Провадження № 1-кп/734/113/20 Справа № 734/16/18
В И Р О К
іменем України

28 жовтня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000753 від 13.10.2017 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козелець, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 24.05.2017 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений з іспитовим строком на 1 рік, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України,-

за участі сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого- ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24.05.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України, 13.10.2017 близько 12 години, перебуваючи в приміщенні Козелецької районної державної адміністрації розташованої за адресою: вул. Соборності, буд. 27, смт. Козелець Чернігівської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , повторно, заволодів його мобільним телефоном марки «Nokia» модель 2630 вартістю 180 грн зі стартовим пакетом оператора «Київстар» вартістю 25 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 205 грн

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Близько 09.00 години 23.10.2017 ОСОБА_3 маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі володільця, повторно, сів за кермо автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , що стояв біля житлового будинку по АДРЕСА_1 , після чого завів транспортний засіб шляхом з`єднання дротів запалення та поїхав на ньому до смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області, чим здійснив незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 32110,00 грн, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 та фактично перебуває у володінні ОСОБА_5 . Під час експлуатації транспортного засобу потерпілому ОСОБА_5 реальних збитків не заподіяно.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Близько 12 години 16.11.2017 ОСОБА_3 , перебуваючи біля ресторану «Бістро пекаря», що розташоване за адресою: вул. Київська, 41, смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , повторно, заволодів її мобільним телефоном марки «Bravis» В501 ЕASY вартістю 1359,20 грн, стартовим пакетом оператора «Київстар» вартістю 25 грн, стартовим пакетом оператора «Лайфселл» вартістю 40 грн, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 1424,20 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Близько 19 години 16.11.2017 ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прибув до домоволодіння належного ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним про місцезнаходження ключа від будинку, шляхом відчинення за допомогою ключа вхідних дверей, проник до будинку, де повторно, таємно викрав відеокамеру «Sony» вартістю 600 грн та ланцюжок торгової марки «Маr» вартістю 183,20 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 783,20 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, з проникненням до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України.

Будуючи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково. Щодо факту заволодіння транспортним засобом вину повністю не визнав. На його думку, у нього не було умислу на вчинення даного злочину крім того його рідний брат ОСОБА_5 відмовився від обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 дав суду наступні показання.

Показав, що з ОСОБА_7 був знайомий та йому було потрібно зняти гроші без картки, оскільки він знав пін код картки для цього був потрібен телефон. Восени 2017 з цією метою він прийшов до ОСОБА_7 на роботу і попросив у нього телефон, щоб зателефонувати. Бігав по терміналам щоб зняти гроші, проте одразу зняти гроші не вдалось. Гроші зняв у відділенні «Приватбанку». Одразу повернувся на роботу до ОСОБА_7 , але його там не було. Хотів віддати телефон охоронцю, проте останній не взяв його. Через 10-15 хвилин приїхали поліцейські та затримали його. Відвезли до відділення поліції. Адвоката не наддали. З Моспаненком зустрітися також. Умислу заволодіти телефоном ОСОБА_7 в нього не було. Кається у скоєному.

У листопаді 2017 року, дату він не пам`ятає, приїхав до потерпілої ОСОБА_9 на роботу до ресторану «Бістро Пекаря». Із потерпілою був знайомий. Попросив в неї телефон, щоб зателефонувати. Вона дала телефон та пішла всередину ресторану. Він сів у таксі та поїхав до центру ОСОБА_11 . Телефон передав знайомому ОСОБА_12 , який здав телефон до ломбарду та віддав ОСОБА_3 гроші у сумі 400 грн. За отримані кошти розрахувався за таксі.

Також у листопаді 2017 року, дату не пам`ятає, на таксі приїхав до ОСОБА_13 , з метою позичити гроші, щоб викупити з ломбарду телефон ОСОБА_9 . На дворі було темно та при цьому горіло світло. Кликав господаря, але ніхто не відповідав. Двері до будинку були відкриті і він зайшов всередину. В будинку нікого не було і обвинувачений побачив в тумбочці відеокамеру та ланцюжок з жовтого металу. В цей час виник умисел викрасти ці речі, що він і зробив. До цього випадку десь за тиждень разом із братом були у потерпілого ОСОБА_10 . До будинку з метою крадіжки не проникав та не відмикав будинок ключем.

У листопаді 2017 року, точної дати не пом`ятає, мати з братом поїхали до ОСОБА_14 . Автомобіль ВАЗ, який належав брату залишився біля будинку. У ОСОБА_3 закінчились сигарети, а магазин в с. Олексіївщині був закритим. Йому було відомо, що ключ від машини був у пепельниці та задні двері автомобіля відкриті. Сів за кермо автомобіля, завів його та поїхав до смт. Козелець де придбав сигарети. По дорозі заїхав до тітки, яка також мешкає в смт. Козелець. Загнав машину в двір. Через деякий час до нього прибула поліція та доставила його до відділення. Умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом у нього не було.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 дав показання, що знайомий з ОСОБА_3 . Обвинувачений прийшов до нього на роботу 13.10.2017 в Козелецьку районну державну адміністрацію у робочій кабінет. ОСОБА_3 попросив у нього телефон, щоб зателефонувати та піднявся з телефоном на третій поверх. Потім обвинуваченого побачив біля будівлі «Берізка», який почав від нього віддалятися і зовсім зник. ОСОБА_7 звернувся до поліції із заявою про викрадення ОСОБА_3 телефону. В подальшому дізнався, що ОСОБА_3 було затримано. Телефон у нього був марки «Nokia».

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання, що є рідним братом обвинуваченого. 23.10.2017 перебував з матір`ю в лікарні в місті Чернігові. Вертаючись додому йому зателефонував сусід та повідомив, що автомобіль, який він залишив біля будинку № 14 по вул. Гагаріна, в с. Олексіївщина Козелецького району Чернігівської області, зник. Відразу зателефонував до поліції та поїхав написав заяву. Вернувшись додому побачив свій автомобіль, але брата повезли до поліції. Вказав, що коли дізнався про заволодіння його автомобілем рідним братом, мав намір забрати заяву. Однак, слідча ОСОБА_15 такої можливості за весь період досудового розслідування йому не надала, повідомивши що це можливо зробити лише у судді.

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що знайомий з обвинуваченим.19.11.2017 перебуваючи в себе вдома він виявив що з тумбочки зникли відеокамера та ланцюжок. За неділю до цього до нього заїзджав ОСОБА_16 з братом, а тому він міг бачити куди він кладе ключ від будинку. Вказав, що крадіжка була приблизно 16.11.2017, оскільки він їздив в смт. Козелець та його не було вдома кілька годин. 20.11.2017 написав заяву до поліції та в той же день дізнався, що крадіжку скоїв ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що обвинуваченого вона знає наглядно, оскільки останній знайомий з її чоловіком. В той день вона була на роботі і їй зателефонував ОСОБА_3 який спитав чи вона на роботі та повідомив що скоро заїде. Пізніше її покликав адміністратор ресторану «Бістро пекаря» в якому вона працювала поваром, сказавши, що на неї чекають. Коли вийшла на задній двір, там знаходився ОСОБА_3 який попросив зателефонувати. Потім вона пішла на кухню, залишивши ОСОБА_3 свій телефон, проте повернувшись назад, то його вже не було.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання, що перебуває з обвинуваченим у дружніх стосунках. Точної дати не пам`ятає коли до нього приїхав ОСОБА_3 та попросив здати телефон в ломбард. Здавши телефон в ломбард отримав 400 грн, які віддав ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 дала показання, що обвинувачений є її сином. З меншим сином були в Чернігові. По дорозі з Чернігова сину ОСОБА_19 зателефонували та повідомили про зникнення автомобіля. Коли приїхали додому, то автомобіль сина вже був на дворі. Ввечері ОСОБА_19 повідомив, що ОСОБА_20 брав автомобіль та зараз перебуває в поліції.

Свідок ОСОБА_21 показав, що обвинуваченого знає. Працював таксистом. До нього підійшов ОСОБА_3 , дати не пам`ятає, та попросив завезти його в с. Єрків. Де він був відсутній хвилин 20-30, після чого повернувся і вони поїхали назад в смт. Козелець. При цьому в руках у нього нічого не було. За поїздку хотів розрахуватися відеокамерою та ланцюжком. В залог залишив відеокамеру марки «Sony».

Свідок ОСОБА_22 дав показання, що він працює у поліції. Обвинуваченого писати ніяких заяв не примушував та жодного впливу на нього не чинив. Більше додати йому нічого.

Свідок ОСОБА_15 яка викликалась стороною захисту, дала показання, що була слідчою по даній справі. Стосовно епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом, то від потерпілого заяв чи клопотань, про те що він відмовляється від раніше поданої заяви не реєструвала і таких заяв до неї не надходило.

Свідок ОСОБА_23 показала, що обвинуваченого знає наглядно. Ввечері 16.11.2019 ОСОБА_17 прийшов у магазин де вона працювала оператором та пояснила, що ломбард закритий, а йому терміново потрібні гроші. Вона йому дала 200 грн за ланцюжок. Салоїд сказав їй, що наступного дня принесе гроші. Проте, наступного дня до неї прийшли працівники поліції і вона добровільно видала згаданий ланцюжок.

