Справа № 204/4698/20
Провадження № 1-в/204/870/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро у приміщенні залу судових засідань заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2013 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 646 від 14 липня 2020 року, зазначено, що внаслідок впровадженої медикаментозної терапії, індивідуальної психокорекції та комплексу соціально-реабілітаційних заходів психічний стан хворого покращився з лютого 2019 року та залишається стабільним з липня 2019 року. Параноїдна симптоматика, що обумовила скоєне суспільно небезпечне діяння, скерована в минуле, втратила актуальність, афективну забарвленість. Поведінка впорядкована, афективних порушень не спостерігалося. Висловлює жаль з приводу скоєного, ситуації, що склалася. Має наміри лікуватися після виписки. Сформовані стійкі антиалкогольні настанови на майбутнє. Внаслідок чого хворий не зумовлює особливої небезпеки для оточуючих. За своїм психічним станом ОСОБА_7 продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує.
Від особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 до суду надійшла заява, в якій він відмовився приймати участь у судовому засіданні, просив розглянути заяву без його участі.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просила задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви, послався на те, що у висновку лікарів-психіатрів № 646 від 14 липня 2020 року маються розбіжності, а саме в пунктах № 22 та № 24, що унеможливлює встановлення дійсних обставин необхідних для можливості задоволення заяви установи.
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення розглядуваної заяви.
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З висновку комісії лікарів-психіатрів № 646 від 14 липня 2020 року, а саме пункту висновку № 22 вбачається, що у ОСОБА_7 з лютого 2019 року в психічному стані відмічена позитивна динаміка: поведінка набула упорядкованого характеру, емоційні порушення згладилися, однак пацієнт не мав критики до скоєного правопорушення та свого психічного стану, не розумів необхідності лікування, не були сформовані стійкі антиалкогольні настанови. В подальшому позитивні зміни, досягнуті раніше зберігались. Грубих емоційно-вольових порушень не спостерігалося, параноїдна симптоматика повністю дезактуалізувалася, що свідчило про подальше зниження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих. Але критика до скоєного, хворобливості переживань, що призвели до скоєного, розуміння протиправності діяння, стійкі настанови на відміну вживання психоактивних речовин були не сформовані у повній мірі. Не визнав тяжкості захворювання, необхідності подальшого лікування та спостереження психіатра. Останній раз був оглянутий комісією лікарів психіатрів 17 січня 2020 року, яка дійшла висновку: «тривають позитивні зміни, досягнуті раніше. Грубих емоційно-вольових порушень не спостерігалося, параноїдна симптоматика дезактуалізувалася. Викладене свідчить про подальше зниження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих. Але критика до скоєного, хворобливості переживань, що призвели до скоєного, розуміння протиправності діяння, стійкі настанови на відміну від вживання психоактивних речовин не сформовані у повній мірі. Не визнає тяжкості захворювання, необхідності лікування.». За останні півроку в психічному стані пацієнта зберігалась позитивна динаміка: поновлення параноїдної симптоматики не відбувалось, хворобливі переживання втратили афективну забарвленість та відносяться до подій минулого, виказував формальний жаль з приводу скоєного, сформувались стійкі антиалкогольні настанови, усвідомлював необхідність подальшого спостереження лікарем-психіатром. Однак, як зазначено в пункті № 24 вказаного висновку, з липня 2019 року психічний стан хворого залишався стабільним: поведінка носила зовні упорядкований характер, не спостерігалось епізодів порушення режиму, а також дратівливості, конфліктності. Параноїдна симптоматика була скерована в минуле, не мала афективного забарвлення та актуальності для пацієнта, не впливала на його поведінку. Виказував формальний жаль відносно скоєного правопорушення, усвідомлював необхідність подальшого лікування та спостереження лікарем. З оточуючими підтримував рівні стосунки, спілкувався мало, за необхідністю. До побутової зайнятості не прагнув, більшість часу проводив у палаті, читав літературу, виходив на перегляд телепередач та двічі на день на прогулянки. Сформувались стійкі антиалкогольні настанови на майбутнє.
Як вбачається з пункту № 22 висновку комісії лікарів-психіатрів з лютого 2019 року лише з`явилася позитивна динаміка. Але критика до скоєного, хворобливості переживань, що призвели до скоєного, розуміння протиправності діяння, стійкі настанови на відміну вживання психоактивних речовин були не сформовані у повній мірі, між тим згідно пункту № 24 висновку комісії лікарів-психіатрів з липня 2019 року параноїдна симптоматика була скерована в минуле, не мала афективного забарвлення та актуальності для пацієнта, не впливала на його поведінку. Виказував формальний жаль відносно скоєного правопорушення, усвідомлював необхідність подальшого лікування та спостереження лікарем. Сформувались стійкі антиалкогольні настанови на майбутнє, що позбавляє суд можливості встановити фактичний стан хворого та дійсну картину перебігу його хвороби, та, як наслідок, можливість змінення заходів медичного характеру.
Вказане свідчить про неможливість встановлення судом дійсного часу початку усунення особливої небезпеки ОСОБА_7 .
Приймаючи до уваги досліджені матеріали особової справи, висновок комісії лікарів психіатрів, а пояснення представника установи ОСОБА_6 , а також думку прокурора та захисника, суд вважає, що розглядувана заява задоволенню не підлягає, оскільки не можливо встановити дійсний час усунення особливої небезпеки ОСОБА_7 .
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1