Справа № 345/3502/20
Провадження № 11-сс/4808/288/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2020 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Підозрюваний ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Посилається на те, що сторона обвинувачення не надала достатньо доказів підозри, свою вину він не визнавав і не визнає, від слідства не переховувався і не збирається, інших кримінальних проваджень відносно нього в суді немає, в його інтересах довести свою невинуватість. Зазначає, що тримання під вартою не виправляє людину, ускладнює моральний та матеріальний стан. Наголошує на презумпції невинуватості. Звертає увагу на ситуацію в Україні з COVID-19 та вказує, що медична частина установи може не справитися, якщо захворіють особи, які там перебувають під вартою. Вважає, що, з урахування статті, яка йому інкримінується, та зібранням доказів, є можливість застосувати до нього домашній арешт, що дозволить йому самому подбати про свою безпеку та здоров`я.

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2020 року клопотання задоволено, застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 11 січня 2021 року включно, визначено заставу - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 105100(сто п`ять тисяч сто) гривень.

Слідчий суддя вмотивував прийняте рішення тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. В судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування, було оголошено його у розшук. Він ніде не працевлаштований, неодружений, постійного доходу немає, не має сталих соціальних зв`язків, на «Д» обліку в психіатра та нарколога не числиться, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зокрема тяжких, та після відбування покарання на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. Слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання вищевказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу в межах наявного кримінального провадження, є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, а задоволення клопотання є доцільним і співмірним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Заставу визначав відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків.

Захисник ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, подав заяву, де просить у зв`язку з перебування на самоізоляції, пов`язаною з пандемією коронавірусу, провести розгляд апеляційної скарги підозрюваного без його участі.

За таких обставин, враховуючи те, що участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, а підозрюваний ОСОБА_7 просить розглядати апеляційну скаргу у відсутність захисника ОСОБА_9 , не бажає залучити іншого захисника та вказав, що здійснюватиме свій захист самостійно, суд апеляційної інстанції згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України дійшов висновку, про можливість провести апеляційний розгляд без його участі.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу, застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вказав, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В кримінальному провадженні № 70000826 від 25 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру від 12 жовтня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.п. 29-30), а саме в відкритому викраденні чужого майна (грабежі), повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, відповідно таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - витягом є ЄРДР (а.п. 5), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 02 жовтня 2020 року (а.п. 4-5), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 жовтня 2020 року (а.п. 6-7), довідкою про судимість (10-11) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

В той час, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 про те, що він вину не визнає, від слідства не переховувався і не буде переховуватися, бажає довести свою невинуватість, самі по собі не спростовують наявність відповідних ризиків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 , 1996 року народження, зареєстрований у АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 (а.п. 14), до лікарів психіатра та нарколога за медичною допомогою не звертався (а.п. 13), неодружений, не має утриманців, не має постійного місця роботи, раніше судимий вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2014 року за ч. 1 ст. 296 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі (а.п. 10-11), притягувався протягом року до адміністративної відповідальності 31 травня 2020 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 31 травня 2020 року за ч. 1 ст. 127 КУпАП, 31 травня 2020 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, 15 серпня 2020 року за ч. 2 ст. 178 КУпАП, 15 серпня 2020 року за ст. 173 КУпАП, 04 вересня 2020 року за ст. 173 КУпАП (а.п. 12).
Кримінальне провадження № 70000826 від 25 вересня 2020 року, в рамках якого повідомлено ОСОБА_7 про підозру, згідно з постановою слідчого від 06 листопада 2020 року було зупинено, підозрюваного оголошено в розшук (а.п. 15-16). 09 листопада 2020 року слідчим суддею Калуського міськрайонного суду постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.п. 25-26). Відповідно до протоколу затримання особи (а.п. 20-21) ОСОБА_7 затриманий 12 листопада 2020 року на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя визначив ОСОБА_7 запобіжний захід альтернативний триманню під вартою - заставу, розмір якої вважає пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, що у разі внесення застави забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2020 року про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5