УХВАЛА
16 січня 2021 року
м. Київ
справа № 675/2287/18
провадження № 51-6325 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд встановив, що її подано без додержання вимог статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 427 КПК в касаційній скарзі наводиться обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Всупереч цих положень процесуального закону засудженим не наведено достатнього обґрунтування скарги для безумовного скасування оспорюваних судових рішень з підстав, передбачених частиною 1 статті 438 КПК, з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Крім того, прохання до суду касаційної інстанції викладено без урахування положень статті 436 КПК з огляду на те, які рішення має право приймати суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
4) змінити судове рішення.
Вимога до суду касаційної інстанції має відповідати вимогам вказаної статті.

У касаційній скарзі засуджений даючи власну оцінку доказам, наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій саме норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені судом, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання вимог статті 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху, надати засудженому строк для усунення недоліків й роз`яснити, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою захисника. Право на правову допомогу захисника за рахунок держави гарантоване статтею 59 Конституції України, пунктом 3 частини 3 статті 42 КПК та пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим статтею 427 КПК, Суд, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року, залишити без руху.
Встановити, що зазначені в ухвалі недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. У разі, якщо недоліки касаційної скарги не будуть усунені в установлений строк, скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3