Провадження № 1-кс/331/2009/2020
Єдиний унікальний номер № 331/4345/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Слідчого відділення Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001534 від 04.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Севастополь, українеця, громадянина України, який має базову середню освіту, неодружений, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 06.06.2005 р. Нахимовським р/с м. Севастополя за ч. 3 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, в силу ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 26.04.2006 р. Ленінським р/с м. Севастополя за ч. 3 ст. 186, 71 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років;

- 29.07.2009 р. Севастопольським м/с за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, 70 КК України, до позбавлення волі на строк 12 років;

- 29.07.2009 р. Апеляційним судом м. Севастопіль за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі;

- 11.11.2013 р. Перевальським р/с Луганської обл. за ч. 1 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців. На підст. ст. 71 ч.1 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання по вироку Апеляційного суду м. Севастополя від 29.07.2009. Звільнився 22.02.2018 по відбуттю строку покарання,

- 05.10.2018 Жовтневим р/с м. Запоріжжя ч. 2 ст. 185 КК України, до арешту на строк 3 місяці. 19.04.2019 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 17.04.2019 р. Жовтневим р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до арешту на строк 4 місяці 3 дні. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2018;

- 03.09.2019 р. Жовтневим р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік. Звільнено 29.05.2020 по відбуттю строку покарання;

- 25.09.2020 р. Запорізькою місцевою прокуратурою №1 до суду направлено обвинувальний акт за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

- 27.10.2020 р. Запорізькою місцевою прокуратурою №1 до суду направлено обвинувальний акт за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в Запорізькій області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0001534 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 4 листопада 2020 року, приблизно о 16 годині 58 хвилині, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці торгового залу зазначеного супермаркету, намагався таємно, сховавши під власний одяг, викрасти майно, що належить ТОВ «Омега», а саме:
- «Горілка Фінскі 1 л.», (артикул 75), в кількості однієї одиниці, вартістю 258 грн. 48 коп. без урахування ПДВ, чим намагався спричинити ТОВ «Омега» матеріальну шкоду на вищезазначену суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони супермаркету з викраденим товаром, після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.
Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, який кваліфікується як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинена повторно, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.Заявами від ТОВ «Омега» про вчинення злочину;

2.Протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 ;

3.Довідками від ТОВ «Омега» про спричинену матеріальну шкоду;

4.Протоколами огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 83/85, а саме: супермаркету «Варус-45»;

5.Протоколами допитів свідків працівників охорони супермаркету «Варус-45»

6.Відеозаписами з камер відеоспостереження встановлених в приміщенні супермаркету «Варус-45»

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

При обранні запобіжного заходу необхідно враховувати:

- наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним нетяжкого злочину;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у злочину, у якому він підозрюється (позбавлення волі на строк до 5 років);

- відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, відсутність утриманців;

- систематичність вчинення корисливих кримінальних правопорушень;

- відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання;

- наявність у підозрюваного великої кількості судимостей за вчинення корисливих злочинів;

- недотримання умов застосованого до підозрюваного раніше запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання;

- відсутність у підозрюваного постійного джерела прибутку.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачено п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на представника потерпілого ОСОБА_7 та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , не працевлаштований, соціальні зв`язки відсутні, вчинив нетяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, що може у свою чергу свідчити про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи можливе призначене покарання.

Крім того, представник потерпілого ОСОБА_7 , своїми показаннями повністю підтверджує причетність останнього до скоєного кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене ОСОБА_5 з метою уникнути відповідальності, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого шляхом вмов або залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, та не має постійного джерела доходу, а також стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що останній залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Про неможливість обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину, та зважаючи на систематичність вчинення злочинів корисливої спрямованості єдиним джерелом його доходу є матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.

Крім того, про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, свідчить саме систематичне скоєння кримінальних правопорушень, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та наявність можливості переховуватись від органів досудового слідства або суду і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів передбачених п.3 ч.1 ст. 176 КПК України та п.4 ст. 176 КПК України.

У зв`язку з чим, з метою захисту громадян і суспільства від злочинних посягань, та з метою присікти подальшу злочинну діяльність ОСОБА_5 слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, слідчий просить слідчого суддю, застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, на задоволенні наполягали.
Захисник та підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, захисник зазначив, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби, що в повній мірі буде відповідати принципам та меті його призначення.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного.

Слідчим відділом Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №№0001534 від 04.11.2020 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України, наявністю ризиків того, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (п. 4 ст. 177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором та слідчим в суді не доведено існування тих ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманніпід вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися Факторів, пов`язаних з характеро особи, її моральністю, місцем родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості, є раніше судимою особою, проте судимість на даний час погашена, має постійне місце проживання, крім того, слідчим суддею враховано й те, що підозрюваний ОСОБА_5 у судове засідання з`явився, в порядку ст. 208 КПК України, органом досудового розслідування, особу не затримано, що також може свідчити про відсутність існування ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства або суду.

Дослідивши матеріали справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя доходить висновку, що в даній справі найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного може бути домашній арешт, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001534 від 04.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту .

На підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою : АДРЕСА_2 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суду, за першим викликом та у призначений час;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Запорізькій області.

Роз`яснити органу внутрішніх справ, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 18 січня 2021 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1