Справа № 308/9587/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, обвинувальний акт, а також клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000560 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/919/20 (справа № 308/9587/20), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000560 від 13.05.2020 року, відносно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду по суті та викликати у судове засідання учасників кримінального провадження. Одночасно прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на період судового розгляду але не більше 60 днів. Клоппотання мотивоване тим, що обставини, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наявні ризики, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст 177 КПК України, не зменшились.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 не заперечили проти призначення справи до судового розгляду, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просили відмовити з підстав його необґрунтованості. Також захисник зазначив про існування ризику захворювання його підзахисного на COVID, оскільки в слідчому ізоляторі, в якому утримується обвинувачений, є випадок захворювання на зазначену хворобу. Окрім цього, захисник обвинуваченого подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи це тим, що на даний момент відсутні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а обвинувачений має постійне місце проживання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги, що перешкод для призначення провадження до судового розгляду не має, підстав для прийняття

рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не встановлено, суд прийшов до висновку, що у даному кримінальному провадженні слід призначити одноособовий судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

З приводу заявлених клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачено ОСОБА_5 , а також клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, відповідно до положень ст. 315 КПК України, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закаропатської області від 21.09.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 листопада включно.

Підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 стало обґрунтоване обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна. Зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, останній може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. При оцінці зазначеного ризику, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Оцінюючи наявність ризику впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинення злочинів, у яких останній обвинувачується, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході судового розгляду клопотання, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованого обвинувачення та підтверджено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України. Аргументи, на які посилаються обвинувачений та його захисник, а саме щодо можливості захворювання ОСОБА_5 в слідчому ізоляторі, є необґрунтованими, оскільки факт виявлення зараження на COVID на території слідчого ізолятора нічим не підтверджений, а сама можливість зараження обвинуваченого на хворобу в відповідній установі не відноситься, до обставин, які враховуються при обранні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, визначених в ст. 178 КПК України.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності»,

за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак, вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У ході судового розгляду клопотання не встановлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам. Не містить таких обставин та відомостей і клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу. Так, доводи захисника зводяться до припущень щодо відсутності наміру в обвинуваченого порушувати його процесуальні обов`язки та декларування необхідності врахування судом під час розгляду клопотання обставин, визначених статтею 178 КПК України, зокрема, його майнового стану, наявності родини та утриманців, місця проживання, характеристики обвинуваченого, стану здоров`я, однак, зазначені обставини стороною захисту, всупереч ч. 2 ст. 92 КПК України взагалі не обґрунтовуються та не підтверджуються відповідними доказами.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та виправдовують застосування щодо нього такого запобіжного заходу, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням тривалості його застосування у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою їх застосування. Тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Відтак, суд прийшов до висновку, що строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Призначити у справі судовий розгляд на 14 год. 00 хв. 25 листопада 2020 року у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська, буд. № 53.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

2. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 15 січня 2021 року включно.

3. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань №9».

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення в частині продовження строку дії запобіжного заходу.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали 20 листопада 2020 року 10 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1