Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
представника володільця
майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2021 року (ЄРДР №0000059),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, речі, предмети та документи, вилучені в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000059, зокрема 15.12.2020 під час проведення обшуку офісного приміщення, яке знаходиться на першому поверсі багатоповерхового будинку з вбудованими торгово-офісними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 , перелік яких зазначено у клопотанні.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у 98 КПК України, а тому його арешт необхідний з метою збереження речових доказів, попередження можливого їх знищення, втрати або пошкодження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування.
В апеляційній скарзі володілець майна ОСОБА_9 остверджує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що має місце безпідставне вилучення матеріальних об`єктів, зокрема, вилучених за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки органом досудового розслідування не зазначено жодних обґрунтувань, що дане майно має доказове значення у кримінальному провадженні, і може бути речовим доказом у ньому, а тому ці речі, на переконання апелянтки, слід повернути.
Посилається, що слідчим суддею безпідставно та неправомірно було залишено поза увагою заперечення її представника про відсутність правових підстав для арешту цього майна, а також недоведення прокурором належними та допустимими доказами, що вилучені речі відповідають критеріям ч.2 ст. 167 КПК України, тобто мають ознаки тимчасово вилученого майна.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, представника володільця вилученого майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , який підтримував апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував доводи апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131, 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказані у клопотанні речі, належні ОСОБА_9 , які визнані у встановленому законом порядку речовими доказами в кримінальному провадженні №0000059.
Як вважає апеляційний суд, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2021 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий
Судді