Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 487/4348/17
Провадження № 1-кп/490/537/2020
У Х В А Л А

19 січня 2021 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0004634 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 15 - частиною 3 статті 289; частиною 2 статті 187; частиною 3 статті 289; частиною 1 статті 146; частиною 1 статті 263; частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. В порядку частини 3 статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України судом поставлене питання щодо доцільності подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

2. Прокурор просив про продовження строку дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, спираючись про те, що ризики, що зумовили його обрання та продовження строку його дії, наразі не є усунутими.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження просив зміни обраний відносно його підзахисного запобіжний захід на менш суворий, спираючись про те, що наразі справа перебуває в провадженні суду протягом тривалого періоду, за період розгляду справи усі ризики, що були встановлені судом, наразі зникли, а вина ОСОБА_4 не доведена належними та допустимими доказами.

Обвинувачений позицію свого захисника підтримав.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. 22 серпня 2017 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 15 - частиною 3 статті 289; частиною 2 статті 187; частиною 3 статті 289; частиною 1 статті 146; частиною 1 статті 263; частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України.

2. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у такому.

1. Діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та двома невстановленими в ході досудового розслідування особами на прізвиська " ОСОБА_6 " та "Джокер", маючи єдиний мотив та корисливий умисел на заволодіння чужим майном та автомобілем потерпілого, 10.05.2015, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно позбавив волі ОСОБА_7 . Крім того, діючи за попередньою змовою із вказаними особами, виконуючи свою частину дій щодо вчинення злочину, шляхом надання вказівок ОСОБА_5 та двом невстановленим в ході досудового розслідування особам на прізвиська " ОСОБА_6 " та " ОСОБА_8 ", які, знаходячись у вказаному місці, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, вчинили напад з метою заволодіння майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме ОСОБА_7 , заволодів його майном, а потім у такий же спосіб - його автомобілем.

2. Після цього він створив стійке злочинне об`єднання у формі організованої групи з метою заволодіння транспортними засобами, діяльністю якої керував, у складі якої із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, спробував заволодіти автомобілем, належним ОСОБА_9 , однак свій злочинний намір не довів до кінця, адже його дії були припинені працівниками поліції.

До того ж, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та носінні холодної та вогнепальної зброї.

3. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_10 від 28 травня 2016 року відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 липня 2016 року включно.

Подальшими ухвалами слідчого судді та суду строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 23 листопада 2020 року - до 21 січня 2021 року включно.

4. Під час обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії суд виходили з того, що існують ризики, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти злочини та вчиняти дії щодо впливу на потерпілих, а надати достатні гарантії запобігання цим ризикам обвинувачений не спромігся.

5. Станом на 23 листопада 2020 року судом була досліджена більшість доказів, що були надані сторонами; суд продовжує досліджувати результатів негласних слідчих (розшукових) дій у запропонованому сторонами обсязі; за клопотанням захисту у судовому засіданні оголошена перерва.

6. Наразі на території України запроваджені карантинні заходи з метою запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Цими заходами застосовані заходи передбачають певні обмеження, які у сукупності суттєво ускладнюють як можливість оперативної організації та проведення судових засідань, так й можливості виконання особами, які беруть участь у судовому розгляді, їх процесуальних обов`язків та реалізацію ними їх процесуальних прав.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до пункту 205 розділу ХІ "Перехідні положення" Кримінального Процесуального Кодексу України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено, що клопотання про продовження строку тримання особи під вартою у разі, якщо справа розглядається колегією суддів, може бути розглянуте, зокрема, головуючим у справі.

2. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.
При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

3. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

При цьому відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка є джерелом права, кожен, кого звинуватили у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього

4. Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини, особа в будь-якому випадку повинна демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватись від використання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

5. Згідно сталої практики Європейського суду з прав людини існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою. Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

1. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд перш за все відзначає, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення наразі може бути перевірене судом, та судом вживаються необхідні заходи задля проведення такої перевірки.

До того ж, досліджені судом матеріали не містять відомостей про те, що, висуваючи ОСОБА_4 обвинувачення, органи досудового розслідування діяли недобросовісно або без належної ретельності або дбайливості.

2. Щодо наявності передбачених законом ризиків суд відзначає таке.

2.1 Характер висунутого ОСОБА_4 обвинувачення вказує про те, що існують ризики, що він може переховуватись від суду, адже його обвинувачено у вчиненні злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

При цьому суд враховує й те, що строк його попереднього ув`язнення на цей час не є домірним строку покарання, що йому загрожує.

До того ж суд відзначає, що характер висунутого ОСОБА_4 обвинувачення вказує про підвищену суспільну небезпеку його особи, адже він обґрунтовано підозрюється у створенні організованої злочинної групи.

Суд враховує й те, що обвинувачений в зв`язку з цим кримінальним провадженням перебував у розшуку.

2.2. Обґрунтованість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення свідчить також про те, що він може чинити тиск на потерпілих, адже він обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із таким тиском.

При цьому той факт, що потерпілі вже були допитані судом, не зменшує цього ризику, адже для прийняття рішення у справі важливими є не тільки їх покази, але - їх позиція по суті пред`явленого обвинувачення.

2.3. Та обставина ж, що обвинувачений на момент затримання не мав та наразі не має законного джерела доходів, з огляду на обґрунтованість висунутого йому обвинувачення, доводить наявність ризику того, що, перебуваючи на волі, він може продовжити свою злочинну діяльність.

2.4. Суд також відзначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину у групі, зокрема, з двома особами, які наразі не встановлені.

Таке ризики його впливу на потерпілих та продовження ним злочинної діяльності підсилює.

3. Щодо можливості запобігти цим ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, суд відзначає таке.

3.1. Насамперед суд відзначає, що жоден з запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, не може унеможливити вжиття ОСОБА_4 тиску на потерпілих.

3.2. Суд також відзначає, що наразі процес прийшов до вирішальної стадії, під час якої суд має надати оцінку усім можливим доказам, що об`єктивно може спонукати ОСОБА_4 до вжиття заходів, які унеможливлять встановлення дійсних обставин справи.

Та запобігти цьому інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, також не видається можливим

3.3. До того ж суд відзначає, що наразі обвинувачений не може надати "достатніх гарантій" його явки у судове засідання.

Так, попередніми ухвалами суду ОСОБА_4 за його ж клопотанням був визначений розмір застави, наразі цей розмір становить мінімальний з передбачених законом. Але обвинувачений визначену судом суму протягом тривалого часу не сплачує, вказує про неможливість такого, жодних дій задля її сплати не вживає.

Далі, обвинувачений не має та не надає суду доказів наявності в нього місця проживання, з яким він має міцні зв`язки та перебування у якому може стати достатньою гарантією принаймні для його явки до суду та забезпечення виконання ним його процесуальних обов`язків.

Посилання ж обвинуваченого на наявне місце прописки за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживають батьки та неповнолітній син обвинуваченого, не дають суду достатніх гарантій того, що ОСОБА_4 буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

3.4. Доводи захисту ж наведених вище обставин не спростовують.

4. Стосовно ж строку тримання ОСОБА_4 під вартою суд відзначає, що наразі такий строк є зумовленим поведінкою самого обвинуваченого, адже він вдається до безпідставних дій, що затягують розгляд кримінального провадження.

Таке у сукупності доводить, що запобігти передбаченим законом ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.
Отже, підстави для зміни запобіжного заходу наразі є відсутніми, через що клопотання прокурора про продовження строку його дії підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, під вартою на 60 діб - до 19 березня 2021 року включно.
Визначити розмір застави у сумі 160.000 /сто шістдесят тисяч/ грн., у разі внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-повідомляти суд про своє місце знаходження та номери засобів зв`язку або їх зміну;

-утриматись від спілкування з потерпілими та особами, зазначеними, як свідки, в обвинувальному акті

2. У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =