Дата документу 27.08.2020 Справа № 333/1146/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1144/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/1146/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не працюючого, холостого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 08 жовтня 2000 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч.3 ст.ст.81, 46-1 КК України до 3 років з відстрочкою покарання 1 рік;
- 15 січня 2001 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.ст. 81,43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлені волі, звільнений умовно - достроково 12.04.2004 року, невідбутий термін 2 роки 1 місяць 28 днів;
- 20 грудня 2004 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.01.2007 року по відбуттю строку покарання;
- 30 листопада 2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, ст.395, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, до 2 років 6 місяці позбавлення волі, звільнений 17.02.2012 року по відбуттю строку покарання;
- 08 жовтня 2012 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 09 липня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.189, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 16.02.2016 року по відбуттю строку покарання;
- 07 листопада 2017 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.190 КК України 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на 4 роки.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2017 року у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, - залишено без змін.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 19 лютого 2018 року, тобто з моменту його затримання.
Після набрання цим вироком законної сили обвинуваченого ОСОБА_7 перевести з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в місце позбавлення волі для відбування призначеного покарання.
Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, за епізодами викрадення майна ОСОБА_11 10.01.2018 року, ТОВ «Запоріжжяобленерго» 18.01.2018 року, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 23.01.2018 року, 01.02.2018 року, 09.02.2018 року, 10.02.2018 року, 11.02.2018 року, 14.02.2018 року, ОСОБА_12 03.02.2018 року, ОСОБА_13 06.02.2018 року, ОСОБА_14 12.02.2018 року, ОСОБА_15 12.02.2018 року, ОСОБА_16 13.02.2018 року, ОСОБА_17 14.02.2018 року, ОСОБА_18 16.02.2018 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України за епізодами викрадення майна ОСОБА_19 17.01.2018 року, ОСОБА_20 11.02.2018 року та виправдати його за цим обвинуваченням за недоведеністю.
Цивільні позови ОСОБА_21 на суму 1869,15 грн., ОСОБА_22 на суму 3150 грн., ОСОБА_23 на суму 4116,67 грн., ОСОБА_18 на суму 3099,66 грн., Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на загальну суму 89432 грн., ОСОБА_15 на суму 3999 грн., ОСОБА_17 на суму 4299 грн., ОСОБА_24 на суму 2999 грн., ОСОБА_13 на суму 2500 грн. залишено без розгляду.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 858 грн. 00 коп. за залучення експертів на проведення авто товарознавчої експертизи та 286 грн. 00 коп. за залучення експерта на проведення товарознавчої експертизи.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 21 січня 2018 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в Олександрівському районі м. Запоріжжя, звернув увагу на автомобіль «ВАЗ 2101», держномер НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку № 161 по вул. Поштовій у м. Запоріжжі. Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою особистого збагачення будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля «ВАЗ 2101», держномер НОМЕР_1 , після чого, за допомогою власної фізичної сили, укою розбив скло дверей автомобіля, відчинив моторне відділення зазначеного автомобіля, з якого, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_25 , а саме: автомобільну акумуляторну батарею «AGM Silver Premium 50 ah L+480ARen720», вартість, якої відповідно до висновку експерта № 11/1-64 від 29.03.2018 року складає 797 гривень, 92 копійки, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_7 зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
24 січня 2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення магазину «Покемон», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тополіна, буд. № 41. Далі, перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним, що його дії залишаться ніким не помічені, таємно, з метою особистого збагачення, викрав з робочої зони продавця мобільний телефон марки «iPhone» моделі «4», білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_26 .
Після таємного заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 покинув приміщення вказаного магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Вказаними злочинними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_26 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.
27 січня 2018 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Олександрівського ринку, який розташований по вул. Європейській у м. Запоріжжі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи переконаним, що його дії залишаться ніким не помічені, таємно, з метою особистого збагачення, викрав з розкладного столу, на якому здійснювався продаж стартових пакетів операторів стільникового зв`язку, мобільний телефон марки «Prestigio», у пластиковому корпусі чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_27 .
Після таємного заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Вказаними злочинними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_27 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень.
30 січня 2018 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, з торцевої сторони будинку № 9-а, у місці розташування гаражів, зі спини підбіг до потерпілого ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходив повз, з метою заволодіння мобільним телефоном останнього, шляхом поштовху в плече, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вибив з руки потерпілого ОСОБА_28 мобільний телефон марки «МЕІZY-М5ес», у пластиковому корпусі сірого кольору з ІМЕІ - НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , вартістю 3500 гривень, в якому була установлена карта пам`яті, об`ємом 32 ГБ, вартістю 560 гривень.
Далі, ОСОБА_7 відкрито для потерпілого, підняв з підлоги мобільний телефон останнього та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_28 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4060 гривень.
03 лютого 2018 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_29 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на ринку «Анголенко», що розташований за адресою: вул. Жуковського, 32 у м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, з торгівельної полиці, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_30 , а саме відеорегістратор «Falcon HD20-LCD», вартість якого, згідно з висновком експерта № 10-525 від 26.03.2018 року, складає 922 гривні 77 копійок, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_29 зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
08 лютого 2018 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в Олександрівському районі м. Запоріжжя, звернув увагу на автомобіль «Chrsler cirrus» д.н НОМЕР_7 , належний на праві приватної власності ОСОБА_31 , який був припаркований на перехресті вул. Базарної та Поштової у м. Запоріжжі. Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за кого діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля «Chrsler cirrus», д.н НОМЕР_7 , після чого, за допомогою власної фізичної сили, рукою розбив скло дверей автомобіля, з салону якого, шляхом вільного доступу, таємно, викрав майно, яке належить ОСОБА_23 , а саме мобільний телефон «LG Flex 2 h950», вартість, якого, відповідно до висновку експерта № 10-523 від 23.03.2018 року, складає 4116 гривень, 67 копійок, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_7 зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
18 лютого 2018 року, приблизно о 10 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні магазину «Продуктовий» ЧП «Юнес Хасан» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Чумаченка, будинок № 15, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до торгового прилавку. Під вигаданим приводом телефонного дзвінка попросив у раніше знайомої йому ОСОБА_32 належній останній мобільний телефон. Потерпіла ОСОБА_33 дозволила ОСОБА_7 здійснити телефонний дзвінок зі свого мобільного телефону. Після чого, ОСОБА_7 взяв з прилавку телефон та вийшов з приміщення магазину. Таким чином, ОСОБА_34 , шляхом зловживання довірою, заволодів викраденим майном, а саме мобільним телефоном марки «NOUS» моделі «NS 5004» ІМЕІ НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , в якому була установлена сім-карта мобільного оператора «Київстар» з номером - НОМЕР_10 , та сім карта мобільного оператора «МТС-Україна» з номером НОМЕР_11 . В подальшому ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_35 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.
За вказаними вироками ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання.

