Справа № 559/2941/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження №0001013 по обвинуваченню

ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , розлученого, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше неодноразово судимого:

- 24 січня 2011 року за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі. Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 17.06.2013 року звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі на 8 місяців 16 днів,

- 30 березня 2020 року за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ст. 126-1 КК України до 6 (шести) місяців арешту;

- 29 травня 2020 року за вироком Демидівського районного суду Рівненської області за ч.1,2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ст. 70, 72 КК України до 6 (шести) місяців арешту. Покарання відбуте повністю

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 , 18 листопада 2019 року, близько 14 години, перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на особисте збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає потерпілий ОСОБА_6 та стороння особа, викрав зі столу кімнати квартири ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «IPhоnе 6s 64gb», вартістю 3226 гривень 50 копійок, тим самим отримав реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 листопада 2019 року, близько 16 години, ОСОБА_3 перебуваючи поблизу банкомату «Приватбанку», що розташований за адресою м. Дубно, вул. Мирогощанська, 1, Рівненської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, вирішив незаконно заволодіти майном ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій протиправний намір, 18 листопада 2019 року, близько 16 години, ОСОБА_3 , повторно, незаконно, усвідомлючи, що за його діями спостерігає потерпілий ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами останнього в сумі 400 гривень,

які ОСОБА_6 зняв о 16 год. 01 хв. з власної картки «ПриватБанку» для виплат через вказаний банкомат, в результаті чого ОСОБА_3 отримав реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 листопада 2019 року, близько 16 години 10 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку, за адресою АДРЕСА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, повторно, протиправно, незаконно, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає потерпілий ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами останнього, в сумі 100 польських злотих, що станом на 18.11.2019 згідно курсу НБУ становить 624 гривні 62 копійки, та отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та пояснив, що дійсно 18 листопада 2019 близько 14 години, перебував в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 та відкрито викрав зі столу кімнати мобільний телефон марки «IPhоnе 6s 64gb». В подальшому, того ж дня, відкрито викрав у потерпілого грошові кошти в розмірі 400 гривень та 100 польських злотих.
У скоєному розкаявся, запевнив, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду відшкодував потерпілому у повному обсязі. Просив суворо не карати та не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, попередньо подавши заяву, де просив розгляд кримінального провадження проводити без його участі. Покази, дані на досудовому розслідуванні підтримує повністю, доповнень немає. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає та, в подальшому, мати не буде, так як матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням йому відшкодована у повному обсязі. Не заперечив проти розгляду вказаного кримінального провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. Міру покарання просив призначити на розсуд суду.
Оскільки, викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений не оспорює, повністю їх визнав, тому, з урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, який вважав за недоцільне досліджувати докази, які ніким не оспорюються і повністю визнані обвинуваченим, суд розглянув справу згідно ч.3 ст. 349 КПК України. Фактичні обставини справи суд вважає встановленими та винність обвинуваченого доведеною. Враховуючи вищезазначене, суд визначив за недоцільне дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає що дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що виразилося у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Як передбачено ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які передбачені ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, які передбачені ст.67 КК України, під час судового розгляду не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого,, а саме щире каяття, повне усвідомлення протиправності злочинних дій, бажання стати на шлях виправлення, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України та приходить до висновку про те, що саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 314 гривень 02 копійки підлягають до стягнення в повному обсязі з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком на 2 (два) роки.

На підставі п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем фактичного проживання чи реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 в дохід держави документально підтверджені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень 02 копійки.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: цифровий носій інформації із відеозаписами камер відео спостереження, диск СD-R, марки «ARITA» - залишити при матеріалах кримінального повадження.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського Апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1