Провадження № 1-кп/932/667/20
Справа № 932/3988/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

з участю
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000005, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка має вищу освіту, розлученої, працюючої бухгалтером в Дніпровському технікумі будівельно монтажних технологій та архітектури, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бабушкінського районного суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.

Так, ОСОБА_5 , відповідно до наказу №78/к від 03.07.2017 було призначено на посаду начальника відділу головного бухгалтера організаційно-фінансової роботи департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради за безстроковим трудовим договором з 03.07.2017 з присвоєнням їй 11-ого рангу посадової особи місцевого самоврядування у межах відповідної п`ятої категорії.

Також 03.07.2017 ОСОБА_5 прийняла Присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до Посадової інструкції начальника відділу головного бухгалтера організаційно-фінансової роботи департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради, остання є посадовою особою місцевого самоврядування. Начальник відділу головний бухгалтер несе відповідальність за порушення норм етики поведінки посадової особи місцевого самоврядування та обмежень, пов`язаних з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та її проходженням.

Крім того, після призначення на посаду, ОСОБА_5 ознайомлено з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі щодо фінансового контролю.

Відповідно до наказу №250/к від 06.09.2018, ОСОБА_5 звільнено з посади начальника відділу головного бухгалтера організаційно-фінансової роботи департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради з 07.09.2018 за угодою сторін.

При цьому, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи місцевого самоврядування.

Абзацом другим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Проте, ОСОБА_5 наступного року після звільнення, станом на 31.03.2020, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, за 2018 рік не подала.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи на дату звільнення, 07.09.2018 року, посадовою особою місцевого самоврядування - начальником відділу головним бухгалтером організаційно-фінансової роботи департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а також будучи обізнаною про обов`язок подання наступного року після звільнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, за 2018 рік, перебуваючи на території м.Дніпро та Дніпропетровської області, станом на 31.03.2020 року умисно не подала зазначену декларацію.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», кваліфіковані за ст.366-1 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із Рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року, за яким ст.366-1 КК України визнана такою, що не відповідає Конституції України.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника та просила закрити кримінальне провадження щодо неї.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 .

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає за необхідне задовольнити клопотання сторони захисту з наступних підстав.

Згідно ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна
відповідальність за діяння, вчинене особою, однак статтею 284 КПК України не визначено як підстав, так й порядку закриття кримінального провадження внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України певного закону чи частини закону такими, що не відповідають Конституції України (тобто неконституційними).
Одночасно за статтею 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінально - процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, судом можуть застосовуватися загальні засади кримінального провадження.
Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.
Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Ці норми кореспондуються із статтею 8 Конституції України, за якою в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
27.10.2020 року рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 (справа № 1-24/2020(393/201) статтю 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), і визначено, що вона втрачає чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.
Статтею 147 Конституції України встановлено, що Конституційний Суд України вирішує питання, зокрема про відповідність Конституції України законів України. Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
За статтею 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином зазначене рішення Конституційного Суду України набрало законної сили 27.10.2020 та є обов`язковим.
В пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зокрема зазначено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Тобто, в даному випадку не відбулось скасування норми, яка передбачала кримінальну відповідальність, шляхом прийняття закону Верховною Радою України, проте стаття 366-1 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 , втратила чинність з 27.10.2020 внаслідок визнання її неконституційною за рішенням Конституційного Суду України.
Таким чином, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення ст. 366-1 КК України була чинною згідно із Законом № 1700-VІІ від 14.10.2014 (із змінами та доповненнями). Станом на момент повідомлення ОСОБА_5 про підозру і вручення їй обвинувального акта ст. 366-1 КК України також діяла, а з 27.10.2020 року ст. 366-1 КК України втратила чинність.
З аналізу положень законодавства слідує, що підставою для втрати чинності закону у цілому або його частин є визнання єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України - такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права. І оскільки і в першому і в другому випадку правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується кримінальна відповідальність.
Тобто у обох випадках у особи з`являється право бути не притягнутим до кримінальної відповідальності та уникнути негативних наслідків застосування кримінального закону.
З урахуванням викладеного та загальних засад кримінального провадження (зокрема верховенства права та законності) суд вважає можливим задовольнити клопотання захисника та обвинуваченої і закрити на підставі пункту 4 частини 1 статті 284 КПК кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ст.366-1 КК України у зв`язку з тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 року статтю 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (неконституційною).

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 314-316, 371- 372, 376, 395КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття
кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000005 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1