Провадження № 1-кс/760/8060/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , розглянувши в залі судових засідань Солом`янського районного суду м.Києва заяву захисника ОСОБА_3 про незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у кримінальному провадженні №0000062 від 07.07.2020,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява захисника ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000062 від 07.07.2020.

У заяві зазначається, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000062 від 07.07.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України, процесуальне керівництво здійснюється Київською місцевою прокуратурою №9.

Вказується, що 24.11.2020 слідчий СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 в період часу з 12 год. 41 хв. до 21 год. 09 хв. провів обшук приміщення по АДРЕСА_1 , в ході проведення якого у вказаному приміщенні знаходилася ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_3 зазначає, що слідчий ОСОБА_5 відповідно до ст. 236 КПК України, використовуючи надані йому владні повноваження, а також силовий супровід спецпідрозділу СБУ, заборонив ОСОБА_4 та іншим особам, які знаходилися в приміщенні, де проводився обшук, залишати його та вільно рухатися по зазначеному приміщенню. Так, ОСОБА_4 , будучи наляканою використанням під час обшуку озброєного спецпідрозділу СБУ та через підкорення наказу слідчого ОСОБА_5 була змушена залишатися в приміщенні, де проводився обшук, в період часу з 12 год. 41 хв. і до її затримання в порядку ст. 208 КПК України о 22 год. 50 хв. 24.11.2020.

У заяві вказується, що факт затримання ОСОБА_4 саме під час обшуку підтверджується також наступним:

-у вказаний період ОСОБА_4 за вказівкою працівників правоохоронних органів відправила свою дванадцятирічну дитину дідусю і бабусі, які є пенсіонерами;

-на момент проведення обшуку слідчим та прокурорам було достовірно відомо, що кримінальне провадження №0000062 розслідується щодо ОСОБА_4 і в ньому проводяться слідчі та процесуальні дії з метою доведення її вини у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, проводився обшук за місцем проживання співмешканця ОСОБА_4 ;

-слідчі та прокурори відправили ОСОБА_6 передати грошові кошти ОСОБА_4 і проводили невідкладний обшук саме з метою доведення факту одержання грошових коштів ОСОБА_4 ;

-до офіційного затримання ОСОБА_4 працівники правоохоронних органів погрожували їй, що якщо вона не надасть свій паспорт, то вони будуть цілу ніч тримати її в холодному автомобілі.

На думку захисника ОСОБА_3 , в подальшому слідчий ОСОБА_5 24.11.2020, о 22 год. 50 хв., склав протокол затримання ОСОБА_4 , до якого вніс завідомо неправдиву інформацію про те, що остання була затримана о 21 год. 10 хв. 24.11.2020.

У заяві вказується, що 25.11.2020, о 16 год. 31 хв., слідчим СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 -2 КК України.

Так, повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочинів о 16 год. 31 хв. не робило законним її позбавлення волі у період з 12 год. 41 хв. до 16 год. 31 хв. та не надавало жодних прав на її подальше позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведене, захисник ОСОБА_3 вказав, що на час подання ним заяви ОСОБА_4 була незаконно позбавлена волі, а всі особи, які продовжували вчиняти дії, спрямовані на незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 , вчиняли злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України.

Під час розгляду вищевказаної заяви захисником ОСОБА_3 також подавалися додаткові обґрунтування моменту затримання ОСОБА_4 , виходячи з позиції захисника щодо незаконності проведеного обшуку та постанови Верховного суду від 18.12.2019 №588/1199/16-к.

З огляду на викладене, захисник ОСОБА_3 просить слідчого суддю встановити факт незаконного затримання та незаконного тримання під вартою ОСОБА_4 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 свою заяву підтримав, просив її задовольнити.

Слідчий СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечував, зазначивши, зокрема, наступне.

Так, слідчим ОСОБА_5 було вказано, що обшук за адресою: АДРЕСА_1 , проводився ним на підставі ч.3 ст.233 КПК України.

Під час обшуку за вищевказаною адресою було вилучено грошові кошти загальною сумою 124 420 гривень, з яких 10 300 гривень (номіналом 500 (п`ятсот) гривень з серійними номерами: ЦБ4918333, ХИ2989089, ХЖ1593425, ХИ0191482, АВ2083640, ХЄ4077353, АВ2083638, ХЖ8343171, ЦА2591819, ХЖ5820532, ХЗ8737132, АВ2083641, АВ2083636, АВ2083639, ЦБ6404247, ЦБ6827432, ХЗ3506916, АЄ6328013, ХИ0887147, АВ2083637; купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серійним номером - УД1388457, купюра номіналом 100 (сто) гривень з серійним номером - СИ6392108, були отримані ОСОБА_4 від ОСОБА_6 за сприяння у безперешкодній здачі іспиту на отримання посвідчення судноводія малого/маломірного судна. Для ідентифікації цих грошових купюр, які є предметом вчинення кримінального правопорушення, необхідний досить великий проміжок часу, оскільки зазначених купюр була велика кількість, а їх порівняння та аналіз був необхідний для формування доказової бази в кримінальному провадженні, тому, підстав, передбачених ч.1 ст.208 КПК України, для затримання ОСОБА_4 до ідентифікації цих грошей та до завершення обшуку не було.

При цьому, з початку та під час обшуку ОСОБА_4 не затримувалася, їй було лише заборонено залишати місце обшуку до його закінчення на підставі ч.3 ст.236 КПК України, проте ОСОБА_4 було дозволено вільно переміщатися по приміщеннях, які обшукувалися, зокрема, вона відвідувала туалет та ходила палити. Затримання підозрюваного ОСОБА_4 здійснювалося відразу після проведення обшуку та на підставі ст.208 КПК України. Також слідчий вказав, що не може одночасно здійснювати дві процесуальні дії проводити обшук та затримувати підозрюваного.

Оскільки за результатом проведення обшуку було встановлено, що серед вилучених грошових коштів є ті кошти, які є предметом злочину, то вже після закриття протоколу обшуку з`явились підстави для затримання ОСОБА_4 , про що останню було повідомлено, їй було вручено та роз`яснено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, повідомлено Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання особи. Лише після того, як захисник ОСОБА_3 прибув на місце затримання та провів зі своєю клієнткою конфіденційне побачення було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий вказав, що надану захисником ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_7 інформацію про те, що слідчий ОСОБА_5 , використовуючи надані йому владні повноваження, а також силовий супровід спецпідрозділу СБУ, заборонив ОСОБА_4 та іншим особам, які знаходилися в обшукуваному приміщенні, залишити його та вільно рухатися по зазначеному приміщенні, було спростовано під час перегляду відеозапису проведення обшуку, при цьому, ні захисник ОСОБА_3 , ні адвокат ОСОБА_7 не були присутні на початку проведення обшуку, їм не могли бути відомі такі обставини. Також слідчий зазначив, що до осіб, які були присутні в приміщенні, не застосовувалась ані фізична сила, ані кайданки чи будь-які інші засоби, що могли б обмежувати пересування.

Слідчий також вказав, що 26.11.2020 захисником ОСОБА_3 було подано заяву до Солом`янського районного суду м. Києва щодо незаконного затримання ОСОБА_4 , проте 26.11.2020 року органом досудового розслідування було подане клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу. Слідчим суддею Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_8 було досліджено матеріали клопотання та в подальшому було винесено ухвалу від 27.11.2020 про обрання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домашнього арешту як запобіжного заходу строком до 22.01.2021 року включно. Вказана ухвала про обрання запобіжного заходу свідчить про те, що під час проведення перевірки та оцінки доказів у кримінальному провадженні суд не виявив порушень норм кримінально-процесуального законодавства та в результаті обрав підозрюваній запобіжний захід.

Щодо постанови Верховного суду від 18.12.2019 року, на яку посилається захисник ОСОБА_3 , то, на думку слідчого, її не можна застосовувати по аналогії в даному випадку, оскільки в цій постанові йдеться про те, що за участі особи, без її згоди на добровільну участь в проведенні слідчих дій (тобто, примусово), було проведено освідування та огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

В даному ж випадку особистого обшуку ОСОБА_4 чи інших дій щодо неї під час проведення обшуку не проводилось, про те, що хтось з присутніх під час обшуку є затриманим також не повідомлялось. Також, в постанові Верховного суду зазначені слідчі дії, які зовсім не пов`язані з обшуком, а в даному ж випадку законодавством передбачено право слідчого заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку.

