справа № 156/385/19
Номер провадження: 1-кп/156/10/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2020 року смт. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі кримінальне провадження № 0000164 від 13 лютого 2019 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, громадянина України, українця, не одруженого, працюючого підземним електрослюсарем на ДП «Шахта Степова», освіта середня-спеціальна, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 серпня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном 2 роки
за ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
12.02.2019 року близько 09.00 год. ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, судимість за який в установленому законом порядку не знята та не погашена, таємно, повторно, керуючись прямим умислом з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні загальної роздягальні ВП шахта №9 «Нововолинська» в с. Литовеж Іваничівського району Волинської області, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Lenovo P1ma40» чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1500 грн., який знаходився в кишені куртки.
Крім цього, 12.02.2019 року ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, судимість за який в установленому законом порядку не знята та не погашена, таємно, повторно, керуючись прямим умислом з корисливих мотивів, з використанням сучасних інформаційних технологій та мережі Інтернет викрав грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. з рахунку картки «Універсальна» Приватбанку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, 12.02.2019 року ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, судимість за який в установленому законом порядку не знята та не погашена, таємно, повторно, керуючись прямим умислом з корисливих мотивів, з використанням сучасних інформаційних технологій та мережі Інтернет викрав грошові кошти у сумі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. з рахунку картки для виплат Приватбанку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Всього ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 11600 (одинадцять тисяч шістсот) грн.
Своїми умисними діями, направленими на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Під час судового засідання обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 заявлено клопотання про те, що вони між собою примирилися та подали суду підписану угоду про примирення від 30 березня 2020 року.
Згідно з даною угодою сторони погоджуються, про відсутність на час складання угоди матеріальних і моральних претензій з боку потерпілого.
Крім того, ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років і (шести) місяців обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про примирення, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про примирення укладена ним з потерпілим добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений зрозумів роз`яснені судом права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні просив затвердити угоду і вказати, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, підтвердив, що йому в повному обсязі відшкодована як матеріальна так і моральна шкода зі сторони обвинуваченого.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Відповідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, оскільки останній повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Зазначене кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
В судовому засіданні прокурор висловив заперечення щодо укладеної угоди, в частині погодженого сторонами покарання, вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно призначатися із врахуванням ст.71 КК України, оскільки вчинив кримінальне правопорушення протягом іспитового строку. Вирішення питання про затвердження угоди залишив на розсуд суду.
В ході розгляду кримінального провадження захисником обвинуваченого надано суду копію ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2019 року згідно якої, ОСОБА_4 звільнений від покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 серпня 2017 року у виді обмеження волі строком два роки.
Враховуючи наведене вище, ту обставину, що ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено від покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 серпня 2017 року у виді обмеження волі строком на два роки, вказана ухвала набрала законну силу, підстави для призначення покарання за сукупність вироків, на підставі ст.71 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 у суду відсутні.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним.
Відповідно до ч.1 ст.475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000164 від 13 лютого 2019 року і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Вирішуючи питання про відповідність узгодженого сторонами виду та міри покарання обвинуваченому, судом ураховано: особу винного, який у вчиненому щиро розкаявся, повністю відшкодував заподіяну потерпілому матеріальну та моральну шкоду, є особою молодого віку, з постійним місцем проживання, працевлаштований, враховуючи також тяжкість кримінального правопорушення на думку суду обвинуваченого виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст.75 КК України із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки.
Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду від 30 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000164 про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
-Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: коробку з-під телефону марки «Lenovo Pima40»; картку пластикову Приватбанку «Універсальну» № НОМЕР_5 та картку для виплат пластикову «Приватбанку № НОМЕР_6 повернути власнику ОСОБА_6 . Дві смужки паперу з чеками залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1