УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

скаржника ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача інспектора СД ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 13.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженні № 0000141 від 17.09.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача інспектора СД ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 13.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженні № 0000141 від 17.09.2020 року.

Скарга мотивована тим, що 20.10.2020 року ОСОБА_3 звернувся до дізнавача інспектора СД ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000141 від 17.09.2020 року. Однак, постановою дізнавача інспектора СД ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 13.11.2020 було відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_3 від 20.10.2020. Скаржник вважає таке рішення слідчого незаконним та необґрунтованим. Просив скаргу задовольнити, скасувати постанову дізнавача ОСОБА_4 від 13.11.2020 та визнати бездіяльність дізнавача.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки кримінальне провадження №0000141 від 17.09.2020 зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, проте в даномукримінальному провадженні на даний момент не встановлено достовірних доказів завдання шкоди ОСОБА_3 , а тому підстав для визнання його потерпілим на даний момент немає.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та долучених до справи документів встановив наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що дізнавача інспектора СД ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 проводить дізнання у кримінальному провадженні №0000141 від 17.09.2020.
20.10.2020 року ОСОБА_3 звернувся до дізнавача інспектора СД ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000141 від 17.09.2020 року.
Постановою дізнавача інспектора СД ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 13.11.2020 було відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_3 від 20.10.2020.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.
Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий зазначав, що клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим, не містить належного документального підтвердження. Як встановлено в судовому засіданні, до заяви про визнання потерплим від 20.10.2020 ОСОБА_3 не долучив жодних документів на підтвердження завданої шкоди.
Отже слідчий суддя, вважає оскаржувану постанову законною, винесеною з дотриманням положень кримінально-процесуального законодавства та з дотримання прав особи у кримінальному провадженні.
В частині вимоги заявника щодо зобов`язання органу досудового розслідування щодо залучення ОСОБА_3 у якості потерпілого, слідчий суддя вважає необхідним відмовити, оскільки, відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також вказані вимоги не підлягають оскарженню до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до переконання, що обставини викладені скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги. Таким чиномв задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача інспектора СД ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 13.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженні № 0000141 від 17.09.2020 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя