УХВАЛА

24 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, яке погоджене прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0003463 від 21.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, погодженим прокурором, у якому просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотан6ня зазначає, що 20.07.2020, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та спільно із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановленою досудовим слідством особою, знаходячись за адресою: м. Рівне, вул. Павлюченка, 27, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, використовуючи як привід факт зобов`язання по ремонту автомобіля ОСОБА_6 , яке на момент пред`явлення вимоги було виконане, із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по тілу усіма учасниками, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку поєднаного із зовнішніми ушкодженнями забоєм м`яких тканин лобно скроневої ділянки голови справа, крововиливом в правій навколо очній ділянці з садном на його фоні на нижній повіці, крововиливами в лівій навколо очній ділянці, на шкірі верхньої губи зліва, на слизовій оболонці верхньої губи з садном на його фон, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явили незаконну вимогу в передачі потерпілим грошових коштів у розмірі 500 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 13 680 гривень, супроводжуючи свої дії погрозами подальшого застосування насильства та вбивства відносно потерпілого.

За результатами вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановленої досудовим слідством особи, ОСОБА_7 погодився виконати та передати грошові кошти у розмірі 500 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 13 680 гривень, які того ж дня, перебуваючи по АДРЕСА_1 , передала дружина потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, 20.07.2020, приблизно о 15 год. 35 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та спільно із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановленою досудовим слідством особою, знаходячись за адресою: м. Рівне, вул. Павлюченка, 27, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, проти волі останнього, порушуючи конституційні права і свободи ОСОБА_7 на недоторканість особи, свободу дій та пересування, з метою придушення опору останнього, застосували до нього фізичне насильство, яке виразилося у нанесенні декількох ударів руками по обличчю та тілу потерпілого, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку поєднаного із зовнішніми ушкодженнями забоєм м`яких тканин лобно скроневої ділянки голови справа, крововиливом в правій навколо очній ділянці з садном на його фоні на нижній повіці, крововиливами в лівій навколо очній ділянці, на шкірі верхньої губи зліва, на слизовій оболонці верхньої губи з садном на його фон, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Продовжуючи свої злочинні дії, реалізовуючи злочинний намір, з метою позбавлення волі та викрадення, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та невстановлена досудовим слідством особа, в супереч волі ОСОБА_7 помістили останнього в автомобіль марки «Ford Transit Conneсt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та подавляючи його волю, унеможливлюючи його рухи та втечі, утримували потерпілого у вищевказаному автомобілі, тим самим створивши зовнішні перешкоди вільного пересування, повезли на вул. Максима Рильського, 14, а в подальшому назад на вул. Павлюченка, 27, в м. Рівне при цьому утримуючи останнього в салоні автомобіля, періодично наносячи удари по тулубу, завдаючи цим йому фізичних страждань шляхом спричинення сильного фізичного болю.

В ході досудового слідства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_2 , громадянину України, українцю, розлученому, безробітному, не судимому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України.

В свою чергу, санкція ч. 3 ст. 189 КК України, яка інкримінується ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує ж на необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Слідчий в судовому засідання просив задоволити клопотання повністю з підстав викладених у ньому.
Підозрюваний просив у задоволенні клопотання відмовити за безпідставністю.
З урахуванням заяв учасників, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали. Слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно із ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003463 від 21.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

29.09.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Враховуючи вищевикладені обставини те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна, а тому з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, є необхідним накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (частка власності 1/3), а також квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (частка власності 1/2) із забороною вчинення дій по відчуженню вказаного майна.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно на праві спільної часткової власності квартира за адресою: АДРЕСА_4 (частка власності 1/2), а також квартира за адресою: АДРЕСА_3 , (частка власності 1/3) належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
У випадку, передбаченому п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладені обставини, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (частка власності 1/3), а також квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (частка власності 1/2) шляхом позбавлення права на відчуження вказаних квартир.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1