УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-3421ск20
справа № 196/1222/18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 29.05.2018 р.
Суть питання
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року у виді 3 років позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду, сторона захисту оскаржила його до апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року вирок місцевого суду змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання як на докази фототаблицю з протоколу огляду місця події від 28.05.2018 р., постанову слідчого про залучення речового доказу мобільного телефону марки Nokia модель 6303 С6, квитанцію № 153360 про прийняття речового доказу - мобільного телефону марки Nokia модель 6303 С6. В решті вирок суду залишений без зміни.

У касаційній скарзі захисник засудженого, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте зазначені вимоги кримінального процесуального закону захисник засудженого у повному обсязі не виконала.
Так, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник вказує на порушення апеляційним судом принципу безпосереднього дослідження доказів. Разом з тим захисник не наводить обґрунтованих доводів, у чому полягало порушення апеляційним судом положень ч. 3 ст. 404 КПК України, якою регулюється порядок безпосереднього дослідження апеляційним судом доказів. Не зазначає, яким недослідженим доказам апеляційний суд дав іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, не вказує, які докази суд першої інстанції дослідив неповно або з порушенням, у зв`язку з чим про повторне дослідження яких сторона захисту порушувала питання перед апеляційним судом.
Поряд з цим, захисник зазначає, що апеляційний суд взагалі не перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи. Однак, які саме доводи не перевірив апеляційний суд, захисник не зазначає.
Поряд з цим, захисник вказує на порушення, які були допущені у зазначеному кримінальному провадженні, при цьому переважно наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, що з огляду на положення ст. 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3