Провадження № 1-в/643/59/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.02.2021

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 19.03.2018 у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 19.03.2018 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки, -

ВСТАНОВИВ:
Начальник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернувся до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просить суд вирішити питання про приведення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 19.03.2018 щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону, або пом`якшення призначеного покарання.

Прокурор у судове засідання не з`явися, проте подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, проте подав заяву, відповідно до якої розгляд справи просив проводи за його відсутності.

Представник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 5 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути подання без їх участі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що подання органу пробації підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Положеннями п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України унормовано, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Приписами ч. 1, ч. 3 ст. 5 Кримінального кодексу України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Кримінального кодексу України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19.03.2018 ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 309 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.

Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:

- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);

- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).

Частиною другою статті 309 КК України в редакції чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Отже, диспозицією частини другої статті 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Приймаючи до уваги, що кваліфікація діяння засудженого ОСОБА_3 та призначене вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19.03.2018 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України не відповідають чинному законодавству, суд дійшов висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_3 з частини другої на частину першу статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч. 1 ст. 72 та ч. 3 ст. 74 КК України, у виді обмеження волі строком на 5 років.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376, 395, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:
1. Подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

2. Привести вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19.03.2018 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

3. Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року:

- за ч. 1 ст. 309 КК України, виключивши з вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року стосовно ОСОБА_3 посилання на кваліфікуючу ознаку «вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, до 5 (п`яти) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 (п`яти) років обмеження волі;

4. В іншій частині вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року залишається без змін і не потребує приведення у відповідність до Закону.

5. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1