Справа № 308/2943/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.09.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці адвокатки ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/861/20, за апеляційною скаргою, яку подала захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, зокрема, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2017 за ч. 2 ст. 15- ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 75, 76 цього Кодексу на п`ять років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та продовжено строк тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 29 серпня 2020 року.
В ухвалі суду вказується на те, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, що при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому суд врахував наступне : ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05.05.2020 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.07.2020 і закінчити судовий розгляд справи до вказаного терміну не видається можливим; ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, те, що вчинені діяння відноситься до злочинів середньої тяжкості. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження, суд прийшов до висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбчених ст. 177 КПК України, суд також прийшов до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідка ; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_6 обвинувачується, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених судом ризиків, та не буде ефективним та доцільним у рамках кримінального провадження та свідчить про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та встановленим судом. В обґрунтування вказаних ризиків суд посилається на дані про особу обвинуваченого, зокрема, на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2017, відповідно до якого ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 15- ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 75, 76 цього Кодексу на п`ять років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став ; постановою слідчого Ужгородського МВ від 17.02.2020 оголошувався у розшук; неодружений, утриманців не має, а також на те, що по справі існує реальна необхідність допиту ряду свідків, проведення великого обсягу процедурних (процесуальних) дій. В ухвалі також вказується на те, що вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 не перешкоджають триманню його під вартою. Тому клопотання задоволено.

В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є незаконною і підлягає до скасування. Зазначає, що прокурором не вказані реальні обставини, що свідчать про існування ризиків, окрім того, ОСОБА_6 , необґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочину. Також стверджує, що обвинувачений має постійне місце проживання, яке тривалий час не змінював, має стійкі соціальні зв`язки, що свідчить про відсутність ризику того, що обвинувачений вчинить спроби ухилитись від суду. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_6 змінити запобіжний захід на непов`язаний із триманням під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці адвокатки ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано врахував і те, що обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку, ніде не працює, не одружений, оголошувався у розшук, обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту великого кола свідків.
Тому, колегія суддів вважає, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, за яке йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, а також наведених вище даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.
Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, колегія суддів вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не вказані реальні обставини, що свідчать про існування ризиків, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються наведеним вище.

Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням вищенаведеного, не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має постійне місце проживання, яке тривалий час не змінював, а також стійкі соціальні зв`язки.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих чи вчиняти інші злочини, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини та вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 необґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочину, апеляційний суд враховує те, що на даному етапі при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу суд не вирішує питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а виходить лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які на переконання апеляційного суду свідчать про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подала захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29.08.2020 включно залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :