Справа № 357/588/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.10.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні (№ 30001029) за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка, Тетіївського району, Київської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за рахунок надання послуг з будівництва за кордоном, з професійно-технічною освітою, проживаючого АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и в:
10 квітня 2019 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані викликаному вживанням наркотичних засобів, проходячи повз кладовище, що по вулиці Ставищанській в місті Біла Церква Київської області, на землі під кущем, незаконно придбав-знайшов одноразовий медичний шприц об`ємом 5 мл., з вмістом прозорої рідини та кристалоподібних утворень, яка являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон).

Маючи в минулому досвід вживання наркотичних засобів шляхом ін`єкцій ОСОБА_5 встановивши за зовнішніми ознаками, що знайдена ним речовина є наркотичним засобом обіг якого обмежено метадон (фенадон) з метою подальшого власного вживання, поклав знайдене до внутрішньої кишені куртки в яку був одягнений, та в подальшому незаконно, зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Цього ж дня, близько 11 години 30 хвилин, навпроти автозаправної станції «MARSHALL» що по вул.Ставищанська 107, в м. Біла Церква, Київської області ОСОБА_5 , зупинений працівниками поліції на предмет перевірки зберігання останнім заборонених в обігу предметів чи речовин. В подальшому,під час особистого обшуку ОСОБА_5 в присутності понятих з внутрішньої кишені куртки виявлено та вилученоодноразовий медичний шприц об`ємом 5 мл., з вмістом прозорої рідини та кристалоподібних утворень, що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,034 г, які ОСОБА_5 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.
Між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_4 12 жовтня 2020 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до кримінального проступку, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, зокрема, вимогам ст. 52, 53КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
При призначенні покарання суд також виходить з положень ч. 3 ст. 5 КК України відповідно до якої Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним та іншими нових кримінальних правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді штрафу, яке передбачено в санкціях ч. 1 статті 309 КК України як в редакції Закону від 15.04.2008 року, так і в редакції Закону від 22.11.2018 року.
Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 року передбачає призначення покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд при призначенні покарання застосовує санкцію ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 року, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення та передбачає більш м`який розмір покарання у виді штрафу - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого повинен бути максимальним.
Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 12 жовтня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_5 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання:

- за санкцією ч.1 ст.309 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 року у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1256 (одна тисяча п`ятдесят шість) грн. 08 коп.

Речові докази по справі: одноразовий медичний шприц об`ємом 5 мл., з вмістом прозорої рідини та кристалоподібних утворень, що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,034 г, що зберігається в камері схову речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, знищити.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1