Ухвала
11 січня 2021 року
м. Київ
Справа № 467/1156/16-к
Провадження № 51-6095 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року щодо останнього,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 грудня 2020 року касаційна скарга захисника ОСОБА_4 залишена без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 427, 419, 52 КПК України та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції було наголошено захиснику, зокрема, що в скарзі взагалі не наведено обґрунтування вимог захисника із зазначенням у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду.
У межах наданого судом строку, захисник надіслала до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, проте всіх недоліків скарги не усунула та допустилась нових.
Як убачається зі змісту зміненої касаційної скарги, захисник повторно не наводить доводів щодо необхідності скасування рішення суду апеляційної інстанції з підстав ст. 412 КПК України та не вказує, які конкретно доводи апеляційних скарг сторони захисту та засудженого, у порушення вимог ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, як убачається зі змісту прохальної частини зміненої касаційної скарги, захисник допускається істотних суперечностей в частині формулювання вимог до суду касаційної інстанції, оскільки вона просить суд касаційної інстанції одночасно змінити вирок суду першої інстанції та скасувати ухвалу апеляційного суду.
Також захисник, ставлячи питання про зміну оскаржуваного судового рішення в частині призначеного покарання за сукупністю злочинів, допускається суперечностей при визначені остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України, оскільки, вказуючи на принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, фактично просить застосувати принцип часткового складання покарань.
Таке формулювання вимог захисника не узгоджується з приписами ст. 436 КПК України в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи відсутність у виправленій касаційній скарзі захисника належно сформульованих вимог, які мають бути викладені у межах рішень, що вправі прийняти суд касаційної інстанції, з огляду на положення, передбачені ст. 436 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність повернення їй касаційної скарги.
При цьому, згідно з положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року щодо останнього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3