Свідок ОСОБА_24 дав показання, що він перебуває на посаді заступника начальника слідчого відділення Козелецького ВП з 2015 року. Будь яких слідчих дії з обвинуваченим не проводив та жодного впливу на нього не чинив. Йому відомо, що кримінальне провадження перебувало у слідчої ОСОБА_15 .

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, суд розцінює як бажання пом`якшити свою участь та уникнути передбаченого законом покарання, оскільки його винність підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та показами свідків. Зазначені показання узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх допустимості.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України також доводиться наступними доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000753 про реєстрацію кримінального провадження від 13.10.2017 за ч.2 ст. 289, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України /т.2 а.с.4-6/;

- заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення /т. 2 а.с.27/;

- протоколом огляду предмета від 13.10.2017 року, згідно якого було оглянуто мобільний телефон «Nokia» модель 2630 /т. 2 а.с. 29-30/;

- висновком експерта за результатами проведення судово - товарознавчої експертизи № 5277/17-24 від 15.11.2017, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Nokia» модель 2630, ІМЕІ: НОМЕР_3 з ознаками природного зносу, на вторинному ринку України станом на 13.10.2017 може складати 180 грн /т. 2 а.с. 36-38/;

- протоколом огляду речей від 14.11.2017, згідно якого було додатково оглянуто мобільний телефон «Nokia» модель 2630 та фототаблицями /т. 2 а.с. 42-44/;

- заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення /т. 2 а.с.53/;

- протоколом огляду місця події від 23.10.2017 з фототаблицями, згідно якого було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_1 /т. 2 а.с. 56-64/;

- висновком експерта за результатами проведення дактилоскопічної експертизи № 1523 від 13.12.2017 з ілюстративними таблицями, згідно слід пальця руки розмірами 18х17 мм залишений великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /т.2 а.с.83-95/;

- висновком експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 5275/17-24 від 07.11.2017, згідно якого середня ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-2107» державний реєстраційний № НОМЕР_1 , 1990 року випуску, станом цін на момент скоєння злочину 23.10.2017 складала 32110,00 грн /т.2 а.с.99-101/;

- заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення /т. 2 а.с.110/;

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 21.11.2017, згідно якого було оглянуто територію біля ресторану «Бістро Пекаря» /т.2 а.с. 111-114/;

- протоколом огляду предмету від 20.11.2017, згідно якого було оглянуто мобільний телефон «Bravis» В501 EASY /т.2 а.с. 120-122/;

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 17.11.2017, згідно якої, вилучений мобільний телефон «Bravis» В501 EASY ІМЕІ: НОМЕР_4 визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери речових доказів Козелецького ВП /т. 2 а.с. 123/;

-висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 5541/17-24 від 07.12.2017 з ілюстративною таблицею, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Bravis» модель В501 EASY, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 з урахуванням зносу, станом на 16.11.2017 року складає 1359,20 грн /т. 2 а.с. 128-131/;

- заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення /т. 2 а.с.144/;

- протоколом огляду місця події від 20.11.2017, згідно якого оглянуто будинок, що розташований по АДРЕСА_2 /т.2 а.с. 146-149/;

- протоколом огляду предмету з фототаблицями від 21.11.2017, згідно якого було оглянуто відеокамеру «Sony» /т. 2 а.с. 151-153/;

- протоколом огляду предмету з фототаблицею від 21.11.2017, згідно якого було оглянуто ланцюжок з металу золотого кольору довжиною 60,5 см,. шириною 3 мм., марки «Мar» /т. 2 а.с. 155-156/;

- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 5525/5526/17-24 від 06.12.2017 з ілюстративною таблицею, згідно якої вартість ланцюжка наданого на дослідження, з урахуванням зносу станом на 16 листопада 2017 року складає 183,2 грн, вартість відеокамери «Sony» модель DCR-DVD308E на вторинному ринку України станом на 16 листопада 2017 року може складати 600 грн /т. 2 а.с. 162-165/;

- повідомленням про підозру ОСОБА_3 від 20.11.2017 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України /т. 2 а.с. 167-169/;

- повідомленням про підозру ОСОБА_3 від 20.11.2017 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України / /т. 2 а.с. 176-178/;

- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 24.11.2017 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України /т. 2 а.с. 179-182/;

- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 27.12.2017 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України /т. 2 а.с. 185-188/;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 751 від 07.12.2017, згідно якого ОСОБА_3 за своїм психічним станом на періоди часу до яких відносяться кримінальні правопорушення у вчиненні яких він підозрюється міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_3 на теперішній час не виявлено клінічних ознак психічного захворювання і він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення, і примусові заходи медичного характеру йому не показані /т. 2 а.с. 192-195/;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 752 від 07.12.2017, згідно якого у ОСОБА_3 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. В теперішній час утримання (F11.20- за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), у зв`язку з чим відповідне наркотичне лікування йому зараз не показане /т. 2 а.с. 199-202/.
Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильства стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 року N7 2227-VII1, який набрав чинності 11.01.2019 року, внесено зміни до ст. 477 КПК України, зокрема виключено п. 2 ч. 1 ст. 477 КПК України, відповідно до якого у формі приватного обвинувачення здійснювалося провадження щодо злочинів, передбачених частиною першою та другою статті 289 (незаконне заволодіння транспортним засобом без особливо обтяжуючих обставин), за умови, якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Суд звертає увагу, що стаття 289 КК України, зокрема й частини перша та друга цієї статті, під час здійснення кримінального провадження та розгляду справи судом жодних змін не зазнали, не пом`якшили передбачену цією статтею КК України кримінальну відповідальність або в інший спосіб не поліпшили становище особи, яку притягують до відповідальності, тобто не має зворотньої дії у часі і підлягає застосуванню на загальних підставах.
У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дією нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу. Які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили, визначає Кримінальний кодекс України. Кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень. На відміну від кримінального матеріального закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
16 березня 2018 року, ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_3 є його рідним братом у зв`язку з цим від підтримання обвинувачення та дачі будь-яких пояснень відмовився, що підтверджується журналом судового засідання та аудіозаписом судового засідання на технічному носії, однак письмових заяв та документів, які б підтверджували факт родинних відносин не надав до суду. Письмову заяву про відмову від обвинувачення, датовану 03.01.2018 року, та свідоцтва про народження ОСОБА_5 і ОСОБА_3 надав захисник обвинуваченого в судовому засіданні, що відбулось 11.03.2019 року, що також підтверджується журналом та аудіо записом судового засідання. У судовому засіданні 27.05.2020 потерпілий ОСОБА_5 наполягав на закритті кримінального правопорушення в частинні незаконного заволодіння транспортним засобом, оскільки він від обвинувачення відмовляється.
Враховуючи, що письмове клопотання потерпілого щодо відмови від обвинувачення було надано суду 11.03.2019 року, а п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України на той час вже був виключений, то кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 має здійснюватися судом у загальному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Отже, клопотання потерпілого щодо відмови від обвинувачення має розглядатись за тією редакцією процесуального закону, коли до суду надійшло таке клопотання, а також з дати набуття чинності вказаних змін до КПК України. Суд звертає увагу, що норми процесуального закону не мають зворотньої дії в часі. Частиною 1 статті 477 КПК України визначено вичерпний перелік кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення які можуть бутті розпочаті слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень.
Отже, внесені зміни до КПК України щодо переліку кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення не змінили при цьому жодної з частин статті 289 КК України, у т.ч. і частини другої ст.289 КК України, яка у цій справі підлягає застосуванню судом у чинній редакції.
Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, заволодінням чужим майном (шахрайство) шляхом зловживання довірою, вчиненим повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненою повторно з проникненням до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у їх вчиненні.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкого, конкретні обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який офіційно не одружений, за місцем проживання компрометуючих матеріалів на нього в міську раду не надходило, у лікаря - нарколога під наглядом не перебуває, проте перебаває на диспансерному обліку при Козелецькому психоневрологічному кабінеті з 2002 року, раніше неодноразово судимий, вчинив нові злочини, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді відносно обвинуваченого, наданої Козелецькою РС з питань пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як дуже високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т. ч. окремих осіб). З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цих законом санкцій, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення і запобіганню вчинення нових злочинів, а саме у виді позбавлення волі та з застосуванням ст. 70 та 71 КК України.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.
Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне витрати в розмірі 3019 грн. за проведення судових експертиз стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.ст. 98,100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 190 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24.05.2017 у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 11.09.2019, тобто з часу його фактичного затримання, тим самим зарахувавши у строк покарання досудове тримання під вартою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.
Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави процесуальні витрати у сумі 3019 (три тисячі дев`ятнадцять) гривень на користь держави.

Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Козелецького районного суду Чернігівської області від 18.10.2017, 21.11.2017, 23.11.2017.

Речові докази:

- мобільний телефон «Nokia» модель 2630 з сім карткою мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером телефону НОМЕР_6 , який знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області повернути власнику ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили;

- мобільний телефон «Bravis» В501 EASY ІМЕІ: НОМЕР_4 який знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області повернути власнику ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили;

- відеокамеру марки «Sony» № 8175435 та ланцюжок золотистого кольору, фірми «Мar» які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області повернути власнику ОСОБА_10 після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1