Справа № 185/5102/20
Провадження № 1-кп/185/575/20
У Х В А Л А

28 грудня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області колегіально у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000937 від 05 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , зазначивши, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а також, що наявні ризики того, що під тиском кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала захисників, зазначила, що у її батька обвинуваченого по справі, проблеми зі здоров`ям.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Як встановлено, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Таким чином, під загрозою застосування тяжкого покарання, у разі визнання останього винним судом, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду.

Водночас суд бере до уваги репутацію обвинуваченого, який є пенсіонером, має постійне місце проживання та реєстрації, отримує пенсію, що свідчить про відсутність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Будь-яких документів щодо стану здоров`я обвинуваченого сторони не надали.
Так, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний/обвинувачений може ухилитись від слідства. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».
Суд вважає ризик можливого впливу на свідків та потерпілу не достатньо обґрунтованим, так як стороною обвинувачення не надано достатніх підтверджень на його обгрунтування.

Розглядаючи дане клопотання, суд зважає на те, що зазначений прокурором ризик про можливість переховування від суду підтверджений.

Суд приходить до висновку, що ризик можливості ухилення від суду разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчить на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи не попередять вказані ризики. Доводи захисту про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, бо більш м`які запобіжні заходи, на даній стадії судового провадження не забезпечать встановлений ризик, також не надано доказів стану здоров`я обвинуваченого, який би перешкоджав його перебуванню під вартою.

Тому з метою запобігання вищевказаному ризику суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

З огляду на наявність обвинувачення у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини, розмір застави не визначати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 25 лютого 2021 року, 23.00 год..

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 25 лютого 2021 року.

В обранні більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду відповідно до рішення Конституційного суду України у справі № 3-208/2018(2402/18).

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3