беруть участь у кримінальному провадженні в судове засідання для розгляду заяви судді ОСОБА_7 про самовідвід не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід судді.
Оглянувши заяву про самовідвід та долучені до неї матеріали, матеріали кримінального провадження № 134/576/20 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, суд, приходить до висновку, що заява про самовідвід судді ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. Частина 5 ст.80 КПК України вказує, що відвід повинен бути вмотивованим.
Частина 1 статті 81 КПК України, вказує, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.
Судом встановлено, що підставами для подання суддею ОСОБА_7 заяви про самовідвід стали спроби захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 знайти особисту зустріч з нею як з головуючим суддею в кримінальному провадженні в робочому кабінеті судді за відсутності інших учасників процесу та дзвінки від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 в позаробочий час, після 19 години, на особистий мобільний телефон судді з пропозицією зустрітись у вихідний день з 27 по 29 червня 2020 року. Також, судом встановлено, що в судовому засіданні 30 липня 2020 року в кримінальному провадженні з ЄУН 134/576/20 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, суддею ОСОБА_7 дані факти, з метою вирішення питання про довіру судді, були оголошенні іншим учасникам кримінального провадження. Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_9 дані обставини були підтвердженні, проте зазначено, що вказані дії вчинялися нею виключно з метою знайомства з суддею ОСОБА_7 . Крім того, адвокатом ОСОБА_9 не було підтверджено, що особисті зустрічі з суддею ОСОБА_7 в робочому кабінеті судді, та в позаробочий час, за відсутності інших учасників процесу, мали місце та відбулися. Не підтверджено було вказані обставини й іншими учасниками кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини, який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Зокрема, у п. 66 рішення ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відповідно до ст. 5, ст. 6 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Згідно ст. 14 Кодексу суддівської етики суддя повинен уникати позапроцесуальних взаємовідносин з одним із учасників процесу або його представником у справі за відсутності інших учасників процесу.
В саттті 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин, суддя ОСОБА_7 виконуючи свої професійні обов`язки судді незалежно, безсторонньо і неупереджено, утрималася від поведінки та будь-яких дій, що могли призвести до виникнення в учасників кримінального провадження сумнівів в її об`єктивності та неупередженості при розгляді кримінального провадження з ЄУН 134/576/20, номер провадження 1-кп/142/113/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України.
Таким чином, обставин, що прямо виключають участь судді у розгляді кримінального провадження чи породжують сумніви щодо неупередженості чи об`єктивності судді (об`єктивний критерій) під час розгляду заяви судді ОСОБА_7 про самовідвід не встановлено , а тому заява про самовідвід судді ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суд, -
У задоволенні заяви судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 про самовідвід в кримінальному провадженні з ЄУН 134/576/20, номер провадження 1-кп/142/113/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України, відмовити.
Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.
Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законої сили з моменту їх оголошення.

Суддя :