Справа № 405/2646/18
провадження № 1-кп/405/103/18
УХВАЛА

01.02.2021 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.08.2017 № 0000210 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, Донецької області, українця, громадянина України, освіта вища, зі слів обвинуваченого працює начальником служби безпеки «Укрлан» та перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369, ч.2 ст.172 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

до Ленінського районного суду міста Кіровограда звернувся обвинувачений ОСОБА_3 - з клопотанням про припинення дії застави та повернення застави заставодавцю ОСОБА_6 відповідно до ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 30.10.2017 та обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30.10.2017 стосовно підозрюваного ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 32 000 гривень та покладенням низки обов`язків на відповідний строк.
31.10.2017 захисником - адвокатом ОСОБА_6 на депозитний рахунок апеляційного суду Кіровоградської області було внесено 32000 грн. застави за підозрюваного ОСОБА_3 .
Зазначена сума зі слів обвинуваченого була запозичена ним у ОСОБА_6 під відсотки. На даний час у нього із-за маленької заробітної плати та перебуванням на утриманні дитини з обмеженими можливостями він позбавлений можливості сплачувати відсотки.
На його думку на даний час ризики для застосування запобіжного заходу перестали існувати. Своєю поведінкою він довів, що не має наміру ухилятися від розгляду справи.
Крім того, заставодавець ОСОБА_6 подав до суду заяву про припинення дії застави та повернення грошових коштів. В даній заяві останній виклав ті ж обставини, на які посилався в своїй заяві обвинувачений. Також зазначив, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, що склалася у його родини, він просить припинити дію застави та повернути йому заставу в сумі 32 000 грн.
В судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання та заяву заставодавця, просив їх задовольнити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання обвинуваченого та заяву заставодавця підтримав та просив їх задовольнити. Додатково зазначив після спливу визначеного зазначеною ухвалою апеляційного суду строку будь-яких процесуальних рішень про продовження покладених на ОСОБА_3 обов`язків не приймалось. Відповідно, застава не може застосовуватися без покладення на підозрюваного обов`язків, а запобіжний захід у вигляді застави припиняється разом з припиненням дії покладених обов`язків.
Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання обвинуваченого та заяви заставодавця заперечив. Зазначив, що запобіжний захід у вигляді застави, застосований щодо підозрюваного ОСОБА_3 ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30.10.2017, не скасований та продовжує свою дію. Підстави для припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу не є достатніми для задоволення клопотання та заяви. Припинення дії покладених обов`язків не припиняє дію загальних обов`язків підозрюваного (обвинуваченого) визначених КПК України у тому числі обов`язку прибувати за викликом. Посилаючись на ці обставини зазначив, що підстави для повернення застави та обрання іншого запобіжного заходу відсутні.
Дослідивши клопотання про повернення застави та обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, та заяву про припинення дії застави та повернення застави, доданих до них матеріалів, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд встановив наступне.
Частинами 1-3 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Частина 7 ст. 42 КПК Україна визначає загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого Так, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.
Отже, зазначені в ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язки підозрюваного (окрім обов`язків, визначених в п. 2 цієї частини) покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування запобіжного заходу.
В свою чергу ч. 5 ст. 194 КПК України визначає перелік додаткових обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного за умови обрання останньому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а також доведення наявності обґрунтованої підозри, хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам. При цьому ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу і є додатковим засобом зменшення ризику (-ів), існування якого доведено прокурором під час судового розгляду питання про обрання запобіжного заходу.
Частиною 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. З цих законодавчих положень, суд робить висновок, що у ч. 7 ст. 194 КПК України йдеться про припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу виключно в частині покладення на підозрюваного, відповідних обов`язків згідно із ст. 194 КПК України, а не запобіжного заходу.
Отже, вказана в ст. 182 КПК України мета забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, не пов`язана лише з тими обов`язками, які визначені в ст. 194 КПК України і застосовуються додатково до запобіжного заходу, а охоплює більш широке їх поняття, яке поглинається ч. 7 ст. 42 КПК України. Тому ототожнення заявником цих обов`язків із запобіжним заходом і твердження про те, що з закінченням їх дії втрачає чинність обраний запобіжний захід, є помилковим.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Крім того, аналіз положень ст. 182, 194, 196, 197, 199, 181, 203 КПК України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч. 5 ст. 194 цього Кодексу обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.
Зі змісту клопотання колегією суддів встановлено, що ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30.10.2017 стосовно підозрюваного ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 32 000 гривень та покладенням низки обов`язків на відповідний строк.
31.10.2017 захисником - адвокатом ОСОБА_6 на депозитний рахунок апеляційного суду Кіровоградської області було внесено 32000 грн. застави за підозрюваного ОСОБА_3 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 було звільнено з під варти та відповідно до вимог ст.182 КПК України відносно нього діє запобіжний захід у вигляді застави.
В подальшому, після спливу визначеного строку, рішення про продовження строку дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків не приймалось.
При цьому, закінчення строку дії визначених ст. 194 КПК України обов`язків не свідчить про закінчення дії запобіжного заходу у вигляді застави.
Сама по собі належна поведінка обвинуваченого та міцність його соціальних зв`язків не спростовують існування ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого корупційного злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі строком до 8 років та додаткове покарання у виді конфіскації майна. Доказів тяжкого матеріального стану суду не надано.
Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Отже, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченим свідчить про можливість їх ухилення від явки до суду, а тому наявність запобіжного заходу є необхідним та виправданим елементом, який стримує обвинувачених від вчинення таких дій.
Крім цього, з доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування видно, що під час досудового слідства допитувались свідки та потерпіла, які ще не допитувались під час судового розгляду. За вказаних обставин, суд вважає встановленим та доведеним ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може як безпосередньо так і через третіх осіб впливати на потерпілого та свідків. Вказаний ризик неможливо усунути за допомогою інших превентивних заходів.
За вказаних обставин суд не вбачає підстав для зміни та скасування раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу застави.
Враховуючи вище викладене та те, що ч. 11 ст. 182 КПК України чітко визначено, що підставою для повернення застави є припинення дії цього запобіжного заходу, а також той факт, що в судовому засіданні було встановлено, що запобіжний захід у вигляді застави у сумі 32 000 гривень щодо обвинуваченого ОСОБА_3 продовжує свою дію, на переконання суду, підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та заяви заставодавця відсутні.
Керуючись ст. 42, 176, 182, 194 КПК України, суд -

постановив:

у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про припинення та повернення застави, внесеної заставодавцем ОСОБА_6 відповідно до ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 30.10.2017 та обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, - відмовити.
У задоволенні заяви заставодявця ОСОБА_6 про припинення та повернення застави, внесеної заставодавцем ОСОБА_6 відповідно до ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 30.10.2017, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7