Крім того, органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення також у вчиненні наступних кримінальних правопорушень:

10 січня 2018 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майка, знаходячись в Олександрівському районі м. Запоріжжя, звернув увагу на автомобіль «МАН 2101», д.н. НОМЕР_12 , який був припаркований біля будинку 14-Ж по вул. Базарній у м. Запоріжжі. Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючі умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля «МАН 2101» д.н. НОМЕР_12 , за допомогою власної фізичної сили, рукою розбив скло дверей автомобіля, з салону якого, шляхом вільного доступу, таємно, викрав майно, яке належить ОСОБА_22 , а саме: мобільний телефон «Мейзу м3», вартість якого, відповідно з висновком експерта № 10-526 від 29.03.2018 складає 1650 гривень та грошові кошти у сумі 1500 гривень.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_22 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 3150 гривень.
17 січня 2018 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи неподалік кафе «Ліра», яке розташоване за адресою - вул. Олександрівська буд. 3 у м. Запоріжжі, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою раніше заготовленого лому, шляхом віджиму металопластикових дверей, проник до приміщення кафе, з якого, шляхом вільного доступу зі стіни банкетного залу, таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_19 , а саме: телевізор «Samsung UE22H5610AKXUA», вартість, якого відповідно до висновку експерта № 10-527 від 23.03.2018 року, складає 5366 гривень 67 копійок, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_7 зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
18 січня 2018 року, у нічний час ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля будинку № 56 по вул. Карпенка-Карого у м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом м`язової сили рук, відчинив колодязь підземної кабельної каналізації, звідки таємно викрав кабель телефонний мідний, який належить на праві власності Публічному акціонерному Товариству «Запоріжжяоблеперго», а саме кабель зв`язку марки ТЗАШП 4?4?1,2, довжиною 120 метрів, вартість якого, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аналітичний Центр Дробнова» про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки, складає 13000 гривень 00 копійок, чим спричинив Публічному акціонерному товариству «Запоріжжяобленерго» матеріальну шкоду на вказану суму.
23 січня 2018 року, у нічний час, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на перехресті вулиць Олексія Поради та Карпенка-Карого у м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом м`язової сили рук, відчинив колодязь підземної кабельної каналізації, звідки таємно викрав кабель телефонний мідний, який належить на праві власності Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», а саме кабель телефонний мідний марки ТППеП 100x2x0,4, довжиною 45 метрів, вартість якого, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аналітичний Центр Дробнова» про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки, складає 9876 гривень 00 копійок, чим спричинив Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії матеріальну шкоду на вказану суму.
01 лютого 2018 року, у нічний час, ОСОБА_36 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля будинку № 142 по вул. Івана Богуна в м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом м`язової сили рук, відчинив колодязь підземної кабельної каналізації, звідки таємно викрав кабель телефонний мідний, який належить на праві власності Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», а саме кабель телефонний мідний марки ТППеп 50x2x0,4 довжиною 53 метри, вартість якого, згідно в висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аналітичний Центр Дробнова» про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки, складає 3545 гривень 00 копійок, чим спричинив Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії матеріальну шкоду на вказану суму.
03 лютого 2018 року, у вечірній час ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в районі зупинки громадського транспорту «ТЦ Україна» у м. Запоріжжя, під час здійснення посадки до маршрутного таксі, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з правої кишені куртки ОСОБА_37 мобільний телефон «НТС Оnе S» в корпусі чорного кольору, вартістю 700 гривень, що належить останньому. Після чого, ОСОБА_7 , залишаючись непоміченим, зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 700 гривень.
06 лютого 2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в салоні маршрутного таксі № 88 в районі зупинки громадського транспорту «вул. Сталеварів» у м. Запоріжжя, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав з правої кишені куртки ОСОБА_13 , мобільний телефон «Cubot Not S» в корпусі чорного кольору, вартістю 2500 гривень, що належить останній. Після чого ОСОБА_7 , залишаючись непоміченим, зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.
09 лютого 2018 року, у нічний час, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля буднику № 7 по вул. Авраменко у м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом м`язової сили рук, відчинив колодязь підземної кабельної каналізації, звідки таємно викрав кабель телефонний мідний, який належить на праві власності Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», а саме кабель телефонний мідний марки ТППеп 100x2x0,4 довжиною 99 метрів, вартість якого, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аналітичний Центр Дробнова» про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки, складає 9879 гривень 00 копійок, чим спричинив Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії матеріальну шкоду на вказану суму.
10 лютого 2018 року, у нічний час, ОСОБА_38 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля будинку № 13-А по вул. Полякова в м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом м`язової сили рук, відчинив колодязь підземної кабельної каналізації, звідки таємно викрав кабель телефонний мідний, який належить на праві власності Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», а саме кабель телефонний мідний марки ТППеп 100x2x0,4 довжиною 92 метри, вартість якого, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аналітичний Центр Дробнова» про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки складає 11017 гривень 00 копійок, чим спричинив Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії матеріальну шкоду на вказану суму.
11 лютого 2018 року, у нічний час, ОСОБА_39 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на перехресті проспекту Моторобудівників та вулиці Звільненої у м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом м`язової сили рук, відчинив колодязь підземної кабельної каналізації, звідки таємно викрав кабель телефонний мідний, який належить на праві власності Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», а саме кабель телефонний мідний марки ТППеп 300x2x0,64, довжиною 109 метрів, вартість якого, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аналітичний Центр Дробнова» про ринкову вартість об'єкта незалежної оцінки складає 54139 гривень 00 копійок, чим спричинив Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії матеріальну шкоду на вказану суму.
11 лютого 2018 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на ринку «Анголенко» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, б. 32, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з кишені куртки потерпілого ОСОБА_20 , таємно викрав майно, а саме мобільний телефон «Xiomi Redmi Not 3 Pro 16 Gb», вартість якого відповідно до висновку експерта № 10-524 від 26.03.2018 року, складає 2433 гривень 33 копійки, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_7 зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
12 лютого 2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в Олександрівському районі м. Запоріжжя, звернув увагу на автомобіль «Лада Гранта», д.н. НОМЕР_13 , який був припаркований біля будинку 20 по вул. Шкільній у м. Запоріжжі. Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля «Лада Гранта», д.н. НОМЕР_14 , після чого, за допомогою власної фізичної сили, рукою розбив скло дверей водія автомобіля, з салону якого, шляхом вільного доступу, таємно, викрав майно, яке належить ОСОБА_21 , а саме відеорегістратор «Ksiomi Yi Smart CAR», вартість якого згідно з висновком експерта № 10-521 від 27.03.2018 року, складає 1869 гривень 15 копійок, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
12 лютого 2018 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в районі зупинки громадського транспорту «ТЦ Україна» у м. Запоріжжя, під час здійснення посадки до маршрутного таксі, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав з правої кишені куртки ОСОБА_15 , мобільний телефон «Мeizu U20» в корпусі білого кольору, вартістю 3 999 гривень, що належить останній. Після чого, ОСОБА_7 залишаючись непоміченим, зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
13 лютого 2018 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в салоні маршрутного таксі № 40 в районі зупинки громадського транспорту «вул. Гагаріна» у м. Запоріжжя, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав з правої кишені куртки ОСОБА_24 , мобільний телефон «Redmi 4A» в корпусі золотого кольору, вартістю 2 999 гривень, що належить останній. Після чого, ОСОБА_7 залишаючись непоміченим, зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
14 лютого 2018 року, у нічний час, ОСОБА_39 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля будинку № 7 по вул. Бочарова у м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом м`язової сили рук. відчинив колодязь підземної кабельної каналізації, звідки таємно викрав кабель телефонний мідний, який належить на праві власності Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», а саме кабель телефонний мідний марки ТППеп 50x2x0,4, довжиною 18 метрів, вартість якого, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аналітичний Центр Дробнова» про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки складає 976 гривень 00 копійок, чим спричинив Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії матеріальну шкоду па вказану суму.
14 лютого 2018 року, приблизно о 17 годині 35 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «ТЦ Україна» у м. Запоріжжя, під час здійснення посадки до маршрутного таксі № 80, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав з правої кишені куртки ОСОБА_40 , мобільний телефон «Lenovo A 7000-a» в корпусі чорного кольору, вартістю 4299 гривень, що належить ОСОБА_17 . Після чого ОСОБА_7 , залишаючись непоміченим, зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
16 лютого 2018 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в Олександрівському районі м. Запоріжжя, звернув увагу на автомобіль «Форд транзит», д.н. НОМЕР_15 , який був припаркований біля будинку 1-А по вул. Базарній у м. Запоріжжі. Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля «Форд транзит», д.н. НОМЕР_15 , після чого, за допомогою власної фізичної сили, рукою розбив скло дверей автомобіля, з салону якого, шляхом вільного доступу, таємно, викрав майно, яке належить ОСОБА_18 , а саме мобільний телефон «Мейзу м5 2/16 Gb», вартість якого відповідно до висновку експерта № 10-522 від 26.03.2018 року, складає 2016 гривень 33 копійки; мобільний телефон «Samsung c360 H/DS», вартість якого відповідно до висновку експерта № 10-522 від 26.03.2018 року, складає 1083 гривень 33 копійки, а всього майна на загальну суму 3099 гривен 66 копійок, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_41 зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

На думку суду, досліджені у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому зазначених кримінальних правопорушень, не відповідають критерію «поза розумним сумнівом», оскільки кожен з них окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку беззаперечно не вказують на винуватість обвинуваченого у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 зазначає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що суд при винесенні виправдувального вироку, належним чином не дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження, невірно оцінив отримані в ході досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази, неправильно розтлумачив закон, який суперечить його точному змісту, та не застосував закон в частині кваліфікації дій, який підлягає застосуванню, що призвело до прийняття незаконного та невмотивованого рішення. Крім того, з урахуванням того, що обставини кримінального провадження досліджені судом першої інстанції з порушенням вимог КПК України та не вірно оцінені, відповідно до вимог ст.404 КПК України, на думку прокурора, є підстави для їх повторного дослідження.

На підставі викладеного просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 не піддаючи сумніву доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, оскаржує вирок в частині виправдання за епізодами таємного викрадення майна у потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 . Вважає, що вирок суду є незаконним, невмотивованим та необґрунтованим та підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Судом упереджено та неправомірно взято до уваги одні докази та необґрунтовано спростовані інші. На думку прокурора, суд надав невірну оцінку показанням свідка ОСОБА_42 , не враховано, що допити свідків відбувались через певний проміжок часу, неправомірно не взято до уваги протоколи пред`явлення особи для впізнання, неправомірно визнав неналежними протоколи проведення слідчих експериментів. Вважає, що позиція обвинуваченого в судовому засіданні продиктована бажанням будь-яким способом уникнути кримінального покарання за скоєні злочини. Покази обвинуваченого, які є надуманими та в процесі судового розгляду нічим не підтверджені, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать іншим доказам, наданим стороною обвинувачення. Натомість показання потерпілих та свідків є обґрунтованими та повністю узгоджуються не тільки між собою, а й з протоколами слідчих дій. Судом упереджено та неправомірно взято до уваги одні докази та не обґрунтовано спростовані інші, повністю проігноровано письмові докази та необґрунтовано спростовані інші, повністю проігноровано письмові докази, які зібрані згідно з вимогами КПК України, і висновки суду, що дані є неналежними та суперечать нормам закону.

Окрім того, судом не вказано і відповідно не враховано при призначенні покарання така обтяжуюча обставина, як рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 був раніше неодноразово судимий. Тобто, суд не застосував закон, який підлягає застосуванню.

На підставі викладеного просить скасувати вирок в частині виправдання. Врахувати в якості обтяжуючої обставини, рецидив злочинів. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на 6 років. в іншій частині вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 оскаржує вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, а тому вважає вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недоведеністю вини його підзахисного, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що суд при винесенні вироку мав підстави для винесення виправдувального вироку в частині обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання за одним епізодом обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі на 1 рік. На думку захисника суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим у кримінальному провадженні доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вирок, що суперечить дійсним обставинам справи.

На підставі викладеного просить скасувати вирок та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на неправдиві покази потерпілого ОСОБА_28 та свідків. Натомість вказує що показами свідка ОСОБА_43 підтверджується його алібі та непричетність до вчинення злочинів 30.01.2018. Обвинувачений посилається на сфабриковані кримінальні правопорушення. Вказує, що він визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, розкаюється у вчиненому, шкоду потерпілій відшкодував. Просить врахувати наявність у нього на утриманні малолітньої дитини.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційні скарги процесуальних прокурорів; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурорів та підтримали свої апеляційні скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги сторони обвинувачення та захисту не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України №12/рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли обвинувачення особи доведено поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Така позиція також була викладена у висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 року у справі №712/13361/15.

Таким чином, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання обвинуваченого винним, суд першої інстанції керувався стандартом доведення, визначеним ст.17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що суд першої інстанції, дослідив всі обставини справи, встановлені під час судового розгляду й прийшов до правильних висновків, що інкриміновані епізоди обвинуваченому ОСОБА_7 , які були вченні 21.01.2018, 24.01.2018, 27.01.2018, 30.01.2020, 03.02.2018, 08.02.2018, 18.02.2018 є доведеними, а інші епізоди стороною обвинувачення не були доведенні.

Епізод вчинення кримінального правопорушення 21.01.2018 року підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами:

- протоколом огляду місця події від 21 січня 2018 року, а саме автомобіля «ВАЗ 2101», який розташований по вул. Поштова, 161 у м. Запоріжжі (т.7, а.с.135-137);
- заявою про доручення до матеріалів справи акумуляторну батарею на 50 Ам., в корпусі сірого кольору, яку він придбав;
- постановою про визнання у кримінальному провадження речовим доказом акумуляторної батареї «AGM»;
- протоколом огляду речі від 05 березня 2018 року, а саме автомобільної акумуляторної AGM» у корпусі сірого кольору (т.7, а.с.140 - 141);
- розпискою про отримання автомобільної акумуляторної батареї «AGM» у корпусі сірого кольору (т.7 а.с.142);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 05 березня 2018 року (т.7, а.с.143-145);
- висновком експерта № 11/1-64 від 29 березня 2018 року, відповідно до якого вартість акумулятора «Аgm Silver premium 50ah» станом на 21 січня 2018 року може становити 797,92 грн. (т.7, а.с.147-149);
- довідкою про витрати на проведення експертизи № 11/1-64 від 29 березня 2018 року у розмірі 858, 00 грн. (т.7, а.с.146);
- поясненнями потерпілого свідка, який надав покази, що обвинувачений у кінці січня місяці на початку лютого місяця 2018 року до нього звертався декілька разів з метою продажу різного майна, в тому числі продавав акумуляторну батарею, яку потім добровільно віддав працівникам поліції. При продажу обвинуваченим вказаного майна документи на речі у нього були відсутні.
Таким чином, сукупність наявних доказів та показів свідків мають логічний взаємозв`язок, що підтверджує доведеність вчиненням кримінального правопорушення обвинуваченим.

Факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим 24 січня 2020 року підтверджується:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.02.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_26 просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 24.01.2018 року у вечірній час, знаходячись у магазині, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, заволодів телефоном «iPhone» білого кольору, чим спричинивши матеріальної шкоди на суму 5000 гривень (т.8 а.с.144, зворот).
- протоколом огляду предмету від 22.02.2018 року, відповідно до якого судом встановлено, що слідчим СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_44 , у присутності понятого та потерпілої, було проведено огляд предмету - мобільного телефону ««iPhone» моделі - 4, у корпусі білого кольору, який на момент огляду знаходиться у виключеному стані. До протоколу додані фотознімки (т.8 а.с.145-150);
- постановою про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 22.02.2018 року приєднаний до матеріалів кримінального провадження (т.8, а.с.151-152);
- розпискою про прийняття на зберігання телефону «iPhone» білого кольору (т.8 а.с.153);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.02.2018 року, в якому свідок ОСОБА_45 впізнав ОСОБА_7 як особу, у яка 24.01.2018 року продала йому мобільний телефон «iPhone» моделі - 4 у корпусі білого кольору, та телефон «Престіжио» у корпусі чорного кольору (т.8 а.с.154-158).
Крім того, факт вчинення кримінального правопорушення підтверджується показами свідків та потерпілої.

Так, потерпіла надала суду першої інстанції покази про те, що у січні 2018 року, точну дату не пам`ятає, працювала у магазині, що знаходиться на «Південному ринку». Поговоривши по телефону поклала його біля прилавку. Згодом прийшло багато покупців. Після того як обслугувала покупців помітила відсутність свого телефону марки «iPhone» білого кольору. Про зникнення телефону не повідомила, оскільки він був придбаний у 2015 році, документи на нього не збереглись. Будь-яких підозрілих осіб у приміщенні магазину не помітила. Згодом зайшли співробітники поліції та повідомили про те, що при затриманні особи було знайдено телефон. Вилучений телефон належав їй, остання впізнала його по прикметам, а саме, на телефоні була подряпина, збоку на кришці та у зазначеному телефоні наявні контакти знайомих. Таким чином, потерпіла впізнала своє майно за особливими ознаками.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_45 показав, що він займається купівлею телефонів та працює на «радіо ринку» на восьмому ряду четверте місце. У 2018 році, приблизно у січні - лютому місяці, у першій половині дня до нього прийшов обвинувачений та запропонував купити у нього телефон «iPhone 4» білого кольору у робочому стані, оскільки йому були потрібні гроші, на що свідок погодився. Пізніше, до нього прийшли працівники поліції та вказали, що телефон треба повернути, бо він є вкраденим і він добровільно повернув телефони. На проведеному у відділі поліції впізнанні свідок впізнав обвинуваченого за рисами обличчя: носом, губами та очами.
Враховуючи наявні докази та покази свідків, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дослідив та дійшов висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Епізод крадіжки майна від 27.01.2018 року підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_27 , в якому останній просить притягнути до відповідальності особу, яка 27 січня 2018 року на Олександрівському ринку по вул. Європейській у м. Запоріжжі викрала у нього мобільний телефон «Престижіо» в корпусі чорного кольору» (т.8, а.с.159);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22 лютого 2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_45 впізнав обвинуваченого як особу, яка в 20 х числах січня 2018 року продала йому мобільний телефон марки «Престижио» в пластиковому корпусі чорного кольору (т.8 а.с.154-158);
- протоколом огляду предмету від 22 лютого 2018 року, а саме мобільного телефону «Престижіо» в корпусі чорного кольору(т.8, а.с.160-164);
- постановою слідчого при приєднання до матеріалів кримінального провадження речового доказу - мобільного телефону «Prestigio» ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 (т.8, а.с.165-166);
- розпискою про прийняття ОСОБА_27 на зберігання мобільного телефону «Престіжио» (т.8, а.с.167);
- показами свідка ОСОБА_46 , який зазначив, що у 2018 році, приблизно у січні - лютому місяці, у першу половину дня, до нього прийшов обвинувачений та запропонував купити у нього телефон «Престіжіо» чорного кольору у робочому стані, оскільки йому були потрібні гроші, на що він погодився. Пізніше, до нього прийшли працівники поліції та вказали, що телефон треба повернути, бо він є вкраденим і він добровільно повернув телефон. На проведеному у відділі поліції впізнанні він впізнав обвинуваченого за рисами обличчя: носом, губами та очами.
Таким чином, суд першої інстанції вірно надав оцінку сукупності доказів та показам свідка, підтверджує обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення обвинуваченим, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Грабіж від 30.01.2020 року вчинений обвинуваченим, підтверджується:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_28 просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які о 14-50 годині, біля буд. 9-а по вул. Північнокільцева у м. Запоріжжі, відкрито заволоділи телефоном МЕІЗУ-М5ес», сірого кольору із сім-картою «МТС - Україна», запальничкою та пачкою сигарет (т.8 а.с.97, зворот).
- протоколом огляду місця події від 30.01.2018 року, відповідно до якого слідчий Комунарського ВП лейтенант поліції ОСОБА_47 , в присутності двох понятих, за участю спеціаліста, із використанням технічного засобу фіксації, а саме: фотоапарата «Ненон», на ділянці місцевості 4/4 м., яка розташована між будинками № 9-а та № 13 по вул. Північнокільцева у м. Запоріжжі. Підчас огляду зазначеної ділянки нічого виявлено не було та не вилучалось. До протоколу огляду місця події додані фотознімки (т.8 а.с.98-100, зворот);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.02.2018 року, згідно якого потерпілий впізнав обвинуваченого як особу, яка відкрито заволоділа його майном (т.8 а.с.101-105);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.02.2018 року, згідно якого свідок впізнав обвинуваченого як особу, у якої був мобільний телефон марки «МЕІЗУ» у корпусі сірого кольору (т.8 а.с.106-110);
- показами ОСОБА_48 , який у судовому засіданні пояснив, що у кінці січня 2018 року близько 14-15 години (точного часу не пам`ятає), між будинком 9-а по вул. Північнокільцева у м. Запоріжжі, він йшов з навчання, слухаючи музику у навушниках. Обвинувачений стояв обличчям до ОСОБА_48 біля гаражів. Відійшовши метрів 25-30, обвинувачений зі спини штовхнув ОСОБА_48 у плече. В результаті поштовху останній втратив рівновагу та випустив з рук телефон марки «МЕІЗУ М5ес», в якому була сім-карта мобільного оператора «МТС Україна» та носій об`ємом 32 Гб. Обвинувачений, скориставшись даною ситуацією схопив зазначений телефон та втік. Особу впізнав по рукам, а саме, на пальці руки було татуювання. Також в момент впізнання обвинувачений був одягнений в той самий одяг, який був на ньому в момент нападу. Телефон та носій об`ємом 32 Гб. потерпілому повернений не був.
Таким чином, враховуючи сукупність доказів, які мають логічний взаємозв`язок один з одним, колегія суддів вважає, що наведенні докази підтверджують доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Епізод вчинення крадіжки від 03.02.2018 року обвинуваченим підтверджується:
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 березня 2018 року, згідно якого свідок впізнав обвинуваченого як особу, у якої 03 лютого 2018 року придбав один відеорегістратор «Falcon» (т.7 а.с.112-114);
- протоколом огляду речі від 05 березня 2018 року, а саме відео регістратора «Falcon HD20-LCD» в корпусі чорного кольору (т.7 а.с.115);
- розпискою про прийняття відео реєстратора «Falcon» у робочому стані (т.7, а.с.117);
- висновком експерта № 10-525 від 26 березня 2018 року про вартість відео реєстратора «Falcon HD20-LCD» станом на 02 лютого 2018 року у розмірі 922,77 грн. (т.7 а.с.119-121)
- показами свідка, який надав суду першої інстанції покази, що у кінці січня місяці на початку лютого місяця 2018 року до нього декілька разів з метою продажу різного майна приходив обвинувачений, в тому числі продавав відео реєстратор, який він добровільно віддав працівникам поліції. При продажу обвинуваченим вказаного майна документи на речі у нього були відсутні.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно надав оцінку сукупності доказів про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Крадіжка майна від 08.02.2018 року підтверджується доказами:

- протоколом огляду місця події від 12 лютого 2018 року, а саме автомобілю «Chrysler cirrus» білого кольору, який припаркований на перехресті вул. Поштова та вул. Базарна, в якому вказано, що скло на водійські двері розбито (т.7, а.с.157-162);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 05 березня 2018 року, в якому вказано, що свідок впізнав обвинуваченого як особу, яка 18 лютого 2018 року продала йому телефон темно - сірого кольору марки «LG». (т.7, а.с.163-165);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 16 березня 2018 року, згідно якого свідок зазначив, що упізнав обвинуваченого як особу, яка 12 лютого 2018 року у вечірній час доби розбила скло в автомобілі на перехресті вул. Поштова та вул. Базарна та щось із нього взяла. (т.7, а.с.166-168);
- висновком експерта № 10-523 від 23 березня 2018 року, відповідно до якого вартість телефону «LG G Flex2 H950 32 GB Platinum Silver», станом на 12 лютого 2018 року може складати 4116,67 грн. (т.7, а.с.170-172);
- довідкою про витрати на проведення експертизи № 10-523 від 23 березня 2018 року на суму 286,00 грн. (т.7, а.с.169);
- показами потерпілого ОСОБА_23 про те, що точної дати не пам`ятає, у вечері на «Анголенко» біля трамвайних ліній, поряд із зупинкою припаркував автомобіль «Chrysler cirrus» на стоянці. Із дружиною пішов вечеряти. Повернувшись через 40 хвилин, виявили розбите водійське скло та відсутній телефон, який був на зарядному пристрої;
- показами свідка ОСОБА_49 , який був допитаний у судовому засіданні та який пояснив, що приблизно у лютому 2018 року, ближче до вечора, приблизно після п`яти, біля гаражів, що розташовані неподалік третього пологового будинку, він зреагував на звук та побачив розбите скло зі сторони водія на світлій іномарці від якої відходив чоловіка, одягненого у чорну куртку із капюшоном, зовнішнього схожого на обвинуваченого, в руках у якого був предмет, зовнішнього схожий на барсетку. Спочатку чоловік стояв до нього спиною, потім розвернувся і він побачив його обличчя.
Сукупність таких доказів та показів потерпілого і свідка свідчать про доведеність та правильність висновків суду першої інстанції про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України обвинуваченим.

Вчинення обвинуваченим шахрайства від 18.02.2018 року підтверджується:

- показами обвинуваченого, який надав суду пояснення про те що, він винну визнає у повному обсязі;
- показами потерпілої, яка надала пояснення, що вона працювала у продуктовому магазині, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченко 15. У вказаний магазин неодноразово приходив обвинувачений як покупець, вона з ним раніше спілкувалась. Прийшовши в черговий раз до магазину, обвинувачений взяв її телефон, «Nous» білого кольору та попросив зробити телефонний дзвінок. Вона не заперечувала та дозволила обвинуваченому зробити дзвінок. В цей час до магазину зайшов інший покупець, якого вона почала обслуговувати. Вона побачила як обвинувачений вийшов з телефоном на вулицю. Вийшовши за ним слідом, останнього вже не побачила. Куди він пішов не знала. Місце мешкання його вона також не знала. В подальшому телефон їй не повернули, проте обвинувачений відшкодував їй матеріальні збитки у розмірі вартості телефону та попросив вибачення за вчинене;
- рапортом від 18.02.2015 року, що на службу «102» повідомлено про те, що невідомий забрав телефон у жінки, яка працює у продуктовому магазині (т.8 а.с.111, 112);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.02.2018 року судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_50 просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 18.02.2018 року, о 10-15 годині, шахрайським шляхом заволодів телефоном у корпусі білого кольору, чим спричинив останній матеріальних збитків (т.8 а.с.113, зворот);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.02.2018 року, встановлено, що потерпіла впізнала обвинуваченого як особу, яка 18.02.2018 року викрала її майном, а саме телефон (т.8 а.с.114-118);
- запитом слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_51 щодо повідомлення «Ломбард Капітал» органам поліції про надходження 18.02.2018 року у відділення мобільного телефону «Nous» моделі «NS 5004» (т.8 а.с.119);
- відповіддю ПТ «Місюра і Компанія» «Ломбард Капітал»на запит слідчого від 23.02.2018 року (т.8 а.с.120);
- пакет з маркувальним позначенням «Ломбард Капітал» в якому знаходяться дві сім-карти мобільних операторів «Київстар» та «МТС - Україна»;
Таким чином, враховуючи сукупність доказів підтверджується доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Отже, такі висновки суду першої інстанції про вчинення кримінальних правопорушень свідчить про дослідження сукупності доказів, які логічно поєднуються між собою, а саме те, що свідки подій впізнали обвинуваченого, предмети були вилучені і повернуті потерпілим, мають ідентифікаційні ознаки та документами кримінального провадження, підтверджують те, що злочини були вчиненні 21.01.2018, 24.01.2018, 27.01.2018, 30.01.2020, 03.02.2018, 08.02.2018, 18.02.2018 обвинуваченим ОСОБА_7 .

Колегія суддів, критично ставиться до тверджень сторони захисту, що судом першої інстанції була надана не вірна оцінка доказам захисту, що призвело до неправильного застосування закону. Покази свідків, які були надані та дослідженні під час судового розгляду, логічно узгоджуються з іншими доказами, які є в матеріалах справи та підтверджують вину ОСОБА_7 у скоєних кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України.

Також, колегія суддів критично ставиться до тверджень апелянтів сторони обвинувачення, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, самовільно тлумачив закон, що призвело до неправильних висновків суду, які є неналежними та суперечливими у відповідності до положень КПК України.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, який є важливим для визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Має бути вирішено судом на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість особи, обвинувачення має надати докази, які в сукупності і достатності підтверджують вину особи.

Згідно ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до переконання про те, що суд першої інстанції вірно встановив, що сторона обвинувачення не довела винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинених кримінальних правопорушень за такими епізодами:за ч.2 ст.185 КК України: 10.01.2018, 18.01.2018, 21.01.2018, 01.02.2018, 09.02.2018, 10.02.2018, 11.02.2018, 14.02.2018, 03.02.2018, 06.02.2018, 12.02.2018, 12.02.2018, 13.02.2018, 14.02.2018, 16.02.2018; за ч.3 ст.185 КК України: 17.01.2018 та 11.02.2018.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Колегія суддів вважає, що сторона обвинувачення не встановила істотних обставин справи, а саме під час досудового розслідування деякі предмети не вилучалися, що унеможливлює їх ідентифікацію з викраденим майном у потерпілих.

Встановлено, що докази, які були надані стороною обвинувачення, а саме протоколи місця огляду, заяви потерпілих, висновки експерта, акти про пошкодження майна, довідки про визнання вартості майна не несуть інформації про те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.23 та ч.4 ст.95 КПК України, виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати показам свідків іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції.

Свідки у судовому засіданні надали покази, що вони ОСОБА_7 не знають або не бачили його, щоб останній збував викрадене майно потерпілих.

В цьому контексті, сторона обвинувачення в апеляційних скаргах посилається на розбіжності показів свідків на досудовому розслідування та під час судового розгляду, але не робить жодних обґрунтованих посилань на наявність таких розбіжностей, не наводить в чому саме полягали такі розбіжності в показаннях.

Неодноразово під час судового розгляду кримінального провадження прокурор відмовлявся від допиту свідків, що також свідчить про сумніви в інкримінуванні ОСОБА_7 вчинення кримінальних правопорушень.

Потерпілі під час судового засіданні не були присутні або надали покази про факт викрадення майна, але не підтвердили, що саме обвинувачений ОСОБА_7 викрав у них майно.

Посилання сторони обвинувачення на документи кримінального провадження, а саме на фіксування показів обвинуваченого на слідчому експерименті не є достатнім, адже суд безпосередньо досліджує докази під час судового розгляду та надає оцінку безпосередньо після вивчення доказів під час судового розгляду. Так, під час судового засідання обвинувачений заперечував в інкримінуванні йому вчинених кримінальних правопорушень, а тому суд приймає покази ОСОБА_7 , що були надані безпосередньо під час судового засідання.

Таким чином, всі сумніви в доведеності обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за епізодами: за ч.2 ст.185 КК України: 10.01.2018, 18.01.2018, 21.01.2018, 01.02.2018, 09.02.2018, 10.02.2018, 11.02.2018, 14.02.2018, 03.02.2018, 06.02.2018, 12.02.2018, 12.02.2018, 13.02.2018, 14.02.2018, 16.02.2018; за ч.3 ст.185 КК України: 17.01.2018 та 11.02.2018 повинні тлумачиться на користь обвинуваченого ОСОБА_7 . Колегія судів доходить висновку, що сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд першої інстанції вірно дослідив та надав оцінку доказам сторони обвинувачення.

За кожне кримінальне правопорушення покарання обвинуваченому суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини.

Обвинувачений в апеляційний скарзі зазначив, що щиро розкаюється за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, відшкодував збитки та має на утриманні дитину.
Колегія суддів вважає, що щире каяття обвинуваченого, відшкодування збитків та піклування про дитину носить лише формальний характер та не свідчить про його намір стати на шлях виправлення, що підтверджується неодноразовим засудженням обвинуваченого за вчиненні кримінальні правопорушення.
Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому за вчинені злочини, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив його, враховуючи конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.
Так, ОСОБА_7 не працюючий, не має достатнього доходу, неодноразово судимий за злочини, що свідчить про не стійкі соціальні зв`язки та його небажання ставати на шлях виправлення.
На думку суду апеляційної інстанції обраний вид та розмір покарання, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом, у разі якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку.
Згідно ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду; у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші докази; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
В апеляційні скарзі захисник, обвинувачений та прокурори мотивують свої доводи тим, що суд першої інстанції не правильно оцінив всі наявні документи кримінального провадження та покази всіх учасників провадження. Апелянти не зазначають у скаргах об`єктивні данні про спростування висновків суду першої інстанції, а тому є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстав для його скасування через обставини, які зазначені у апеляційних скаргах апелянтів не має.
Істотних порушень кримінально процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
апеляційні скарги процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4