КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю представника ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка на праві власності належить ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з забороною використання у будь якій формі, окрім безпосередньої реалізації свого права на житло законними власниками.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити. Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем арештованої квартири, не перебуває у статусі підозрюваної чи обвинуваченої, та не має ніякого відношення до кримінального провадження в рамках якого застосовано даний обмежувальний захід. Також, згідно доводів апеляційної скарги, стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 , у зв`язку з чим представник вважає арешт майна необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, апелянт звертає увагу, що ОСОБА_6 не повідомлялась про дату розгляду клопотання про арешт майна, а копію постановленого судом рішення вона отримала 17 січня 2020 року.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення ОСОБА_6 та її представника, колегія суддів, виходячи з положень ч. 3 ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість рішення суду, то колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Київською місцевою прокуратурою № 6 здійснюється нагляд за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000262 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, з приводу вчинення невстановленими особами самоуправства, тобто самовільного, в супереч установленому законом порядку, вчинення дій, які заподіяли значну шкоду інтересам громадянина (власника).

З матеріалів клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0001455 від 02 квітня 2019 року, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що мало місце у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , 02 квітня 2019 року було затримано у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва поміщено під варту, де останній перебував до 07 листопада 2019 року.
Квартира на праві спільної часткової власності (1/2) згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .
27 серпня 2019 року, в ході додаткового допиту у рамках керимінального провадження №0000262 свідка ОСОБА_10 , остання надала покази, що починаючи з початку серпня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 , яка після вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, 02 квітня 2019 року була опечатана працівниками поліції для проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, на даний час проживають невстановлені досудовим розслідуванням особи які час від часу змінюються.
Також, 27 серпня 2019 року до Печерського УП ГУНП у місті Києві надійшла заява ОСОБА_9 про те, що у його квартирі проживають невідомі особи та вчиняються самовправні дії.
27 серпня 2019 року, по вищевказаному факту було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262, та розпочато досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.
Також, у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000262 установлено, що відповідно до листа «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», працівниками підприємства було виявлено факт незаконного використання квартири АДРЕСА_1 , а саме не за призначенням під розташування хостелу.
Під час відвідування вищевказаної квартири працівниками підприємства «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» двері були відчинені адміністратором хостелу, якому вручено вимогу від 28 серпня 2019 року №1315 про надання дозвільної документації на відкриття та функціонування хостелу, однак станом на сьогоднішній день, відповідна документація надана не була.
17 жовтня 2019, робочою групою з оперативного вирішення проблемних питань існування на території міста Києва так званих «хостелів», проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 . В результаті обстеження було складено акт, про те, що так званий «хостел» розташований в чотирикімнатній квартирі АДРЕСА_1 . Візуально в приміщенні знаходиться 30 ліжкомісць, на час обстеження в ньому перебувала 21 особа. В «хостелі» працює адміністратор, який повідомив що власники квартири здають помешкання в орендне користування, сама квартира в задовільному санітарному стані.
В подальшому слідчим СВ Печерського УП ГУНП у місті Києві до Печерського районного суду міста Києва було подано клопотання про надання дозволу на проведення огляду у вказаній квартирі, яку слідчим суддею було задоволено та на виконання казаної ухвали 18 грудня 2019 року було проведено огляд у квартирі АДРЕСА_2 . Під час огляду указаної квартири установлено, що у квартирі діє несанкціонований хостел, у квартирі наявні близько 30 двох поверхових ліжок. На момент огляду у квартирі перебуває адміністратор та близько п`яти осіб, які тимчасово проживають за указаною адресою, які повідомили, що знайшли оголошення у мережі інтернет ОЛХ та сплачують за проживання у сумі 150 грн. за добу, 800 грн. за тиждень та 2000 грн. за місяць проживання в указаному так званому хостелі. Ані власника, ані кому належить указана квартира їм не відомо.
Окрім того, 17 вересня 2019 року у рамках кримінального провадження №0001455 від 02 квітня 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП у місті Києві та накладено арешт на указану квартиру. Однак, не дивлячись на те, що квартира була опечатана працівниками поліції після скоєного кримінального правопорушення, ні на те, що на неї накладено арешт, ігноруючи приписи «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», ОСОБА_6 разом із іншими невстановленими на даний час особами продовжують вчиняти самоуправні дії які у свою чергу не дають змоги власнику квартири користуватись власним житлом.
Співвлвсник квартири ОСОБА_6 в указаній квартирі не проживає.
Також, що на даний час у Печерському районному суді міста Києва перебуває на розгляді справа 757/59416/19-ц, якою ОСОБА_9 оспорюється факт набуття ОСОБА_6 права власності на квартири АДРЕСА_1 .
Так, згідно договору дарування частки квартири зареєстрованого в реєстрі за № 2356 від 03 листопада 2018 року частки квартири АДРЕСА_1 , якій присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00 прийняла обдарована ОСОБА_6 .
В подальшому, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно було встановлено, що об`єкт нерухомого майна реєстраційний № 00, а саме квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності двом власникам, а саме частки квартири ОСОБА_9 та частки квартири ОСОБА_6 .
03 листопада 2018 року державний реєстратор Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 перереєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , на громадянку ОСОБА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).
Відповідно до Реєстру, підставою для реєстрації права власності були наступні документи: договір дарування, серія і номер 2356, виданий 03 листопада 2018 року, видавник приватний нотаріус ОСОБА_11 .
24 січня 2019 року державний реєстратор Шостої київської нотаріальної контори ОСОБА_12 перереєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме та частки квартири АДРЕСА_1 , на громадянина ОСОБА_9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).
Відповідно до Реєстру, підставою для реєстрації права власності були наступні документи: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 6-67 , виданий 24 січня 2019року, видавник Шоста київська нотаріальна контора, державний реєстратор ОСОБА_12 , свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 6-66, виданий 24 січня 2019 року, видавник Шоста київська нотаріальна контора, державний реєстратор ОСОБА_12 .
Постановою старшого слідчого СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_13 від 29 серпня 2019 року квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000262.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт зазначеної квартири прокурор зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Встановивши вказані обставини, слідчий суддя прийшов до висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що квартира АДРЕСА_1 , може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом протиправних дій, що вказує на її відповідність критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, посилання апелянта на відсутність у арештованого майна ознак речового доказу спростовуються вище наведеними обставинами.
Ті обставини, що ОСОБА_6 не перебуває у статусі підозрюваної у даному кримінальному провадженні, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, не позбавляє можливості для накладення арешту на квартиру з метою збереження речових доказів.
Також, слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою його забезпечення.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка на праві власності належить ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з забороною використання у будь якій формі, окрім безпосередньої реалізації свого права на житло законними власниками, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

757/182/20-к
Справа № 11-сс/824/1035/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_14
Доповідач: ОСОБА_1