Справа № 149/1936/20
Провадження №1-кп/149/255/20
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

04.11.2020 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Хмільнику кримінальне провадження № 0000036, внесене до ЄРДР 05.08.2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
02.08.2020 року близько 14:30 години, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу шкільного стадіону, що розташований по вул. Шкільна, 4 в с. Лозна Хмільницького району, разом з ОСОБА_6 вживали спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_4 дізнався, що у ОСОБА_6 наявні грошові кошти, які знаходяться в кишені сорочки. В цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме крадіжки грошей.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення майна, діючи умисно, в цілях власної наживи та з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись що за його діями не хто не спостерігає, та скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 залишив сорочку без нагляду ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку сорочки, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в кишені якої знаходились грошові кошти в сумі 9000 грн.

Залишивши місце події, ОСОБА_4 розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 9000 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

31.08.2020 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Потерпілий ОСОБА_6 цивільний позов не заявляв, так як заподіяна шкода відшкодована у повному обсязі, претензій як матеріального так і морального характеру він не має, з обвинуваченим ОСОБА_4 примирився. Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді громадських орбіт на строк 100 годин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про примирення, вказавши на добровільність її укладення.

Потерпілий ОСОБА_6 підвтердив затвердження угоди про примирення, вказавши на добровільність її укладення, а також те, що він немає моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого та просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому ОСОБА_4 зрозуміло, що для нього наслідком затвердження угоди про примирення є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Потерпілому ОСОБА_6 також зрозуміло, що для нього наслідком затвердження угоди про примирення є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

При призначенні обвинуваченому міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. Суд приймає до уваги наявність обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжуює покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена, а обвинуваченому ОСОБА_4 належить призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

При призначенні покарання суд виходить з того, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,65,66,185 КК України, ст.ст. 373,374, 468,469,475 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення від 31.08.2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Скасувати арешт накладний ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду від 07.08.2020 року на речовий доказ у кримінальному провадженні - сорочку світлого кольору у лінію сірого кольору з наявним маркуванням "ORTIRA".

Речовий доказ - сорочку світлого кольору у лінію сірого кольору з наявним маркуванням "ORTIRA", що поміщена до спеціального пакету НПУ головне слідче управління № INZ 3016884 та зберігається у Хмільницькому ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1