Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3642/19
Провадження №: 1-кп/332/73/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002653 від 01.08.2019 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубово, Чернігівського району, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, пенсіонера, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має на утриманні дружину другої групи інвалідності, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
31.07.2019, приблизно о 00 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи автобусом «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для здійснення перевезення працівників ПАТ «Запоріжсталь», стояв в заїзному кармані проїзної частини виїзду від Південної прохідної ПАТ «Запоріжсталь», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 72 в напрямку вул. Південне Шосе в м. Запоріжжі. В салоні автобусу в якості пасажира перебував ОСОБА_6 .
Після посадки пасажирів, водій ОСОБА_7 перед початком руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, почав рух прямо від південної прохідної ПАТ «Запоріжсталь» в напрямку вул. Південне Шосе, при цьому не виїхав із заїзного карману, в результаті чого допустив наїзд на бордюрний камінь та виїхавши на праве узбіччя, скоїв наїзд на стовп вуличного освітлення.
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-495 від 29.08.2019, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобусу «Богдан А- 09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до лікарні.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 676 від 29.08.2019, закритий перелом бічного виростка великогомілкової кістки з ушкодженням мязово-сухожильного переходу бічного широкого м`язу стегна, розривом задньої хрестоподібної зв`язки і присереднього меніска з розвитком гемартрозу (крововиливу в порожнину суглоба); садно в області правої гомілки у ОСОБА_6 в сукупності кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, суду пояснив, що 31.07.2019, приблизно о 00 годині, він керуючи автобусом «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для здійснення перевезення працівників ПАТ «Запоріжсталь», стояв в заїзному кармані проїзної частини виїзду від Південної прохідної ПАТ «Запоріжсталь», в напрямку вул. Південне Шосе в м. Запоріжжі. В салоні автобусу в якості пасажира перебував ОСОБА_6 . Після посадки пасажирів, почав рух прямо від південної прохідної ПАТ «Запоріжсталь» в напрямку вул. Південне Шосе, при цьому не виїхав із заїзного карману, в результаті чого допустив наїзд на бордюрний камінь та виїхавши на праве узбіччя, скоїв наїзд на стовп вуличного освітлення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобусу ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до лікарні.
Потерпілий ОСОБА_6 , суду пояснив, що він 31.07.2019, приблизно о 00 годині, був пасажиром автобусу «Богдан А- 09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Водій після посадки пасажирів, біля південної прохідної ПАТ «Запоріжсталь», почав рух в напрямку вул. Південне Шосе, при цьому не виїхав із заїзного карману, в результаті чого допустив наїзд на бордюрний камінь та виїхавши на праве узбіччя, скоїв наїзд на стовп вуличного освітлення, в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до лікарні, де йому зробили операцію.
В результаті цих подій ОСОБА_6 отримав матеріальну та моральну шкоду. Моральна шкода пов`язана з травмою ноги в результаті аварії полягає в тому, що якість його життя знизилась, він не може вести активний спосіб життя з огляду на стан свого здоров`я. Сама по собі операція та дорожньо транспортна пригода була дня нього значним стресом. Ніяким чином обвинувачений шкоду не відшкодував. Моральну шкоду оцінює в 600000 грн.
Судом також досліджені докази:
Постанову про визнання речовими доказами автобус «Богдан» р.н. НОМЕР_1 , та розписку про передачу на відповідальне зберігання (а.с. 83-84)
Копію технічного паспорту на автобус «Богдан» р.н. НОМЕР_1 (а.с. 85)
Поліс обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності на автобус «Богдан» р.н. НОМЕР_1 зі страхової компанії «Арснал Страхування) (а.с.86)
Висновок експерта № 9-496 від 30.08.2019 та витрати на проведення єкспертизи (а.с. 87-96)
Висновок експерта №9-495 від 29.08.2019 та витрати на проведення єкспертизи (а.с. 97-107)
Висновок експерта №676 від 29.08.2019 (а.с.105-107)
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого, за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії невеликої тяжкості;
-дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, одружений, має на утриманні дружину інваліда 2 групи, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце проживання, пенсіонер
-обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого.
-обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що санкція статті особливої частини КК України є альтернативною, з врахуванням тяжкості злочину, обставин справи, особи винного, який не працює, є пенсіонером, знаходиться у важкому матеріальному стані, відмовляється відшкодовувати потерпілому матеріальну та моральну шкоду спричинену злочином, враховуючи думку потерпілого, суд вважає можливим призначити йому покарання, передбачене санкцією ст. 286 ч. 1 КК України, у виді арешту яке буде достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Крім того, вирішуючи питання про накладення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами чи без такого, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому злочині, знаходячись на пенсії не зможе додатково працювати без водійського посвідчення, отримувати дохід,а також сплачувати шкоду потерпілому.

Вирішуючи цивільний позов , суд виходить з наступного . Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
Згідно ст. 1167 ЦК України,моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як встановлено в судовому засіданні моральна шкода ОСОБА_6 була завдана неправомірними діями ОСОБА_7 .
Наявність підстав для стягнення моральної шкоди з ПАТ «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329» та Страхової компанії «Арсенал Страхування» позивачем не доведено.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Судом установлено, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 , цивільний позивач - потерпілий ОСОБА_6 зазнав моральних страждань, дія вчинена відповідачем - ОСОБА_7 призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, останній зазнав душевних страждань.
При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення правопорушення сплинув тривалий період часу, проте відповідач ОСОБА_7 не вжив заходів щодо відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.
Згідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно моральну шкоду, а тому його позов належить задовольнити.
Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 10000,00 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлено.
По справі були проведено судову інженерно-транспортну експертизу з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод №9-495 від 29.08.2019, вартістю 942 гривень 06 копійок; судову інженерно-транспортну експертизу з дослідження технічного стану транспортного засобу №9-496 від 30.08.2019, вартістю 1570 гривень 10 копійок; судово-медичну експертизу №676 від 29.08.2019, без вартості.
Загальна сума витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування складає 2512 гривень 16 копійок.
Витрати по проведенню вищезазначених експертиз, які були проведені спеціалізованою державною установою, належить стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати ОСОБА_7 , винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді трьох місяців арешту без позбавлення права керування транспортними засобами.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 2512 гривень 16 копійок.
Цивільний позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду спричинену злочином в сумі 10000грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази: транспортний засіб - автобус «Богдан А- 09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ПАТ «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329» повернути власнику - ПАТ «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329»
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1