Справа № 353/890/20
Провадження № 1-кп/353/28/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

начальника Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тлумач клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні N 0000164, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2020 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не засудженого, особи з інвалідністю ІІ групи, громадянина України,

у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, -

в с т а н о в и в:

06.10.2020 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від прокурора у кримінальному провадженні прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, по кримінальному провадженню № 0000164, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2020 року. Клопотання обґрунтоване тим, що 13.08.2020 року, у період часу з 14 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв., ОСОБА_6 перебував на території діючого кладовища, яке розташоване по АДРЕСА_1 . В зазначений період часу ОСОБА_6 , грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховань померлих, вияву поваги та пам`яті до померлих, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, а також честі та гідності померлих, проявляючи зневагу до місць поховання померлих та ображаючи пам`ять про них, застосовуючи фізичну силу, шляхом штовхання руками та нанесенням ударів ногами, зруйнував надмогильні пам`ятники, які встановлені на місцях поховання померлих, та звалив на землю плити на восьми могилах померлих: ОСОБА_9 , роки життя 1972-2008; ОСОБА_10 , роки життя 1973-2008; ОСОБА_11 , роки життя 1932-2013; ОСОБА_12 , роки життя 1959-2011; ОСОБА_13 , роки життя 1952-2012; ОСОБА_14 , роки життя 1962-2006; ОСОБА_15 , роки життя 1960-2004; ОСОБА_16 , роки життя 2001-2009. В результаті суспільно небезпечних дій ОСОБА_6 , ним було осквернено зазначені могили та спричинено шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, що призвело до моральних страждань родичів померлих. Тобто своїми суспільно небезпечними діями ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 188/2020 від 23.09.2020 року ОСОБА_6 страждає та страждав у період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій (13.08.2020 року), хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією з емоційно-вольовим дефектом особистості. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, ОСОБА_6 перебував в стані та перебуває на даний час, при якому не здатний усвідомлювати своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 підтримав, вказав, що дослідженими в судовому засідання доказами доведено вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України. Проте, оскільки він вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і на даний час перебуває в у цьому стані, тому не може бути суб`єктом кримінальної відповідальності. Крім того, вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, а саме: госпіталізацію до психіатричного закладу з звичайним наглядом.

ОСОБА_6 (особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру), його захисник - адвокат ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримали, не заперечували щодо його задоволення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання слід задовольнити, з таких підстав.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України та при обставинах, викладених в клопотанні, визнав повністю та дав суду показання про те, що він в серпні 2020 року, прийшов на територію кладовища в с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області на могили своїх знайомих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , бо хотів, щоб вони воскресли. Проте, оскільки цього не відбулось, він обняв ці два пам`ятники, а вони завалились. Про подальші події нічого не пам`ятає, оскільки «на нього щось найшло». До себе прийшов у той момент, коли він знаходився біля магазину в с. Підвербці та приїхала поліція. Дуже шкодує про скоєне та вважає, що такі неправомірні його дії зумовлені хворобою (шизофренією,) на яку він хворіє більше як 9 років та від якої неодноразово лікувався стаціонарно в психіатричній лікарні. Також повідомив, що після того як він сходив на кладовище з ОСОБА_19 , він випив 150 г горілки, яку йому пити не можна. Вибачається перед всіма людьми за скоєне, не розуміє, навіщо зруйнував надмогильні пам`ятники на могилах померлих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Незважаючи на те, що на момент вчинення інкримінованого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 знаходився в стані неосудності і не міг нести відповідальність за вчинене ним кримінальні правопорушення в передбаченому законом порядку, його винуватість у нарузі над могилою (ч. 1 ст. 297 КК України) повністю підтверджується зібраними у матеріалах кримінального провадження та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

- допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_20 показав, що ОСОБА_6 в серпні 2020 року звалив плиту надмогильного пам`ятника його покійного брата ОСОБА_12 . Зважаючи на стан ОСОБА_6 , будь-яких претензій до нього немає;
- потерпілий ОСОБА_21 , допитаний в судовому засіданні, показав, що ОСОБА_6 в кінці літа 2020 року пошкодив надмогильний пам`ятник його покійної матері ОСОБА_15 , а саме звалив стелу на землю. Будь-яких претензій до ОСОБА_6 немає, завдані збитки було відшкодовані сестрою останнього, ОСОБА_22 ;
- потерпіла ОСОБА_23 , допитана в судовому засіданні, показала, що ОСОБА_6 в кінці літа 2020 року на кладовищі звалив стелу її покійного батька ОСОБА_13 , про що її повідомили сусіди. Будь-яких претензій до ОСОБА_6 немає.;
- потерпіла ОСОБА_24 , допитана в судовому засіданні, показала, що 13.08.2020 року почула від односельчан, що ОСОБА_6 на кладовищі повалив пам`ятник (надмогильну плиту) її покійного батька ОСОБА_11 . На наступний день вона прийшла на кладовище та відновила пам`ятник. Будь-яких претензій до ОСОБА_6 немає.;
- потерпіла ОСОБА_25 , допитана в судовому засіданні, показала, що 13.08.2020 року ОСОБА_6 на кладовищі повалив пам`ятник (надмогильну плиту) її покійного сина ОСОБА_9 . На наступний день вона прийшла на кладовище, та бачила, що плита була повалена на землю і трохи надбита. Пам`ятник вона відновила самостійно, проте претензій до ОСОБА_6 немає.;
- потерпіла ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні, показала, що в кінці літа 2020 року сільській голова повідомив їй, що ОСОБА_6 на кладовищі в с. Підвербці повалив пам`ятник (надмогильну плиту) її покійного двоюрідного брата ОСОБА_10 . Пам`ятник вона відновила своїми силами, однак претензій до ОСОБА_6 немає.;
- потерпіла ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні, показала, що 13-14.08.2020 року їй подзвонила матір ОСОБА_15 , яка проживає в с. Підвербці Тлумацького району, та повідомила, що ОСОБА_6 на кладовищі повалив пам`ятник (надмогильну плиту) її покійної доньки ОСОБА_16 . Коли вона через 3 дні прийшла на кладовище, то бачила, що плита була повалена на землю і трохи надбита зверху та з боків. Претензій до ОСОБА_6 немає, оскільки пам`ятник відновили його родичі;
- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показала, що вона зустрілась з ОСОБА_6 13.08.2020 року у клубі с. Підвербці, де в той день виплачували гроші за оренду землі. Вона нагримала на нього і він пішов геть, однак скоро повернувся та тримав у руках кусок арматури довжиною приблизно 0,7 м. На цвинтарі також був пошкоджений пам`ятник її родича ОСОБА_27 , однак вона заяву з цього приводу до поліції не подавала;
- свідок ОСОБА_28 , допитана в судовому засіданні, показала, що в кінці літа 2020 року вона прийшла на кладовище в с. Підвербці зранку, однак нічого незвичайного не побачила. В цей же день, приблизно о 17-18 год. вона приїхала з майстром, який виготовив надмогильний пам`ятник її батька, на кладовище вдруге, щоб встановити цей пам`ятник. Саме в цей момент вона побачила багато повалених пам`ятників. Тому вона подзвонила родичам цих померлих та повідомила про це;

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показала, що в кінці літа 2020 року, приблизно о 17-18 год., їй подзвонила матір ОСОБА_30 та попросила повідомити ОСОБА_23 та ОСОБА_22 про те, що на кладовищі повалені пам`ятники їх родичів. Потім люди в селі говорили, що це зробив ОСОБА_6 ;
- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 показав, що в кінці літа 2020 року, приблизно о 17-19 год., він пішов до магазину, біля якого побачив багато людей, які говорили про те, що ОСОБА_6 повалив та пошкодив пам`ятники на цвинтарі. Саме в цей момент він побачив ОСОБА_6 , який з арматурою йшов зі сторони цвинтаря в сторону магазину. Після цього він пішов на цвинтар, щоб перевірити цілісність пам`ятників його родичів. Там він побачив, що пам`ятник брата його сусіда ОСОБА_20 повалений, а тому він подзвонив йому та розповів про це;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що в кінці літа 2020 року, він приїхав з роботи до клубу в с. Підвербці, щоб отримати гроші. Вийшовши з клубу, він побачив ОСОБА_6 , який попросив його показати, де саме на цвинтарі розташовані могили його знайомих. Вони разом пішли на цвинтар, помолились на могилах та розійшлись в різні боки по своїх справах. Це було приблизно о 14 год. Пізніше, приблизно о 19 год., він, перебуваючи в своєї дочки вдома, почув з вулиці крики. Коли він з зятем прийшов до магазину, то побачив людей, які казали про те, що на кладовищі повалені пам`ятники їх родичів, та поліцію, яка забирала ОСОБА_6 .

Крім вищенаведених показів свідків та потерпілих, вина ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, також підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими та речовими доказами, а саме:

- даними витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до яких 14.08.2020 року, 17.08.2010 року, 18.08.2020 року зареєстровано кримінальні провадження N 0000164, N 0000165, N 0000166, N 0000167, N 0000172, N 0000173, N 0000174, N 0000169 за ч. 1 ст. 297 КК України, а саме за фактом пошкодження ОСОБА_6 надмогильних пам`ятників на кладовищі у с. Підвербці, які за Постановою начальника Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 10.09.2020 року були об`єднані в одне кримінальне провадження за N 0000164 (а.с. 155-164);

- даними Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_21 повідомив, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці ним виявлено пошкодження могильної плити його матері ОСОБА_15 (а.с. 172);

- даними рапорту чергового Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_32 , відповідно до якого прийнято повідомлення ОСОБА_22 , сільського голови с. Підвербці, про те, що ОСОБА_6 поводиться неадекватно та пошкодив пам`ятники на сільському цвинтарі (а.с. 173);

- даними Протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_24 повідомила, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці невідома особа вчинила пошкодження могильної плити її батька ОСОБА_11 (а.с. 171);

- даними рапорту чергового Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Дяківа, відповідно до якого прийнято повідомлення ОСОБА_25 , про те, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці нею виявлено пошкодження могильної плити її сина (а.с. 174);

- даними Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_25 повідомила, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці нею виявлено пошкодження могильної плити її сина ОСОБА_9 (а.с. 170);

- даними рапорту чергового Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Дяківа, відповідно до якого прийнято повідомлення ДОП ОСОБА_33 , про те, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці невідома особа вчинила пошкодження надмогильного пам`ятника його брата ОСОБА_10 (а.с. 175);

- даними Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомила, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці невідома особа вчинила пошкодження надмогильного пам`ятника її брата ОСОБА_10 (а.с.169);

- даними Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_23 повідомила, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці невідома особа вчинила пошкодження надмогильного пам`ятника її батька ОСОБА_13 (а.с.168);

- даними Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_22 повідомила, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці невідома особа вчинила пошкодження надмогильного пам`ятника її брата ОСОБА_14 (а.с. 167);

- даними Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_20 повідомив, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці невідома особа вчинила пошкодження надмогильного пам`ятника його брата ОСОБА_12 (а.с. 166);

- даними Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомила, що 13.08.2020 року на сільському кладовищі с. Підвербці невідома особа вчинила пошкодження надмогильного пам`ятника її доньки ОСОБА_16 (а.с. 165);

- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 13.08.2020 року з фото-таблицями та Схемою до нього, відповідно до яких зафіксована обстановка на місці вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме на кладовищі в АДРЕСА_1 , де виявлено вісім зруйнованих надмогильних пам`ятників, а також виявлено та вилучено два сліди пальців рук (а.с. 185 - 197);

- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 14.08.2020 року з фото-таблицями до нього, відповідно до яких зафіксована обстановка на місці вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме на кладовищі в АДРЕСА_1 , де виявлено пошкодження надгробної плити на могилі ОСОБА_10 (а.с. 176-180);

- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 14.08.2020 року з фото-таблицями до нього, відповідно до яких зафіксована обстановка на місці вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме на кладовищі в АДРЕСА_1 , де виявлено поваленою надгробну плиту на могилі ОСОБА_9 (а.с. 181-184);

- даними висновку судово-трасологічної експертизи (дактилоскопічне дослідження) № СЕ-19/109/8/5-602Д/20 від 08.09.2020 року, відповідно до якого вилучені 13.08.2020 року в ході огляду місця події (на кладовищі в АДРЕСА_1 ) два сліди пальців рук максимальними розмірами 23х17 мм та 20х16 мм залишені середнім та вказівним пальцями лівої руки ОСОБА_6 (а.с. 198-203);

- даними постанови про визнання речовими доказами та долучення їх до справи від 11.09.2020 року, відповідно до якої два сліди пальців рук, вилучені на кладовищі в АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами по справі ( а.с. 205);

- оглянутими в судовому засіданні речовими доказами, а саме: двома слідами пальців рук максимальними розмірами 23х17 мм та 20х16 мм, належними ОСОБА_6 , що були вилучені на кладовищі в АДРЕСА_1 (а.с. 220).

Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності. В своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.

Отже, об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що суспільно небезпечне діяння, передбачене частиною 1 ст. 297 КК України мало місце і вчинене воно саме ОСОБА_6 .
Однак, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 188/2020 від 23.09.2020 року ОСОБА_6 страждає та страждав у період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій (13.08.2020 року), хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією з емоційно-вольовим дефектом особистості. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, ОСОБА_6 перебував в стані та перебуває на даний час, при якому не здатний усвідомлювати своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом (а.с. 206-213).

Згідно ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого кримінальним кодексом, перебувала у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Статтею 513 КПК України передбачено, що коли буде встановлено, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання, суд, постановляє ухвалу про застосування до цієї особи примусових заходів медичного характеру, із зазначенням яких саме.
За статтею 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально-процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" в п. 3 роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Досліджені судом докази та їх оцінка у сукупності, дають підстави прийти до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 297 КК України, проте вчинив його перебуваючи в стані неосудності, а тому згідно ст. 19 КК України він не підлягає притягненню до кримінальній відповідальності і до нього як до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_6 , а також ступінь небезпечності останнього для інших осіб. Разом з тим, характер і тяжкість захворювання неосудної особи можуть бути визначені комісією лікарів при проведенні відповідної судової експертизи. Наявність у провадженні такого висновку для вирішення судом питання про застосування примусових заходів медичного характеру є обов`язковим.

Як уже вище зазначалось, згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 188/2020 від 23.09.2020 року ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого ним діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно, під час загострення хвороби поводить себе агресивно, зловживає спиртними напоями, нецензурно висловлюється, без дозволу заходить в господарські двори (характеристика Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 14.08.2020 року), не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті, проте знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з 1990 року (лікарська довідка від 14.09.2020 року), раніше до кримінальної відповідальності не притягався (довідка сектору інформаційної підтримки Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області) .

Крім цього, з 1989 року по даний час ОСОБА_6 перебував на обліку в Обласній психоневрологічній лікарні № 3 та неодноразово проходив стаціонарне лікування з приводу параноїчної шизофренії. 19.01.2009 року був повторно оглянутий психіатричною МСЕК, йому встановлено ІІ групу інвалідності довічно. З довідки Снятинського психоневрологічного інтернату від 28.09.2020 року № 01-13/1080 встановлено, що ОСОБА_6 прибув до Снятинського психоневрологічного інтернату 10.09.2020 року на постійне місце проживання згідно путівки № НОМЕР_1 від 09.09.2020 року, виданої департаментом соціальної політики Івано-Франківської ОДА.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за своїм психічним станом і характером вчинених суспільно небезпечних діянь ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 369-372, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 297 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Речові докази: два сліди пальців рук максимальними розмірами 23х17 мм та 20х16 мм залишені середнім та вказівним пальцями лівої руки ОСОБА_6 , після набрання ухвалою законної сили, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати за проведення експертизи віднести на рахунок держави.

На ухвалу протягом тридцяти днів з моменту її оголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справах Івано-Франківського Апеляційного суду через Тлумацький районний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію ухвали вручити прокурору, ОСОБА_6 , його захиснику та потерпілим негайно після її оголошення.

ГоловуючийОСОБА_1