Справа № 495/5102/19
№ провадження 1-кс/495/26/2021
УХВАЛА
Про відмову у накладенні арешту на майно

"25" січня 2021 р. м.Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському Одеської області клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И В:
12 січня 2021 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про арешт майна, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що запаковано до експертного пакету №7188026.
Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001181, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України.
Так, вказує, що 11 грудня 2017 року приблизно об 22 годині 10 хвилин, троє невстановлених осіб, в масках з прорізями для очей, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу,шляхом вільного доступу, через незамкнені на запірний пристрій двері проникли до приміщення будинку, де зв`язавши потерпілих ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовуючи відносно них насильство котре виявлялось у нанесенні ударів руками та ногами, з використанням вогнепальної зброї, заволоділи майном потерпілих, а саме: грошовими коштами в сумі 5000 грн, ювелірними виробами із золота, коштовним годинником з хронометром.
Під час проведення досудового розслідування було установлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в грудні 2017 року мешкав разом з співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , якій може бути відомо про обставини кримінального правопорушення та місце знаходження речових доказів.
06.01.2021 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, справа №495/5102/19, провадження №1-кс/495/2449/2020, за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який було запаковано до експертного пакету №7188026.
Постановою слідчого СВ Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , мобільний телефон марки «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який було запаковано до експертного пакету №7188026 визнано речовим доказом.
Враховуючи викладене, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту вилученого, для створення збереженості тих об`єктів які на думку органу слідства мають статус речового доказу, й збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.
З метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу його забезпечення, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду та в подальшому використанні відповідно ст.ст. 84,91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_3 не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Особа, яка є власником майна, надала заяву, в якій вказує, що не згодна з арештом свого майна, в ухвалі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2020 року про проведення обшуку, вказане в клопотанні майно, а саме, телефон марки «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який було запаковано до експертного пакету №7188026, не вказано.
Окрім цього, вказане в клопотанні слідчого кримінальне провадження розпочато в 2017 році, а телефон марки «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , придбано в 2020 році, а відтак, на думку власника майна не може бути речовим доказом.
Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Оскільки учасники справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, суд розглядає клопотання за відсутність сторін, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як вже зазначалося раніше, згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.
При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.
Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Також слідчий в обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно, посилався на те, що вказане майно є доказом вчинення злочину, необхідно щодо нього провести експертизу, а також те, що існує вірогідність його відчуження, знищення, або зміни власником.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України).
На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає, що слідчим не доведена необхідність арешту вказаного в клопотанні майна та наявність щодо нього будь-яких ризиків, у тому числі ризиків його відчуження власником або перешкоджання щодо проведення експертизи, тому у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя