Справа № 567/1135/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000061 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Білашів Острозького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, відповідно до ст.89 КК України є таким, що не має судимості,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України

встановив:

ОСОБА_4 , не пройшовши встановлену процедуру отримання водійського посвідчення, затверджену постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яка передбачає: закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС та отримання водійського посвідчення, вчинив дії щодо використання завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я за наступних обставин.
Так, приблизно у середині квітня 2020 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, з метою використання завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «А, В, С1, С» під час керування власним транспортним засобом та для пред`явлення за вимогою, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій, зі свого особистого мобільного телефону зайшов до мережі Інтернет на сторінку соціальної мережі «Instagram», де знайшов оголошення про виготовлення підроблених водійських посвідчень за плату, що було розміщене невідомою особою.
В подальшому, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, усвідомлюючи, що процедура отримання посвідчення водія передбачає закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС, ОСОБА_4 вирішив придбати завідомо підроблене посвідчення водія на власне ім`я та пообіцяв грошову винагороду невідомій особі за його виготовлення.
Продовжуючи реалізацію свого кримінально протиправного умислу, ОСОБА_4 , шляхом надсилання повідомлень надав вказаній невідомі особі, свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я та по-батькові, дату та місце народження, особистий підпис, та фотознімок, а також пообіцяв придбати завідомо підроблене посвідчення водія після його виготовлення.
В подальшому приблизно 23 квітня 2020 року (точна дата та час не встановлені), за допомогою служби доставки ОСОБА_4 придбав за 5000 грн. підроблене посвідчення водія серія і номер - НОМЕР_1 від 21.09.2017 на ім`я останнього, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «А, В, С1, С», яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, з метою його подальшого використання.
Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №1.1-426/20 від 30.09.2020, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України по способах друку та елементах захисту.
В подальшому, 12.09.2020 приблизно об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , будучи учасником дорожнього руху як водій транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи поблизу маркету «АТБ», що в м.Острог по вул.Гальшки Острозької, 1г Рівненської області, маючи при собі підроблене посвідчення водія серія і номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, в порядку Закону України «Про Національну поліцію» та виконуючи законну вимогу працівника поліції, щодо надання документів на транспортний засіб, достовірно знаючи, що посвідчення водія серія і номер НОМЕР_1 є підробленим, за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу, усвідомлюючи свої кримінально протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівниками поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно і з цим права на керування транспортними засобами категорії «А, В, С1, С» і таким чином уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху (ст. 126 КУпАП), надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблене посвідчення водія серія і номер НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення, що перебуває в офіційному обігу, тобто використав його.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України винним себе визнав повністю, підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, у спосіб та час, вказані в обвинувальному акті.
При цьому показав, що у 2017 році він був позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до постанови Острозького районного суду у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В подальшому в квітні 2020 року близько 15 числа, точної дати він не пам`ятає, усвідомлюючи, що процедура отримання посвідчення водія передбачає закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС, він вирішив замовити виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на своє ім`я у невідомої особи у соціальній мережі «Instagram», з метою його подальшого використання під час керування власним транспортним засобом та для пред`явлення за вимогою. Цього ж дня, зі свого особистого мобільного телефону він зайшов до мережі інтернет на сторінку соціальної мережі «Instagram», де знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень за плату.
В ході переписки, з особою в якої він робив замовлення посвідчення водія, що йшла через соціальну мережу «Instagram», він надав свої анкетні дані, а саме прізвище, ім`я та по батькові, дату та місце народження, особистий підпис, та фотознімок, а також пообіцяв придбати завідомо підроблене посвідчення водія після його виготовлення. В подальшому, близько 23 квітня 2020 за допомогою служби доставки «Нова пошта» особа в якої він робив замовлення, анкетні дані якого йому не відомі, передала йому підроблене посвідчення водія серія і номер НОМЕР_1 від 21.09.2017, видане на його ім`я, що посвідчувало право керування транспортними засобами «А,В,С1,С», за що він заплатив грошові кошти в сумі 5000 грн. Зазначив, що даним посвідченням водія він користувався з моменту його отримання близько 23 квітня 2020 до моменту вилучення його працівниками поліції.
12.09.2020 близько 11:20 год. він керував автомобілем марки «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м.Острог по вул.Гальшки Острозької, маючи при собі підроблене посвідчення водія. У зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху працівники Острозького ВП ГУНП в Рівненській області зажадали від нього посвідчення водія та достовірно знаючи, що посвідчення водія являється підробленим, він надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблене посвідчення водія, видане на його ім`я, що помітили в ході огляду посвідчення водія працівники поліції. В подальшому, було викликано слідчо-оперативну групу та він добровільно видав працівникам поліції підроблене посвідчення водія, яке було вилучено.
У вчиненому щиро розкаявся та обіцяв, що подібного не повториться.
Аналізуючи покази обвинуваченого суд вважає їх допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №1.1-426/20 від 30.09.2020, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України по способах друку та елементах захисту.
Згідно постанови від 12.09.2020, посвідчення водія серії НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Оцінивши досліджені в ході судового розгляду справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України дане кримінальне правопорушення кваліфікується як кримінальний проступок за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.

Одночасно, беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, одружений та має на утриманні неповнолітнього сина.
Згідно довідки КНП "Острозька ЦРЛ" від 25.09.2020, ОСОБА_4 на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.
Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Суд, дослідивши всі обставини кримінального провадження, враховує дані про особу обвинуваченого, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, а також враховує щире каяття обвинуваченого та вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу. Водночас суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_4 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не встановлено.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової технічної експертизи документа по даному кримінальному провадженню становлять 1961,40 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.7 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Керуючись ст.118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п"ятсот десять) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1961,40 грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Речовий доказ - бланк посвідчення водія з серійним номером документу НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , поміщений у сейф пакет для речових доказів Експертної служби МВС України №2393031, зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1