Виходячи з викладеного, слідчий просив відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про незаконне позбавлення волі ОСОБА_4

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали кримінального провадження, в т.ч. відеозапис обшуку, який тривав з 12 год. 41 хв. до 21 год. 09 хв. 24.11.2020, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження №0000062 від 07.07.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 -2 КК України, в якому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус підозрюваного.

Також встановлено, що згідно з протоколом огляду та вручення грошових коштів від 24.11.2020, розпочатого о 10 год. 15 хв., закінченого о 10 год.19 хв., метою проведення даної процесуальної дії був огляд грошових купюр з метою перевірки обставин оголошення працівником ТОВ «Мореход» ОСОБА_4 вимоги надання їй неправомірної вигоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень за прийняття рішення службовими особами Державної служби морського та річкового транспорту України, які безпосередньо входять до складу кваліфікаційної комісії з підтвердження кваліфікації судноводія малого/маломірного судна, щодо здачі іспитів та видачі посвідчення судноводія малого/маломірного судна, а також неправомірної вигоди за видачу медичної довідки у розмірі 300 (триста) гривень, яка необхідна для формування особової справи кандидата для підтвердження кваліфікації у вищевказаній кваліфікаційній комісії. Оглядом встановлено купюри номіналом по 500 (п`ятсот), двісті (двісті) та 100 (сто) гривень на загальну суму 10 300 (десять тисяч триста) гривень, їх серії та номери, та вручено після огляду ОСОБА_6 .

Слідчим суддею з`ясовано, що згідно з протоколом, слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 24.11.2020 в період часу з 12 год. 41 хв. до 21 год. 09 хв. було здійснено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого у вказаному приміщенні знаходилася ОСОБА_4 .

Також відповідно до цього протоколу за результатами вищевказаного обшуку вилучено, серед іншого, грошові кошти номіналом по 500 (п`ятсот), двісті (двісті) та 100 (сто) гривень, серії та номери яких збігаються із серіями та номерами грошових купюр, зазначених у протоколі огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_6 від 24.11.2020.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 було затримано 24.11.2020 о 21 год. 10 хв. за адресою: м.Київ, вул. Оболонська, 31, тобто відразу після закінчення проведення обшуку.

Захисник ОСОБА_3 стверджує, що, виходячи з ст.209 КПК України, ОСОБА_4 є затриманою з самого початку проведення обшуку, тобто з 12 год. 41 хв. 24.11.2020.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 25.11.2020, о 16 год. 31 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 -2 КК України.

На думку захисника ОСОБА_3 , вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 здійснено після завершення 24 годинного строку з моменту її затримання, отже, вона підлягала негайному звільненню виходячи з ч.3 ст.278 КПК України.

Також встановлено, що 26.11.2020, приблизно о 14.00 год., ОСОБА_4 було доставлено до Солом`янського районного суду м.Києва з метою обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя виходить з того, що, як передбачено ч.1 ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч .2 ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст.29 Конституції України у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Як передбачено ч.5 ст.29 Конституції України, кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

В розвиток цих конституційних приписів ч.2 ст.176 КПК України встановлено, що тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Правовідносини щодо затримання особи без ухвали слідчого судді, суду врегульовано § 2 Глави 18 «Запобіжні заходи, затримання особи» КПК України.

Так, як встановлено абз.1 ч.1 ст.207 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 208 КПК України, зокрема, визначено процедуру затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, уповноваженою службовою особою.

Згідно з ч.5 ст.208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Як передбачено ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Разом з тим Главою 20 КПК України врегульовано правовідносини щодо підстав та порядку здійснення слідчих (розшукових) дій, зокрема такої слідчої дії як обшук.

Згідно з ч.1 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

При цьому, відповідно до абз.2 ч.3 ст.236 КПК України слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Отже, вищевказаною нормою КПК України встановлено дискреційне право слідчого, прокурора з метою уникнення перешкоджанню проведенню обшуку як слідчої дії заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення.

Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством України виокремлено затримання особи як тимчасовий запобіжний захід та повноваження слідчого, прокурора заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення, що може бути застосовано вищевказаними особами під час цієї слідчої дії.

Про відмінність затримання особи як тимчасового запобіжного заходу від заборони будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення свідчить також і те, що затримуватися може лише конкретна особа, а заборона залишити місце обшуку до його закінчення до заздалегідь невизначеного кола осіб, зокрема, не тільки до осіб, які використовують приміщення, в якому здійснюється обшук, але й до інших присутніх під час обшуку осіб.

Крім того, на відміну від заборони залишити місце обшуку до його закінчення, у випадку затримання особи як тимчасового запобіжного заходу законодавством встановлено певні гарантії, зокрема, строки.

Так, згідно з ст.211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.278 КПК України у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Виходячи з вищенаведених норм законодавства України та встановлених фактичних обставин, зокрема з відеозапису обшуку, слідчий суддя доходить висновку, що під час проведення обшуку 24.11.2020 за адресою: м.Київ, вул. Оболонська, 31, ОСОБА_4 було заборонено залишати приміщення, а її затримання відбулося після проведення цього обшуку. Протилежні твердження захисника ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Щодо посилання захисника ОСОБА_3 на постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 18.12.2019 №588/1199/16-к, то згідно з цією постановою, зокрема, встановлено, що судом обґрунтовано зазначено про безпідставність твердження сторони обвинувачення про добровільну участь ОСОБА_1 у слідчих діях, проведених негайно після його фактичного затримання, - освідуванні та огляді місцевості, приміщення, речей та документів, оскільки в розумінні положень статті 209 КПК ОСОБА_1 було затримано, що зобов`язувало слідчого повідомити ОСОБА_1 про його процесуальні права, передбачені ч. 4 ст. 208 КПК. Таких вимог процесуального закону дотримано не було, протокол затримання ОСОБА_1 та докази роз`яснення йому його прав у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Разом з тим слідчим суддею встановлено, що вказане рішення Верховного суду ухвалювалося за результатом розгляду касаційної скарги прокурора на ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду від 19.04.2019, якою було залишено без змін вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 05.10.2018 року в справі № 588/1199/16-к, провадження №1-кп/588/8/18, в якому судом першої інстанції зазначено, що з протоколу освідування особи від 08.07.2016 року та дослідженого судом відеозапису цієї слідчої дії, що міститься на флешнакопичувачі 4Gb №1532 PY02646 судом установлено, що ОСОБА_1 фактично був затриманий двома співробітниками УЗЕ ГУНП в Сумській області із застосування фізичного впливу, який був застосований без попередження та роз`яснення підстав, шляхом заламування і блокування обох рук ОСОБА_1, якого поклали обличчям вниз на ґрунт, після чого йому було пред`явлено посвідчення, його попереджали про намір вдягнути кайданки, але через те, що ОСОБА_1 заявив, що спротив чинити не збирається, обвинувачений утримувався двома співробітниками поліції за обидві руки без застосування спеціальних засобів. Отже, як цей вирок, так і ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду від 19.04.2019, та вже згадана постанова Верховного суду від 18.12.2019 колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 18.12.2019 постановлялися за зовсім інших фактичних обставин, ніж встановлені слідчим суддею під час розгляду заяви захисника ОСОБА_3 , а тому його посилання на вказане рішення Верховного суду є безпідставним.

Щодо стверджуваної захисником ОСОБА_3 незаконності обшуку, проведеного 24.11.2020 за адресою: м.Київ, вул. Оболонська, 31, то слідчий суддя відхиляє це твердження, адже виходячи із змісту чч.1, 2 ст.303 КПК України скарги на незаконність обшуку не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно з ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Виходячи з вищенаведених норм законодавства України та встановлених фактичних обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , оскільки слідчим у судовому засіданні було доведено існування передбачених законом підстав для затримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді, неперевищення граничного строку її тримання під вартою на час подання заяви захисника ОСОБА_3 , відсутність зволікання у доставленні ОСОБА_4 до Солом`янського районного суду м.Києва для обрання щодо неї запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись стст.206-209, 211, 234, 236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1