Дата документу 16.10.2020 Справа № 554/2411/20
УХВАЛА
іменем України
16 жовтня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо нерозгляду клопотання від 07 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000291,-

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України, в якій він просить зобов`язати начальника Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.220 КПК України, протягом трьох днів розглянути подане ним клопотання від 07 вересня 2020 року та направити у встановленому порядку відповідний процесуальний документ за результатами прийнятого рішення на адресу заявника.

На обґрунтування скарги заявник посилається на ті обставини, що 07 вересня 2020 року він в порядку ст.ст.39, 220 КПК України письмово звернувся з клопотанням на адресу начальника Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , в якому просив на підставі п.2 ч.2 ст.39 КПК України відсторонити слідчого ОСОБА_5 від досудового розслідування кримінального провадження №0000291 у зв`язку з неефективним розслідуванням; на підставі п.6 ч.2 ст.39 КПК України прийняти до провадження кримінальне провадження №0000291 та здійснювати досудове розслідування по ньому, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; про прийняте рішення за клопотанням повідомити заявника в порядку, передбаченому ст.220 КПК України. Зазначає, що всупереч вимогам законодавства станом на час подання скарги будь-якої інформації про результати розгляду клопотання від 07 вересня 2020 року на адресу заявника не надходило. На переконання заявника, наявні підстави стверджувати, що клопотання взагалі не розглянуто всупереч вимог ст.220 КПК України. На цій підставі просить задовольнити вимоги поданої скарги.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив скаргу задовольнити.

Від слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 на адресу суду надійшла заява про розгляд скарги без участі з копіями документів. Зі скаргою не погодилась, зазначивши, що клопотання ОСОБА_3 про відсторонення слідчого ОСОБА_5 від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000291 розглянуто та за результатами розгляду заявнику направлено вмотивовану відповідь від 22 вересня 2020 року. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні скарги (а.с.20).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та долучені документи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження під час досудового розслідування бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тому наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Як вбачається з наявних матеріалів скарги, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000291 від 23 жовтня 2014 року.

07 вересня 2020 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку подав у вказаному кримінальному провадженні на адресу начальника Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві клопотання в порядку ст.220 КПК України, у якому просив на підставі п.2 ч.2 ст.39 КПК України відсторонити слідчого ОСОБА_5 від досудового розслідування кримінального провадження №0000291 у зв`язку з неефективним розслідуванням; на підставі п.6 ч.2 ст.39 КПК України прийняти до провадження кримінальне провадження №0000291 та здійснювати досудове розслідування по ньому, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; про прийняте рішення за клопотанням повідомити заявника в порядку, передбаченому ст.220 КПК України (а.с.2-4, 21-23).

Як вказує заявник, на момент звернення до суду відповіді про результати розгляду клопотання він не отримав, у зв`язку з чим, на його думку, слідчим допущено бездіяльність щодо нерозгляду поданого клопотання та невиконання вимог ст.220 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Проте на час розгляду даної скарги з`ясовано, що достатні підстави вважати ОСОБА_3 таким, що віднесений до переліку суб`єктів, які відповідно до вимог процесуального закону наділені правом звернення до слідчого із клопотаннями в порядку ст.220 КПК України, відсутні. Натомість, згідно з матеріалами кримінального провадження №0000291 наразі він має процесуальний статус заявника.

Так, до скарги особою, яка її подала, - ОСОБА_3 , будь-яких відомостей про те, що він має статус потерпілого (копія заяви про визнання потерпілим, копія пам`ятки про права, постанови слідчого тощо), не надано, і в наявних у суду матеріалах справи такі докази відсутні.

За таких обставин, у розумінні норм ст.220 та п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого відсутня, так як станом на час розгляду статус особи, яка подала скаргу у даному кримінальному провадженні, є заявник.

Згідно зі статтею 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Тобто, перелік прав заявника чітко регламентований КПК України та не кореспондується з вимогами порушеними у цій скарзі особою, яка її подала.

Щодо доводів ОСОБА_3 в судовому засіданні з питань можливої бездіяльності, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк за його зверненням як іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, то слідчий суддя виходить з того, що КПК України з цього питання, на відміну від ст.220 КПК України, не містить чітко визначеного строку для розгляду клопотань іншої особи чи заявника, а тому говорити про порушення певних строків розгляду не можна, крім того, не визначено, що у таких випадках виноситься рішення у формі постанови в разі відмови.

Разом із тим, представленими суду документами з матеріалів кримінального провадження підтверджується, що на вищевказане клопотання ОСОБА_3 від 07 вересня 2020 року начальником Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 на його адресу направлено лист за вих.№І-9307/15-02-1-20 від 22 вересня 2020 року про те, що заявлене клопотання у кримінальному провадженні розглянуто, підстав для відсторонення слідчого ОСОБА_5 від проведення досудового розслідування не встановлено (а.с.23, зворотній бік).

Отже, на момент розгляду скарги встановлено, що звернення ОСОБА_3 після його отримання органом досудового розслідування було розглянуто та про результати розгляду заявнику направлено відповідь, що вказує на відсутність бездіяльності та предмету оскарження в цій частині.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що наданням відповіді на вказане звернення не було порушено гарантій ОСОБА_3 на реалізацію своїх процесуальних прав заявника, передбачених Кодексом.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 16-1 ч.1 ст.3 КПК України інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, - особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

Водночас, ОСОБА_3 не представлено до суду будь-яких об`єктивних даних та їх підтвердження, що у кримінальному провадженні №0000291 стосовно нього здійснюються будь-які процесуальні дії, визначені КПК України, а відтак відсутні підстави вважати, що він є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, заявник ОСОБА_3 не належить до суб`єктів, визначених статтею 220 КПК України, а відтак у слідчого / начальника СВ не виник обов`язок розгляду його клопотання від 07 вересня 2020 року відповідно до приписів цієї норми.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого розглянути подане ним клопотання від 07 вересня 2020 року про проведення певних дій у кримінальному провадженні №0000291, не підлягають задоволенню.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, з огляду на співвідношення вимог ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушені у даній скарзі питання виходять за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ч.1 ст.303 КПК України, та не можуть бути предметом розгляду слідчого судді.

Таким чином, посилання ОСОБА_7 на необхідність прийняття відповідного процесуального документу про прийняте рішення саме за ст.220 КПК України з постановлених ним як заявником у клопотанні від 07 вересня 2020 року питань є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 26, 60, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо нерозгляду клопотання від 07 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000291, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1