КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Тойота Венза», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вилучений співробітниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Маланюка, 115, ГБК «Лівобережний-2» між гаражними боксами № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Тойота Венза», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вилучений співробітниками поліції за адресою:

______________________________
Унікальний номер справи: 753/12490/20 Категорія: ст. 170 КПК України

Номер апеляційного провадження: 11-сс/824/4500/2020
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1

м. Київ, вул. Маланюка, 115, ГБК «Лівобережний-2» між гаражними боксами № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .

Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, а висновки викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, апелянт вказує, що в рамках даного провадження необхідно здійснити ряд слідчих дій з вилученим автомобілем, а саме отримати результати судової транспортно-трасологічної експертизи та провести заходи щодо перевірки дійсності перебування вказаного автомобіля у розшуку.

Також прокурор посилається на те, що вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0012105, а тому, як вбачається з апеляційної скарги, існує необхідність в накладенні арешту на майно, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Одночасно прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що про судове засідання Київська місцева прокуратура № 2 не повідомлялася, слідчий не приймав участі в розгляді клопотання про накладення арешту на майно, а оскаржувану ухвалу отримано лише 10 серпня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що надані суду матеріали не містять відомостей про належне повідомлення слідчого та прокурора про дату розгляду клопотання про арешт майна, а також того, що сторона обвинувачення своєчасно отримала копію постановленого судом рішення за наслідками розгляду зазначеного клопотання, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія, суддів дослідивши наданій їй матеріали, вважає наступне.

Так, СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0012105 від 16 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 21 год. 00 хв. 14 листопада 2017 року по 09 год. 00 хв. 15 листопада 2017 року, за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 30/1, невстановлена досудовим розслідуванням особа, умисно, незаконно заволоділа автомобілем «Тойота Авалон», д.н.з. НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_10 .

В ході досудового розслідування, 29 липня 2020 року було проведено огляд за адресою: м. Київ, вул. Маланюка, 115, ГБК «Лівобережний-2» між гаражними боксами № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 було виявлено автомобіль марки «Тойота Венза», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 . Під час перевірки вказаного автомобіля було виявлено, що на лобовому склі, у лівому нижньому куті номер кузова залитий фарбою чорного кольору, також при огляді моторного відділення виявити номер кузова не вдалося за можливе, а наклейка з номером кузова, яка знаходиться на стійці автомобіля, викликала підозру в її заміні, оскільки сама наклейка приклеєна трохи навскоси, по краях наклейки наявний шар клею який не співпадає за параметрами самої наклейки. В подальшому автомобіль марки «Тойота Венза», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено та поміщено на територію майданчика для утримання транспортних засобів що за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, 4.

Слідчим відділом Дарницького УП 30 липня 2020 року по автомобілю марки «Тойота Венза», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , підготовлено постанову щодо призначення транспортно-трасологічної експертизи.

Також, зазначений транспортний засіб, постановою слідчого Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_7 від 30 липня 2020 року, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0012105.

В рамках вказаного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт автомобіля марки «Тойота Венза», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про арешт майна слідчий суддя постався на недоведеність стороною обвинувачення необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Надані суду матеріали не містять відомостей, які б давали розумні підстави і підозри вважати автомобіль марки «Тойота Венза», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 0012105.

Так, ні доводи клопотання слідчого про арешт майна, ні додані до нього матеріали, не містять будь-яких даних, які б давали розумні підстави і підозри вважати, що вилучений в ході обшуку автомобіль є об`єктом протиправних дій, містить на собі сліди злочину або інші відомості, які можуть бути використані саме у цьому кримінальному провадженні.

Визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Крім того слід зазначити, що згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з наданих суду матеріалів, підозру у кримінальному провадженні № 0012105 нікому не оголошено.

За таких обставин,власник майна про арешт якого клопоче сторона обвинувачення, на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до судузвернувсяслідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора, за викладених в ній доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Тойота Венза», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вилучений співробітниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Маланюка, 115, ГБК «Лівобережний-2» між гаражними боксами № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3