Житомирський апеляційний суд
Справа №287/337/18-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.369 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0000106 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 25.02.2020 року,

щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копище, Олевського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3ст.369 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

В поданій апеляційній скарзі прокурор прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 вирок суду просить скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вичненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. Вважає вирок суду незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що судом безпідставно відведено прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтримували публічне обвинувачення. Посилається на те, що судом безпідставно визнано недопустимими доказами : протоколи огляду від 05.05.2018 року, протоколи про результати контролю за вчинення злочину від 05.05.2018 року, протоколи про результати здійснення негласної слідчої дії негласного аудіо-, відео контролю особи від 14.05.2018 року. Вказує, що дактилоскопічна експертиза грошових коштів залишилась без виконання, через неналежне упакування судом грошових коштів, що призвело до втрати важливих доказів.
На подану прокурором апеляційну скаргу, захисник подав заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 25.02.2020 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст.369 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 06.04.2018 року близько 18 години ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік від будинку АДРЕСА_1 , у ході зустрічі із першим заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 , який, згідно примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою, яка займає відповідальне становище, висловив останньому пропозицію надати неправомірну вигоду за сприяння у незаконному переміщенні харчової продукції поза встановлених пунктів пропуску через державний кордон України у розмірі 30 центів США за кілограм незаконно перевезеної продукції.
05.05.2018 близько 10 години 15 хвилин, перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , у ході розмови із ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи те, що останній є службовою особою, на яку серед іншого покладено обов`язок охорони державного кордону, повторно висловив ОСОБА_12 пропозицію надати неправомірну вигоду за сприяння у незаконному переміщенні харчового маку через державний кордон України, після чого, в цей же день та час передав йому неправомірну вигоду у розмірі 50 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 05.05.2018 становить 1315 гри., за вчинення ним зазначених вище дій.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен, бути законним і обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотні порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою- у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Виправдовуючи ОСОБА_8 суд не дотримався цих вимог закону.

Суд у вироку не зазначив чому він не приймає до уваги докази, якими прокурор обґрунтовував винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, а саме показання свідка ОСОБА_12 , про те, що ОСОБА_8 йому запропонував систематично надавати неправомірну вигоду за сприяння у незаконному переміщенні харчового маку поза встановлених пунктів пропуску через державний кордон України у розмірі 30 центів США за кілограм незаконно перевезеної продукції.У травні 2018 року, перебуваючи біля магазину у с. Майдан Копищанський Олевського району, ОСОБА_8 передав йому 50 доларів США.

Згідно зі ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Безпосередність дослідження доказів за ст.23 КПК України означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, а отже, судове рішення, відповідно до статті 370 цього Кодексу, не може бути визнано законним і обґрунтованим і, згідно з частиною першою статті 412 КПК України, підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з технічного звукозапису фіксування судового розгляду та журнала судового засідання від 06.12.2018 року в ході судового розгляду стороною обвинувачення були оголошені та в подальшому судом приєднані до провадження відповідні письмові докази (т.1 а.с. 176-189).

Проте, суд першої інстанції, всупереч ст.23, 358 КПК України, безпосередньо письмові докази, надані стороною обвинувачення під час судового розгляду не досліджував, обмежившись лише прийняттям рішення про їх долучення до матеріалів кримінального провадження. У зв`язку з не проведенням судом безпосереднього дослідження наявних у кримінальному провадженні доказів, також залишилася не з`ясована позиція учасників судового провадження щодо цих доказів.

Таким чином, внаслідок неповноти судового розгляду, судом першої інстанції було порушено засаду кримінального провадження - безпосередність дослідження доказів, що позбавило суд ухвалити відповідне рішення, надавши у ньому оцінку кожному доказу як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Таким чином, під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, що в свою чергу ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, та у відповідності з вимогами п.3 ч.1ст.409 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

За наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не вбачає підстав для надання оцінки доводам, наведеним в апеляційній скарзі прокурора, оскільки оцінку таким доводам може бути надано після усунення зазначених порушень закону.

З урахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не були дотримані положення п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України та були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме безпосередність дослідження доказів, та суд не зазначив у вироку чому він не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_12 , беручи до уваги, що такі порушення неможливо усунути в апеляційному порядку, вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.7, ч.6 ст.9, ст.407, ч.1 ст.412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

За таких обставин, висновок суду про виправдання ОСОБА_8 за недоведеністю у вчиненні вказаних злочинів є передчасним, зробленим без повного, всебічного об`єктивного аналізу наявних у справі доказів, а тому не може вважатися законним у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі, надати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 25.02.2020 року, щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: