Справа № 751/5073/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/684/20
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)

представника ДУ «Чернігівська ВК №44» ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживала до засудження у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, засудженої 28.12.2018 року Вінницьким апеляційним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

відмовлено в задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Місцевий суд вказав на відсутність підстав для застосування щодо засудженої ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від покарання, так як остання своєю поведінкою не довела свого виправлення.

Не погодившись із рішенням суду, засуджена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду та звільнити її від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Зазначила, що при розгляді клопотання місцевий суд не взяв до уваги її сумлінне ставлення до праці, участь у культурно-масових заходах установи, дотримання режиму та правил поведінки в установі, а також правомірних і ввічливих взаємовідносин із персоналом і представниками адміністрації. Стягнення, які у неї були, вже погашені. Також послалась на наявність у неї хронічних захворювань, які ускладнюють її перебування в установі виконання покарання.

Заслухавши доповідь судді; засуджену ОСОБА_8 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора та представника виправної установи, котрі просили ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що вироком Вінницького апеляційного суду від 28.12.2018 року ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки (а.о.с.18-21).

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з 13.02.2019 року.

Засуджена ОСОБА_8 з 11 квітня 2019 року відбуває покарання у Державній установі «Чернігівська виправна колонія № 44».

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Із пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 убачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики адміністрації Державної установи «Чернігівська виправна колонія №44», ОСОБА_8 відбула встановлену законом частину строку покарання, за весь період відбування покарання характеризувалась незадовільно, але на даний час характеризується задовільно. Поведінка засудженої за весь час відбування покарання не є сумлінною, вона двічі притягувалась до дисциплінарної відповідальності, мала два стягнення, які нещодавно погашені у встановленому законом порядку, до праці відноситься загалом добре, заохочення не оголошувались, враховуючи вищевикладене, а також те, що держава вже неодноразово надавала засудженій можливість уникнути позбавлення волі, двічі звільнялася умовно-достроково, до неї застосовувався іспитовий строк, але засуджена правильних висновків для себе не зробила, знову скоїла новий злочин, а тому не має впевненості у подальшій самокерованій правослухняній поведінці засудженої, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України (а.с.п.20-21).

Посилання апелянта на формальне дослідження судом даних про особу засудженої є непереконливими, так як при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання місцевий суд вислухав учасників судового провадження та дослідив особову справу засудженої, зокрема, щодо її ставлення до скоєного кримінального правопорушення, додержання нею вимог режиму, а також ставлення до суспільно-корисної праці.

Дані про погашення у встановленому порядку дисциплінарних стягнень, наявність у засудженої хронічних захворювань, на що вона вказує, заслуговують на увагу, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення. А дотримання ОСОБА_8 норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями ст.107 КВК України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судима, до неї раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але засуджена належних висновків для себе не зробила, що свідчить про неготовність її до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами виправної установи.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання засудженої ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмови у його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 серпня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4