Справа № 214/8006/20
1-кп/214/460/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю законного представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за кримінальним провадженням №0001185 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Головуючий суддя ОСОБА_1 заявив про самовідвід, посилаючись на те, що обвинувачений на час вчинення дій, в яких він обвинувачується, був неповнолітнім, є неповнолітнім і на даний час. Також суддя вказав, що при розподілі даної справи не мав повноважень здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, тобто був порушений порядок визначення судді для розгляду справи. При цьому зазначив, що відповідно до протоколу №49 зборів суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 грудня 2016 року суддя ОСОБА_1 був обраний суддею, уповноваженим здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх строком до 1 січня 2018 року. Відповідно до протоколу №1 зборів суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2021 року суддя ОСОБА_1 був обраний суддею, уповноваженим здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх строком до 12 січня 2024 року. Дана справа була розподілена судді ОСОБА_1 23 листопада 2020 року, тобто в той час, коли він не мав повноважень розглядати справи щодо неповнолітніх.

Прокурор у судовому засіданні не заперечує думку головуючого про необґрунтованість розподілу справи. Одночасно пояснила, що вважає, що головуючий на даний час має повноваження розглядати дану справу.

Обвинувачений, захисник, законний представник неповнолітнього обвинуваченого, кожний окремо, пояснили, що погоджуються з думкою прокурора.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно ст. 31 КПК України, суддя чи склад колегії суддів для розгляду конкретного кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 35 ч.1 п. 1 КПК України, у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує: об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді. Як передбачено ст. 35 ч.3 КПК України, визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ст.75 ч.5 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

Як передбачено ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у місцевих загальних судах та апеляційних судах діє спеціалізація суддів із здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх; судді (суддя), уповноважені здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, обираються з числа суддів відповідного суду зборами суддів цього суду.

Згідно п.2.3.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, яка затверджена Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ. Як передбачено п.2.3.2 цього Положення, визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ.

Як передбачено п.2.3.22. вказаного Положення, судові справи підлягають автоматизованому розподілу між суддями, які мають на момент автоматизованого розподілу судових справ повноваження для здійснення процесуальних дій. Як передбачено п. 2.3.4. Положення, із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу. Згідно п. 2.3.3. Положення, не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. 2.3.21. Автоматизований розподіл судових справ між суддями в судах, в яких відсутня спеціалізація або її застосування неможливе, здійснюється між усіма суддями.

2.3.22. Судові справи підлягають автоматизованому розподілу між суддями, які мають на момент автоматизованого розподілу судових справ повноваження для здійснення процесуальних дій.

Отже вказані норми передбачають, що справа не може бути передана судді, який не має повноважень для здійснення процесуальних дій. По справах відносно неповнолітніх, вважається таким, що не має повноважень для здійснення процесуальних дій, суддя який не має повноважень розглядати кримінальні провадження щодо неповнолітніх.

Судом встановлено, що обвинувачений на час вчинення дій, в яких він обвинувачується, був неповнолітнім, є неповнолітнім і на даний час. Відповідно до протоколу №49 зборів суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 грудня 2016 року суддя ОСОБА_1 був обраний суддею, уповноваженим здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх строком до 1 січня 2018 року. Відповідно до протоколу №1 зборів суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2021 року суддя ОСОБА_1 був обраний суддею, уповноваженим здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх строком до 12 січня 2024 року. Дана справа була розподілена судді ОСОБА_1 23 листопада 2020 року, тобто в той час, коли він не мав повноважень розглядати справи щодо неповнолітніх, а тому справа йому була розподілена з порушенням вимог вказаного Положення.

Таким чином, передача даної справи судді ОСОБА_1 , є необґрунтованою, вчиненою з порушенням вимог ст. 35 ч.3 КПК України, та з порушенням зазначених вище вимог Положення.

Про цю обставину суддя ОСОБА_1 дізнався під час проведення 12 січня 2021 року зборів суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, раніше в нього не було підстав вважати, що справа йому розподілена в порушення зазначених вимог, об`єктивних підстав сумніватися в правильності розподілу даної справи не виникало, так як він вважав, що посадові особи при розподілі справи діяли добросовісно та відповідно до вимог законодавства. Підстав сумніватися у правильності розподілу справи у судді ОСОБА_1 не виникало і тому, що тривалий час саме він у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу постійно обирався зборами суддів як суддя, уповноважений здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх.

Також суд бере до уваги, що відповідно до ст. 412 ч.2 п.2 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду. Суд приходить до переконання, що головуючий не має повноважень розглядати дану справу, тобто склад суду, визначений для її розгляду, є незаконним. При цьому суд враховує, що положення ст. 35 ч.1 п. 1 КПК України, та норми вказаного Положення, спрямовані на забезпечення об`єктивного та неупередженого розподілу матеріалів кримінального провадження між суддями, а отже і на забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи. Також враховую, що обов`язком судді є заявити самовідвід при наявності для цього підстав. Отже при умові, що суддя, будучи обізнаним про наявність підстав для самовідводу, не виконав цього обов`язку, останній повинен вважатися таким, що розглядає справу всупереч вимогам закону, тобто незаконно.

