В И Р О К
Іменем України

01.10.2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останні рази: 01.02.2011 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років; 26.02.2016 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2019 звільненого 26.07.2019 умовно достроково від відбування покарання, з невідбутою частиною покарання строком на один рік тринадцять днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.3 ст. 185 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 17.01.2020,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

16.01.2020 приблизно о 16:30 год., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області, переслідуючи мету на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, зайшов на подвір`я загального користування, що розташоване по АДРЕСА_2 . В подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до приміщення літньої кухні, яка належить ОСОБА_7 та відноситься до квартири АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження металевої скоби навісного замка, проник до вказаного приміщення літньої кухні, звідки здійснив крадіжку продуктів харчування, а саме: свинячого м`яса, спино поперечного відрубу корейка вагою 2 кг, сала свинячого з м`ясною проріззю «підчеревинок» вагою 1 кг, салату олів`є вагою 2 кг для виготовлення якого використала: консервовані овочі ТМ «Верес», асортиментного ряду «Зелений горошок» консервований вагою 420 гр. в кількості 1 шт., майонезу ТМ «Королівський смак» жирністю 67% вагою 650 г, ковбаси вареної ТМ «Бащинський», асортиментного ряду «Оригінальне Олів`є» фасованої 1 ґатунку вагою 500 гр., вартість яких відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи №1671-1676/20-21 від 02.03.2020 становить 498,18 грн. та трьох палок ковбаси ТМ «Бащинський» асортиментного ряду «Українська» вагою 1 кг, кожна вартість яких відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи 2217/20-21 від 24.03.2020 становить 584,70 грн.
З викраденими продуктами обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1082,80 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні цього злочину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю. Пояснив, що 16.01.2020, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом пошкодження металевої скоби навісного замка проник до приміщення літньої кухні, що за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 . З холодильника взяв продукти харчування. Вийшов з літньої кухні з продуктами харчування, прикрив двері та пішов. ОСОБА_7 в той час не бачив. Скоїв крадіжку таємно. Коли покидав подвір`я, чув що хтось кричав, але не звернув на це уваги та пішов. У вчиненому щиро розкаявся. Щодо вартості викраденого згоден.
Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 16.01.2020 перебуваючи за місцем свого проживання, до неї в двері постукав ОСОБА_3 , але вона побоялася йому відчинити двері, так як він був в стані алкогольного сп`яніння. Він постояв на подвір`ї, а потім пішов до належної їй літньої кухні та з дверей зірвав скобу навісного замка. Згодом вже побачила, як ОСОБА_3 вийшов з приміщення літньої кухні з торбою в руках. Коли він ходив по подвір`ї та побачила, що він йде до належного їй сараю,який був закритий на цепок, вона вийшла та сказала йому, щоб він повернув їй те, що взяв інакше вона повідомить дільничного. ОСОБА_3 не відреагував на її слова, вийшов з викраденим з подвір`я та пішов. Коли він спустився до долини, вона знову крикнула йому,щоб він вернувся, але він не відреагував і не повернувся. Впевнена що її крик обвинувачений чув, так як кричала голосно і він був недалеко. Будь яких претензій до обвинуваченого немає. При призначенні міри покарання поклалася на розсуд суду.
Крім показів потерпілої ОСОБА_7 , вина обвинуваченого ОСОБА_8 також підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема:
відповідно до рапорту від 16.01.2020, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.01.2020 та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000039 встановлено, що 16.01.2020 приблизно о 16:00 год., невідома особа, шляхом пошкодження металевої скоби навісного замка, проникла до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , звідки викрала продукти харчування, після чого разом із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, таким чином завдавши останній матеріального збитку на суму 500 грн.;
згідно протоколу огляду місця події від 16.01.2020 з фототаблицями, на підставі письмової заяви ОСОБА_7 , проведено огляд території її домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2020 ОСОБА_7 впізнала особу на фото №2, яка вчинила крадіжку продуктів харчування з приміщення її літньої кухні. На фото №2 зображений ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 ;
згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.03.2020, та підставі письмової заяви ОСОБА_7 , проведено слідчий експеримент на території її домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого ОСОБА_3 повідомив, що підійшовши до даної території та помітив, що дерев`яна хвіртка була відчинена, через яку він зайшов до середини подвір`я. Він підійшов до дерев`яних дверей літньої кухні та вказавши на них пояснив, що на них знаходився замок який він зірвав, після чого зайшов у середину літньої кухні. Знаходячись в середині він побачив, що там стоїть холодильник з якого він вчинив крадіжку продуктів харчування.
Вищезазначені письмові докази та покази потерпілої повністю доводять винуватість обвинуваченого. Надані стороною обвинувачення докази, які безпосередньо досліджені судом суд приймає, так як вони є належними та допустимими.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном або його утримання, належить кваліфікувати як грабіж.
Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи, що в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 проник 16.01.2020 до приміщення літньої кухні, належного потерпілій ОСОБА_7 , звідки таємно викрав майно, належне останній, а саме продуктів харчування. Однак, будучи виявленим потерпілою, не реагуючи на її заперечення, продовжив утримувати викрадене майно, тому суд приходить до переконання, що злочинний умисел ОСОБА_3 в цей час з крадіжки переріс у грабіж.
Вказане підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка дала чіткі та послідовні показання щодо обставин виявлення ОСОБА_3 під час вчинення крадіжки, незважаючи на те, що його дії були викриті, він продовжував утримувати викрадене майно.
Позицію обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що його ніхто не виявляв на місці вчинення злочину та ніхто не намагався припинити його дії, суд розцінює як природну захисну реакцію з метою уникнення відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, оскілки в своїх показаннях потерпіла ОСОБА_7 вказала, що на її вимогу припинити протиправні дії ОСОБА_3 не реагував, після чого вийшов з подвір`я та пішов, що свідчить про умисне утримання ним майна, незважаючи на викриття його дій та продовження злочинного умислу на заволодіння чужим майном уже відкритим способом.
Разом з тим, відповідно до роз`яснень, викладених в п.22 вищевказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою статті 186 КК або частиною третьою статті 187 КК.
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи те, що вищезазначені обставини не зазначені в обвинувальному акті та прокурором не змінено обвинувачення з зазначених підстав, суд позбавлений можливості визнати вказану обставину, як таку що погіршує становище обвинуваченого, тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, на обліку в психіатра та нарколога не значиться, потерпіла жодних претензій немає та просила суворо не карати. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинувальному акті, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння встановлено не було.
Однак, суд не вправі вийти за межі пред`явленого особі обвинувачення та погіршити її становище, в тому числі шляхом визнання обставин, які обтяжують їй покарання, що не були зазначені в обвинувальному акті.
Згідно висновку досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної 28.09.2020 ст. інспектором Жмеринського МРВ ОСОБА_9 та психологом Жмеринського МРВ ОСОБА_10 , виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства ( у т. ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соцільно виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Відповідно до копії вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.02.2011 ОСОБА_3 визнано винуватим та призначено йому покарання за ч.3 ст. 185,ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ст. 70, ст.71, ч.4 ст. 81 КК України у виді шести років позбавлення волі.
Відповідно до копії вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2016 ОСОБА_3 визнано винуватим та призначено йому покарання за ч.2 ст. 185,ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ст. 70, ст.71 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2019 звільненого 26.07.2019 умовно достроково від відбування покарання, з невідбутою частиною покарання строком на один рік тринадцять днів.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий та притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ним корисливих злочинів, має не зняту та непогашену у встановлену законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення у період умовно-дострокового звільнення, незадовільно характеризується за місцем проживання, як особа схильна до вживання спиртними напоями та вчинення злочинів.
Вищенаведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без призначення покарання , яке слід відбувати у місцях позбавлення волі, оскільки в іншому випадку мета покарання не може бути досягнута, тому суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ч.1 ст.71, ч.4 ст. 81 КК України оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення не відбувши повністю покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2016.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
За ч.4 ст. 81, ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2016, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 1307 ( одна тисяча триста сім) грн.52 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя