СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3593/20
пр. № 1-кп/759/771/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2020 за № 0000226, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фергана Республіка Узбекистан, росіянина, який є особою без громадянства, здобув середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, без місця реєстрації на території України, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 22.05.2009 Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 187; ч. 3 ст. 357; ст. 69,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;
- 23.04.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_9 ,
інші учасники кримінального провадження:
перекладач ОСОБА_10 ,
потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше неодноразово була засуджена за вчинення майнових злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і маючи не зняту та не погашену судимість в законному порядку, 14.01.2020 приблизно о 00 год. 10 хв., знаходячись біля під`їзду № 4 по вул. Жолудєва, 6 у місті Києві, звернув вагу на раніше незнайому йому ОСОБА_11 , яка тримала у руці свою жіночу сумку з наявним майном в середині і яку вирішив відкрито викрасти, з метою подальшого обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення, чим продовжив свою злочинну діяльність, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість в законному порядку.
З цією метою ОСОБА_3 , цього ж дня, приблизно о 00 год. 05 хв., знаходячись біля під`їзду № 4 по вул. Жолудєва, 6 у місті Києві, наблизився до раніше незнайомої йому ОСОБА_11 та з метою подолання можливого опору наніс їй удар в область нижньої частини спини, в результаті чого остання втратила рівновагу, утримуючи, при цьому в руці сумку. В той час, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на повторне відкрите викрадення чужого майна, вирвав з руки ОСОБА_11 належну їй жіночу шкіряну сумку чорного кольору, яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, в середині якої знаходились гаманець бежевого кольору, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якому мали місце грошові кошти в сумі 200 грн, банківські картки «Приватбанк», «Восток» та «Райфайзенбанк-Аваль», грошові кошти на яких були відсутні, парфуми «Yeve Roche», дзеркало металеве, гребінець, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, шкіряна косметичка чорного кольору, яка для потерпілої матеріальної цінності не становлять, у якій містились грошові кошти у сумі 600 грн, а всього майна на загальну суму 800 грн. Отримавши в такий спосіб доступ до майна ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину втік разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_3 20.01.2020 приблизно о 17 год. 30 хв., знаходячись по бульв. Кольцова, 15-А в місті Києві, звернув увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_12 , яка тримала у руці свою жіночу сумку з наявним майном в середині, яку і вирішив відкрито викрасти, з метою подальшого обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення, чим продовжив свою злочинну діяльність, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість в законному порядку.
З цією метою ОСОБА_3 , цього ж дня, приблизно о 17 год. 33 хв., знаходячись по бульв. Кольцова, 15-А в місті Києві, наблизився до раніше незнайомої йому ОСОБА_12 та з метою подолання опору наніс їй удар в область верхньої частини спини, в результаті чого остання втратила рівновагу, утримуючи, при цьому, в руці особисту сумку. В той час ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне відкрите викрадення чужого майна, продовжив наносити удари лівою рукою в область передпліччя лівої руки, на якому знаходилась її сумка, та з метою подальшого обернення на свою користь, вирвав з руки ОСОБА_12 належну їй шкіряну жіночу сумку бежевого кольору, вартістю 2500 грн, у середині якої знаходились тканинний гаманець бежевого кольору, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 400 грн, окуляри для зору в металевій оправі червоного кольору, вартістю 800 грн, які знаходились у футлярі коричневого кольору, вартістю 200 грн, ікона дерев`яна з трьох елементів «Борогодиця із Спасителем», вартістю 200 грн, та мобільний телефон марки «Samsung», золотистого кольору, вартістю 4000 грн, у силіконовому чохлі сріблястого кольору, вартістю 150 грн, а всього майна на загальну суму 8250 грн.
Отримавши в такий спосіб доступ до майна ОСОБА_12 , ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік разом з викраденим майном, однак, в подальшому був викритий та затриманий працівниками поліції з викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що він свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, також не визнає цивільний позов, заявлений ОСОБА_11 22.01.2020 він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та їх дітьми, спав, коли прийшли працівники поліції, які вибили двері. Їх розвели по різних кімнатах. Він в цей день був під дією амфетаміну і говорити не міг. Його забрали у відділок, де працівники поліції наливали йому горілку. Під час проведення слідчих дій, працівники поліції говорили, щоб він зі всім погоджувався, а вони йому допоможуть. Понятим, які були присутні при слідчих діях, а також особам, які брали участь під час впізнання, працівники поліції платили гроші, по 200 грн. Жодного протоколу він не читав. Сумку потерпілої ОСОБА_12 йому вручили працівники поліції перед впізнанням. Фізичної сили працівники поліції до нього не застосували. Також показав, що він мав поганий стан здоров`я і вирішив все визнати на досудовому розслідуванні, щоб у слідчому ізоляторі підлікуватися. На даний час він почуває себе добре. Вважає, що свідок ОСОБА_13 його оговорила.
Разом з тим, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав, суд вважає, що його вина в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених в ході судового слідства доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 показала, що вона 20.01.2020 вийшла на зупинці «Литвиненко-Вольгемут» і ішла по бульв. Кольцова у м. Києві на зупинку швидкісного трамваю № 1. Вона проходила по алейці, яка не освітлюється, праворуч від неї знаходився Європейський університет, а ліворуч будинок № 15 по бульв. Кольцова. Вона розмовляла по телефону, який тримала у правій руці, а у лівій руці тримала сумку. В цей момент вона відчула поштовх і удар у спину, після чого чоловік почав виривати у неї сумку. Вона намагалася боротися, але він вирвав сумку з рук і побіг у сторону зупинки швидкісного трамваю. Також даний чоловік вдарив її по капюшону, удар був ковзний. Всі ці події відбувалися о 17 год. 33 хв. Також показала, що особа, яка вчинила на неї напад, це ОСОБА_3 . Коли він виривав з її рук сумку, то повернувся до неї обличчям, яке вона добре запам`ятала, на голові залисини було видно. Також вона впізнала його по одягу: він був у чорних штанах, куртці без капюшону, на голові був капюшон з кофти. У її сумці бежевого кольору був одяг змінний, окуляри у червоно-чорній оправі, чохол до окулярів, ікона з Єрусалиму, мобільний телефон «Samsung» сріблястого кольору, 400 грн, гаманець та перепустка до КПІ. Крім того, показала, що після сутички з ОСОБА_3 рука була у синцях. Під час впізнання ОСОБА_3 був у тих самих штанах, куртці. Перед впізнанням слідчі не показували їй жодних фото. Речі, які були вилучені у ОСОБА_3 , їй надавали для огляду і вона їх всіх впізнала. Речі їй не поввернули.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що вона в ніч з 13.01.2020 на 14.01.2020 поверталася додому з роботи. Коли вона підійшла до свого будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , то зупинилася біля лавки, що біля під`їзду № 4, який добре освітлюється. На лавку вона поклала свою сумку. Почула, що хтось до неї підходить, і розвернулася. В цей момент вона побачила чоловіка, який вдарив її по спині. Від удару вона перевернулася через лавку, вдарилася ребром і впала. Коли вона встала, то побачила, що сумки немає. Вона побігла за ним, але він втік. Після цього вона повернулася до під`їзду, де з землі підняла свій мобільний телефон, який вона тримала у руці і який під час удару випав з рук. Вона піднялася до квартири, після чого разом з сином вийшли на вулицю та шукали сумку біля смітників. Також вона зайшла до гуртожитку, думала, що нападник живе там. На вахті був чоловік, який запропонував зателефонувати до поліції. Приблизно через 10 хв. до її під`їзду приїхала поліція і через 30 хв. приїхала СОГ і вона написала заяву. Також показала, що вона зверталася до лікарні, але лікарняного листа не брала. Нападник був одягнутий у чорні штани і чорну куртку, був у капюшоні, коли він до неї ішов, то вона запам`ятала його очі. Під час проведення впізнання вона його одразу впізнала: по очах, тілобудові, невеликому зрості, при цьому до впізнання особу вона не бачила. Їй на мобільний телефон працівники поліції присилали фото осіб, але то був не ОСОБА_3 . Просила задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_3 800 грн.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що разом з нею, її чоловіком ОСОБА_14 та дітьми, проживав ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . 20.01.2020 приблизно о 18-19 год. ОСОБА_3 прийшов додому та приніс мобільний телефон, світлого кольору, сказав, що це мобільний телефон знайомого і попросив здати його до ломбарду, на що вона погодилася і занесла його до ломбарду. Із грошових коштів від закладеного телефону, приблизно 700 грн, вона частину витратила на памперси та дитяче харчування, а частину віддала ОСОБА_3 . Крім мобільного телефону, ОСОБА_3 приніс чохол від окулярів, інші речі, на які вона не звернула уваги, побачила їх коли у неї в квартирі, за її добровільної згоди, був проведений огляд. На досудовому розслідуванні вона надавала правдиві покази.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що у кінці січня 2020 року він разом з ОСОБА_16 проходили повз Святошинське УП ГУ НП в м. Києві, коли їх запросили бути понятим і вони погодилися. Він був присутній під час впізнання особи - чоловіка потерпілою ОСОБА_12 . Потерпіла впізнала чоловіка одразу. Також у даного чоловіка вилучали наплічник (рюкзак), у якому була сумка білого кольору, гаманець, картки.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що у кінці січня 2020 року він разом з ОСОБА_15 проходили повз Святошинське УП ГУ НП в м. Києві, коли їх запросили бути понятими і вони погодилися. Він був присутній під час вилучення речей у чоловіка, а саме наплічника (рюкзака), сумки білого кольору. Також жінка потерпіла впізнала чоловіка. Всі дії працівники поліції фіксували на відео.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що у січні 2020 року він проходив практику у Святошинському УП ГУ НП в м. Києві. Він був запрошений як понятий при слідчій дії впізнання особи. Особи, які пред`являлися для впізнання, 4 особи, не відрізнялися за статтю, ростом та віком. Потерпіла вказала на ОСОБА_18 , вона одразу його впізнала. ОСОБА_3 після впізнання вибачався перед потерпілою. Все фіксувалося на відеокамеру.
Показання, допитаних у судовому засіданні потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 є послідовними, логічними, узгоджуються з письмовими доказами, які ретельно досліджені в ході судового розгляду, та не суперечать один одному, не викликають у суду жодних сумнівів, відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку.
Щодо твердження сторони захисту про неправдивість показань потерпілих та свідків, наданих ними у судовому засіданні, то слід зазначити, що відповідно до ст. 23 КПК України с уд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, судом не береться до уваги твердження сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_17 не міг бути понятим під час проведення такої слідчої дії як пред`явлення особи для впізнання відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України, з тих підстав, що як встановлено у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 навчається у вищому навчальному закладі і у січні 2020 року проходив практику у Святошинському УП ГУ НП в м. Києві. Тобто він не є працівником правоохоронного органу та іншою особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження.

Також судом безпосередньо дослідженні та перевірені в ході судового розгляду письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.01.2020, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомила про вчинення 14.01.2020 приблизно о 00 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Жолудєва, 6, біля під`їзду № 4, стосовно неї кримінального правопорушення невідомим чоловіком, який відкрито заволодів сумкою, грошовими коштами та особистими речами (т. 1 а.п. 100);
- протокол огляду місця події від 14.01.2020, схему та фототаблицю до протоколу, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості розміром 5х5 м, що є прилеглою до під`їзду № 4 по вул. Жолудєва, 6 у м. Києві. Дана ділянка покрита асфальтовим покриттям. На ділянці, правіше від вхідних дверей до під`їзду, розташована лавка дерев`яна. На під`їзді № 4, на будинку АДРЕСА_2 камер відеоспостереження не виявлено (т. 1 а.п. 101-107);
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.01.2020 та додаток до нього - відеозапис слідчої дії, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_17 впізнала особу під № 2, а саме ОСОБА_3 , який вчинив стосовно неї кримінальне правопорушення 14.01.2020 приблизно о 00 год. 10 хв. по вул. Жолудєва, 6 у м. Києві, за такими ознаками: тілобудовою, статурою тіла, зростом (т. 1 а.п. 108-111);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.01.2020, відповідно до якого ОСОБА_12 повідомила про вчинення 20.01.2020 приблизно о 17 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, бульв. Кольцова, 15-А, стосовно неї кримінального правопорушення невідомим чоловіком, який силою вирвав її жіночу сумку з особистими речами, а саме: окуляри, гаманець з грішми в сумі 400 грн, змінний одяг, ікона, перепустка КПІ, телефон «Samsung» (т. 1 а.п. 112);
- протокол огляду місця події від 20.01.2020, схему та фототаблицю до протоколу, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості розміром 10х5 м, що розташована за адресою: м. Київ, бульв. Кольцова, 15-А, задня сторона будинку. Безпосереднім оглядом встановлено: ділянка розміром 3х3 м, вкрита ґрунтовим покриттям з лівої сторони знаходиться вказаний будинок, з правої сторони розміщений металевий паркан, який огороджує територію Європейського університету. Слідів боротьби не виявлено. З місця огляду нічого не вилучалось (т. 1 а.п. 114-119);
- протокол огляду місця події від 22.01.2020, відповідно до якого огляд проводився в присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та за участю власника (користувача) приміщення ОСОБА_13 . Об`єктом огляду є приміщення загального коридору біля квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_13 повідомила, що має квитанцію з ломбарду, відповідно до якої вона 20.01.2020 на свій паспорт заклала мобільний телефон «Samsung», який їй приніс ОСОБА_22 , який проживає разом з нею та її чоловіком. Дану квитанцію вилучено (т. 1 а.п. 120-121);
- лист ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» № 49/01 від 21.01.2020, відповідно до якого у відділені за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 46, ОСОБА_13 20.01.2020 о 19 год. 21 хв. заклала мобільний телефон «Samsung J120H Galaxy J1» (т. 1 а.п. 123);
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2020 та додаток до нього - відеозапис слідчої дії, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_23 впізнала особу під № 1, а саме ОСОБА_3 , який вчинив стосовно неї кримінальне правопорушення 20.01.2020 приблизно о 17 год. 33 хв. по бульв. Кольцова, 15-А в м. Києві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме відкрито викрав належне їй майно, за такими ознаками: загальними рисами обличчя, структурі тіла, зростом (т. 1 а.п. 124-126, 111);
- - протокол проведення слідчого експерименту від 23.01.2020 та додаток до нього - відеозапис даної слідчої дії, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_3 у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_23 підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які мали місце 14.01.2020 у нічний час доби за адресою: АДРЕСА_2 , та 20.01.2020 у вечірній час доби за адресою: АДРЕСА_4 . Дану слідчу дію ОСОБА_3 погодився проводити без участі свого захисника (т. 1 а.п. 156, 157-162, 163).
Речові докази судом не досліджувалися, оскільки клопотань від сторін кримінального провадження про їх безпосереднє дослідження у судовому засіданні не надходило.
Щодо твердження сторони захисту про те, що досліджені у судовому засіданні докази є неналежними та недопустимими, то суд при оцінці даних доказів бере до уваги те, що вказані всі слідчі (розшукові) дії, проведені під час досудового розслідування з дотриманням положень ст. 223, 228, 233 КПК України.

Крім того, відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи практику ЄСПЛ, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними, допустимими та кладе в основу обвинувального вироку.

Також суд критично оцінює версію сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки така їх версія в повному обсязі спростовується ретельним аналізом вище зазначених доказів у їх сукупності, зокрема, наданими у судовому засіданні показаннями потерпілих та свідків.
До того ж, таку позицію обвинуваченого ОСОБА_3 суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за діяння, яке йому інкримінується.
Таким чином, ретельно проаналізувавши безпосередньо дослідженні у судовому засіданні докази, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_24 14.01.2020 приблизно о 00 год. 10 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Жолудєва, 6, та 20.01.2020 приблизно о 17 год. 33 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, бульв. Кольцова, 15-А, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , вчинене повторно, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до ст. 66 та ст. 67 КК України обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; здійснення кримінально протиправного наміру; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, офіційно не працювлаштований, пільгами не користується, не має місця реєстрації та постійного місця проживання у м. Києві, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий за кримінальні правопорушення проти власності.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Також суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_3 на користь останньої 800 грн.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 127-128, 129, 130-131, 132, 133, 134).
Процесуальні витрати відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ст. 128, 129, ст. 369-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 11 год. 05 хв. 22.01.2020 року.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 800 (вісімсот) грн 00 к.
Речові докази:
- жіночу сумочку білого кольору, в якій знаходиться футляр коричневого кольору із окулярами з червоно-чорною оправою та тканевою серветкою, жіночий гаманець білого кольору із написом «STAR», які були вилучені у ОСОБА_3 під час обшуку в порядку ст. 208 КПК України та передані до камери зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, - повернути потерпілій ОСОБА_12 ;

- наплічник (рюкзак) білого кольору, куртку чоловічу синього кольору, кросівки, штани чорні, сумку сірого кольору, в якій знаходяться навушники сірі, поліетиленовий чохол із дисконтними картками, поліетиленовий файл з документами (свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 про підвищення кваліфікації верстатника Олексіївського навчального центру № 25 м. Харкова від 15.06.2015, довідка Посольства Республіки Узбекистан про втрату громадянства Узбекистану), поліетиленовий файл з копіями документів про смерть ОСОБА_25 , блокнот з рукописними записами, гаманець коричневого кольору із написом 501, грошові кошти в сумі 55 грн 60 к., пластикову карту «lifecell» без сім-карти із написом НОМЕР_3 та маркуванням НОМЕР_4 , сім-карту «lifecell»із маркуванням НОМЕР_5 , ланцюжок з хрестиком жовтого металу, мобільний телефон марки «Redmi5A», сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , сім-карти № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 , які були вилучені у ОСОБА_3 під час обшуку в порядку ст. 208 КПК України та передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, - повернути ОСОБА_3 ;
- квитанцію із ломбарду «Скарбниця», яку передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1