Суд приходить до переконання, що подальший розгляд даної справи суддею ОСОБА_1 призведе до прийняття по справі рішення незаконним складом суду.

Обговорюючи питання про те, в який спосіб повинно бути вирішено питання про самовідвід, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23 (далі за текстом «Принципи»), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як передбачено ст. 80 КПК України, при наявності підстав, передбачених ст.ст.75, 76, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Як передбачено ст. 81 КПК КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду; усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. Отже, відповідно до ст.81 КПК України відвід головуючому розглядає інший суддя при тій умові, що головуючому саме заявлений відвід, тобто якщо про це заявив хтось з учасників, а не сам головуючий заявив про наявність підстав для відводу. Речення про те, що інші відводи розглядає суддя, який здійснює судове провадження, слід розуміти, виходячи з сукупності вказаних норм, та положень «Принципів», що під іншими відводами розуміється і самовідвід і рішення про самовідвід зобов`язаний прийняти і несе за це відповідальність саме той суддя, який здійснює провадження і таке рішення приймається в формі ухвал.

Отже, з сукупності вказаних норм вбачається, що питання про самовідвід вирішується шляхом постановлення ухвали.

Обов`язком, відповідно до словників української мови є те, чого треба беззастережно дотримуватися, що слід безвідмовно виконувати відповідно до вимог суспільства або виходячи з власного сумління.

Суд вважає, що передбачений ст. 80 КПК України обов`язок судді заявити самовідвід, визначає обов`язок усунутися від розгляду справи шляхом винесення відповідної ухвали, так як відповідно до ст. 258 ч.2 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, крім вирішення питання про обвинувачення по суті, викладаються у формі ухвали. Інше розуміння про те, як вирішується питання про самовідвід, а саме, що це питання повинно вирішуватися за заявою головуючого іншим суддею шляхом винесення іншим суддею ухвали є хибним, так як передача вирішення цього питання іншому судді може стати перешкодою для виконання головуючим обов`язку усунутися від розгляду справи, оскільки за наслідками розгляду заяви про самовідвід інший суддя може задовольнити цю заяву або відмовити у її задоволенні.

При цьому суд бере до уваги також, що думка про те, що заява про самовідвід вирішується головуючим по справі, узгоджується із законодавчими положеннями, викладеними у ст.40 ч. 1 КАС України, згідно якої питання про самовідвід вирішується ухвалою суду, що розглядає справу та ст.40 ч.2 ЦПК України, відповідно до якої питання про відвід вирішується судом, який розглядає справу, суд задовольняє відвід, якщо приходить до висновку про його обґрунтованість.

Також суд бере до уваги, що відповідно до ст.412 ч.2 п.2 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду. Суд прийшов до переконання, що головуючий не має повноважень розглядати дану справу, тобто склад суду, визначений для її розгляду, є незаконним.

Отже, якщо головуючий подасть лише заяву про самовідвід, а інший суддя помилково не знайде підстав її задовольнити, це може призвести до того, що в разі подачі апеляції, під час апеляційного розгляду, рішення суду першої інстанції може бути скасованим.

Також суд враховує, що для попередження необґрунтованих самовідводів існує такий механізм як дисциплінарна відповідальність, оскільки ст. 106 ч.1 п. «д» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачає як підставу дисциплінарної відповідальності судді порушення ним правил щодо відводу (самовідводу). Крім того, для впливу на суддю, який заявляє необґрунтовані самовідводи, існує такий орган суддівського самоврядування, як збори, які відповідно до ст. 128 ч.9 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», можуть обговорювати питання щодо практики застосування законодавства, розробляти відповідні пропозиції щодо вдосконалення такої практики та законодавства.

При цьому суд також бере до уваги, що інститут відводу та інститут самовідводу мають певні відмінності. Найбільш проінформованим про наявність підстав, які перешкоджають судді відповідно до ст.ст. 75, 76 КПК України брати участь у розгляді справи, є саме головуючий. Так, він може знати про такі обставини, які невідомі іншим учасникам, наприклад висловлювання стороннім особам думки стосовно вирішення справи. Тому саме на головуючого, в першу чергу, законодавець покладає обов`язок усунутися від розгляду справи, а саме заявити про самовідвід.

Ініціатива заявити відвід належить іншим учасникам, яким відомі підстави для відводу в тому випадку, коли суддя, при наявності таких підстав, не заявив про самовідвід.

Також суд вважає, що передача заяви про самовідвід на вирішення іншому судді, визначає ухилення судді від виконання обов`язку усунутися від розгляду справи і перекладання цього свого обов`язку на іншого суддю, що є неприпустимим, оскільки виконувати обов`язки повинна та особа, яка їх несе.

Керуючись ст.ст.76, 80, 81, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід від участі в даному кримінальному провадженні задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_1 від участі в даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1