Справа № 541/91/19
Провадження № 1-кс/541/575/2020
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
10 липня 2020 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі :
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання слідчого СВ Миргородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000042 від 02.01.2019 року,-
в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Миргородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч.1 ст.366 КК України. В якості обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 , шляхом зловживання службовим становищем районному бюджету було завдано шкоди на загальну суму 150 773,00 грн. В органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_6 , а саме квартири АДРЕСА_1 , так як дане майно підлягає спеціальній конфіскації та у зв`язку із забезпеченням відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Це клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали та просили задовольнити його. Прокурором повідомлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти вимог клопотання. ОСОБА_6 зазначив, що дане майно набуте ним на підставі іпотечного кредиту близько 20 років тому.
Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання і матеріалів в копіях, якими слідчий обґрунтовує доводи цього клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про те, що воно не підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань.
Зі змісту поданого клопотання вбачається, що в провадженні СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 02.01.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч.1 ст.366 КК України, одне з яких, згідно з приміткою дост.45 КК України, є корупційним, оскільки вчинено шляхом зловживання службовим становищем. Про підозру ОСОБА_6 повідомлено 30.06.2020 року у встановленому законом порядку.
Майно, щодо якого подано клопотання про його арешт є квартира АДРЕСА_1 .
В якості підстави для арешту даного майна, зазначено необхідність його спеціальної конфіскації та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У відповідності до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
В ході розгляду клопотання про арешт майна встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. З огляду на дану обставину, вимога про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, тобто для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) не ґрунтується на законі.
Окрім того, слідчим не надано доказів, того, що квартира АДРЕСА_1 набута в результаті незаконних дій, щодо яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру. Так, право власності на дане майно набуте задовго до вступу на посаду начальника комунального підприємства та настання подій, які на думку органу досудового розслідування підпадають під ознаки інкримінових злочинів. Фактично, висновок про можливість спеціальної конфіскації даного майна зроблено на підставі припущень, що в силу закону не є засобом доказування.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Миргородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а саме квартири АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні за №0000042 від 02.01.2019 відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 13.07.2020.

Слідчий суддяОСОБА_1