УХВАЛА

14 січня 2021 рокум. Рівне

Слідчий судд Рівненського міського суду Рівненської області, з участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 , заявника скарги адвоката ОСОБА_2 , слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 (далі слідчий), розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Рівне скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_2 про бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 скаргу підтримав та вказав, що 31.12.2020 року матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_5 укладено Договір № 11 про надання правничої допомоги у формі захисту її сина по кримінальному провадженню №0000142 від 24.11.2015 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених за ч.4 ст.358, ч.3 ст. 190 КК України (далі це ж кримінальне провадження) у Рівненському ВП ГУНП в Рівненській області із адвокатом ОСОБА_2 04.01.2021 року на ім`я слідчого ОСОБА_3 було подано клопотання про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження та долучено ордер №1014793 від 31.12.2020р., копії свідоцтва та посвідчення адвоката. 11.01.2021, отримано письмове повідомлення про розгляд клопотання слідчого ОСОБА_3 від 06.01.2021 р. №154/200/6-21, в якому останній повідомив, що наддасть запитувані матеріали кримінального провадження для ознайомлення лише за умови надання «копії документа, який підтверджує про згоду ОСОБА_4 про укладення договору від його імені». Вважає такі дії слідчого бездіяльністю, оскільки в порушення вимог ч.2 ст.220, останнім не була винесена вмотивована постанова про відмову в задоволенні клопотання. Доводить, що надавши ордер та належно завірену копію свідоцтва про право на зайнятті адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката, він повністю підтвердив свої повноваження, відповідно до ч.1 ст. 50 КПК України. Вимога слідчого про надання «копії документа, який підтверджує про згоду ОСОБА_4 на укладення договору на його захист», вважає незаконною, як така, що суперечить приписам ч.2 ст.50 КПК України. Додатково пояснив та надав суду для огляду на ім`я слідчого Заяву ОСОБА_4 від 04.01.2021р., у якій, останній підтвердив свою волю на укладення Договору №11 про надання правничої допомоги у формі захисту від 31.12.2020р. із адвокатом ОСОБА_2 . Вказав, що категорично відмовив у наданні її слідчому, оскільки вважає, що це суперечить вимогам ч.2 ст. 50 КПК України. Просив скаргу задовилити.

Слідчий скаргу заперечив та вказав, що у задоволенні клопотання не відмовляв, а тому і не вважав за необхідне виносити, відповідно до ч.2 ст.220 КПК України, вмотивовану постанову, а лише зазначив, що у разі надання копії документа, який підтверджує про згоду ОСОБА_4 про укладення договору від його імені, наддасть вказані матеріали кримінального провадження для ознайомлення. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши скаргу та додані матеріали, заслухавши учасників розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.6 вказаної статті, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Всупереч ч.2 ст. 220 КПК України, слідчим не винесено за результатом розгляду клопотання захисника, вмотивовану постанову.

Клопотання захисника розглянуте і захисникові надано письмову відповідь, яку захисник отримав, що вказує на відсутність бездіяльності слідчого у розгляді клопотання. Недотримання форми викладу результатів розгляду клопотання слідчим теж не вказує на бездіяльність слідчого, щодо розгляду даного клопотання.

Тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо доводів слідчого про необхідність надання згоди ОСОБА_4 на укладення такого договору, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.50 КПК України, встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, а документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Тобто ордер і договір є документами, які в рівному ступені посвідчують існування договірних відносин між адвокатом і його клієнтом.

Таким чином, пункт 2 ч. 1 ст. 50 КПК України визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого п. 1, - захисник надав хоча б один із документів, передбачених п. 2 ч. 1 цієї статті цього кодексу.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018р. по справі №752/11464/16-к, та відповідно до ч.6 ст.368 КПК України, враховується слідчим суддею по даній справі.

Подібний правовий висновок також міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018р. по справі №П/9901/736/18.

Окрім того, захисником надано заяву ОСОБА_4 від 4 січня 2021 року в якій останній підтвердив дійсність договору про надання правничої допомоги, та те що останній діє в його інтересах.

Тому відмова слідчого надати захиснику ОСОБА_2 для ознайомлення матеріали кримінального провадження не грунтується на вище наведених вимогах законодавства і в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п.18 ч.1 ст.3, п.1 ч.1 ст.303, ст. 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати слідчого який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000142 від 24.11.2015 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених за ч.4 ст.358, ч.3 ст. 190 КК України надати захиснику ОСОБА_2 для ознайомлення матеріали кримінального провадження з правом робити необхідні виписки та копії.

В іншій частині скарги відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6