ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 м. Львів

Галицький районний суд міста Львова
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002607 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м.Львова, одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 в період часу з 01.10.2013 по 30.11.2014 обіймаючи, відповідно наказу №31/П від 03.05.1993, посаду головного бухгалтера Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпропетровського національного університету Залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна, що знаходиться у м.Львові по вул. Снопківській, 47, будучи службовою особою даного навчального закладу, уповноваженою на здійснення організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій, зокрема, щодо організації роботи бухгалтерської служби, контролю відображення на рахунках бухгалтерського обліку всіх бухгалтерських операцій, здійснення контролю за веденням касових операцій, раціонального та ефективного використання матеріальних, трудових та фінансових ресурсів, допустивши службову недбалість, в порушення вимог ч.ч.1,5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996 ХІV від 16.07.1999, п.п. 20,32 Порядку складання, розгляду, затвердження й основні вимоги щодо виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002, п.п. 5 п.4 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» №557 від 26.09.2005, зі змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства освіти і науки України №614 від 25.10.2005, за відсутності відповідного погодження Міністерства освіти і науки України та за наявності у навчального закладу заборгованості з виплати стипендії і оплату комунальних платежів, забезпечила підготовку та здійснила погодження наказу № 66/ОС від 21.07.2014 щодо надбавок за високі досягнення в праці, що відобразила у відомостях про нарахування заробітної плати №72 за жовтень 2013, №81 за листопад 2013, №89 за грудень 2013, №3 за січень 2014, №10 за лютий 2014, №17 за березень 2014, №25 за квітень 2014, №33 за травень 2014, №40 за червень 2014, №46 за липень 2014, №55 за серпень 2014, № 61 за вересень 2014, №68 за жовтень 2014, №78 за листопад 2014, на підставі яких ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , незаконно отримали виплати у вигляді надбавки до посадового окладу та за високі досягнення у праці, внаслідок чого заподіяла збитки вказаному вище навчальному закладу на загальну суму 73 403,35 грн., що є істотною шкодою.
Обвинувачена ОСОБА_7 при допиті в судовому засіданні у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України вину та цивільний позов не визнала. Надала суду показання, що перебуваючи на посаді головного бухгалтера не порушувала жодних законодавчих приписів, а діяла відповідно до обов`язкових для виконання первинних документів: кошторису на відповідний рік, затвердженого Міносвіти штатного розпису та Наказів директора, який є єдиною службовою особою підприємства, до повноважень якого входить видача юридично значимих до виконання підлеглими наказів, розпоряджень тощо відповідно до профільного Закону України «Про вищу освіту». Збитки, встановлені в акті перевірки Держфінінспекції та у вимозі Держфінінспекції до підконтрольної установи можуть бути стягнені за відповідним позовом органу державної влади Держфінінспекції включно із перевіркою дійсності та правильності розрахунків, що проведені службовими особами ДФІ під час проведення перевірки. При цьому, обвинувачена зазначала, що не має можливості оскаржити цей акт і вимогу в порядку адміністративного судочинства, оскільки позовні вимоги до Держфінінспекції щодо скасування вміщених у акті або у вимозі сум, що підлягають стягненню відповідно до обов`язкового для правозастосування висновку Верховного Суду України є передчасним захистом, оскільки у цих актах не міститься обов`язкових приписів. З огляду на наведене, суми збитків, визначені у вимозі та у акті перевірки Держфінінспекції не можуть слугувати доказом заподіяної шкоди, оскільки правомірність їх встановлення перевіряється виключно за відповідним позовом Держфінінспекції під час відповідного судового розгляду. Крім цього, у 2013 році підставою для нарахування премій надбавок заступникам директора у Львівському коледжі транспортної інфраструктури Дніпропетровського національного університету Залізничного транспорту імені академіка В.Лазарянабув наказ керівника № 43/с від 07.03.2003 року, який не був скасований керівником аж до видання наказу № 66/ОС від 21.07.2014 року. Наказ №43/с від 07.03.2003 року долучений до матеріалів справи. Службовими особами потерпілої установи при проведенні перевірки умисно або ж через відсутність професійної компетенції не було видано контролюючому органу (ДФІ) первинного документа(наказ керівника № 43/с від 07.03.2003 року), що очевидно призвело до спотворення висновків Держфінінспекції.

Також зазначає, що виплати заступникам директора здійснювалися виключно із спеціального фонду установи на підставі затверджених в установленому порядку кошторисів бюджетної установи та наказів директора як за 2013, так і за 2014 рік. По суті жодних додаткових бюджетних зобов`язань за загальним фондом не здійснено, а виплати проводилися з спеціального фонду бюджетної установи (власні надходження). Відповідно до п. п. 5 п. 4 Наказу Міносвіти від 26.09.2005 № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», який діяв в 2013 та 2014 роках Преміювання керівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступників, установлення їм надбавок і доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюються за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.
Крім цього, згідно Посадової інструкції головного бухгалтера, затвердженої директором ЛКТІ ДНУЗТ ім. академіка В.Лазаряна від 24.11.2014 р., згідно якої обвинувачена була уповноваженою на здійснення організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, зокрема, щодо організації роботи бухгалтерської служби, контролю відображення на рахунках бухгалтерського обліку всіх бухгалтерських операцій, здійснення контролю за веденням касових операцій, раціонального та ефективного використання матеріальних, трудових та фінансових ресурсів.

Проте така посадова інструкція за період 2013 по листопад 2014 року не врегульовувала посадові обов`язки головного бухгалтера, оскільки прийнята на підприємстві в кінці листопада 2014 року. Натомість період нібито незаконних виплат за версією обвинувачення складав з жовтня 2013 року по листопад 2014 року. Вона була звільнена у зв`язку з виходом на пенсію 12 грудня 2014 року. До затвердження вищезазначеної посадової інструкції 24.11.2014р. діяла попередня посадова інструкція.

Додатково пояснила, що стороною обвинувачення не вказано до яких конкретно своїх обов`язків у неї було недбале ставлення та з якими конкретно діями або бездіяльності перебувають у причинному зв`язку встановлені прокуратурою наслідки у вигляді істотної шкоди, з чого складається шкода. Лише є припущення про наявність істотної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 73 103,35 грн., яке здійснено всупереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК, згідно якої слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків. Висновками двох експертиз, проведених на підставі ухвал Галицького районного суду м.Львова від 06.08.2018 та 07.11.2019 під час судового провадження, не встановлено наявність шкоди у цій справі. У зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення просила виправдати її.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченою провини у пред`явленому обвинуваченні винуватість ОСОБА_7 у визначеному судом у цьому вироку обсязі підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями допитаного в судовому засіданні представника потерпілого ОСОБА_8 , який надав покази про те, що КРУ виявило порушення на 1,5 млн. неправомірно використаних коштів. Акт КРУ було скеровано в правовоохороні органи, який надав висновок, що шкоду заподіяно на 73 тис. грн.;
-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що перебуваючи на посаді головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у сфері освіти і науки ФДІ у Львівській області проводила і очолювала ревізію фінансово-господарської діяльності Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпропетровського національного університету Залізничного транспорту імені академіка В.Лазаренка за період 01.01.2012 по 31.03.2015. Всі факти викладені в матеріалах даної ревізії;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка являється бухгалтером Львівського коледжу транспортної інфраструктури, яка суду пояснила, що при перевірці були виявлені порушення.

- даними Наказу від 03.05.1993 про прийняття на посаду головного бухгалтера ОСОБА_7 ;

- даними Наказу (розпорядження) №87/П від 19.11.2012 про припинення трудового договору (контракту);

- Посадовою інструкцією головного бухгалтера Львівського коледжу транспортної інфраструктури ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаренка;

- посадова інструкція бухгалтера спеціаліста;

- даними Наказу №66/ос від 21.07.2014 про встановлення доплат;

- листом №251 від 14.05.2014 від Львівського коледжу транспортної інфраструктури ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаренка до заступника Міністра освіти і науки України керівника апарату ОСОБА_16 ;

- листом Міністерства освіти і науки України №1/11-9231 від 16.06.2014 «Щодо встановлення надбавок заступникам керівника навчального закладу».

- відомостями про нарахування заробітної плати №72 за жовтень 2013, №81 за листопад 2013, №89 за грудень 2013, №3 за січень 2014, №10 за лютий 2014, №17 за березень 2014, №25 за квітень 2014, №33 за травень 2014, №40 за червень 2014, №46 за липень 2014, №55 за серпень 2014, № 61 за вересень 2014, №68 за жовтень 2014, №78 за листопад 2014;

- штатними розписами Львівського коледжу транспортної інфраструктури ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаренка на 2013-2014 роки;

- даними довідки №03-21/06 від 15.06.2015 ревізії фінансово-господарської діяльності Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка В. Лазаренка за період 01.01.2012 по 31.03.2015 (том 3 матеріалів кримінального провадження, розділ 4.5-4.7 на аркушах 30-88) та додаток №58 (питання та пояснення ОСОБА_7 ).

- меморіальними ордерами та розрахунковими відомостями із заробітної плати та стипендії за листопад та грудень 2012 року, з яких вбачається про невиплату стипендії у повному обсязі відповідно до постанови КМУ №165 від 05.03.2008. А також розшифровками наявними в акті ревізії та пояснення ОСОБА_7 з приводу даного листа надані на запитання ДФІ у Львівській області (том 4 аркуш 233-253, том 5 аркуш 1-5).

- листом №546 від 11.11.2014 про виділення додаткових коштів, виконавцем якого є ОСОБА_7 , від Львівського коледжу транспортної інфраструктури ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаренка до заступника Міністра освіти і науки України керівника апарату ОСОБА_16 , з якого вбачається, що коледж просить про виділення коштів, які значно меншими від реальної потреби та не покриють заборгованість по виплаті стипендії (січень по листопад 2014 року).

Вказані докази повністю узгоджуються між собою та частково з показами обвинуваченої ОСОБА_7 , яка повідомила, що дійсно узгодила та підписала будучи головним бухгалтером наказ № 66/ОС від 21.07.2014 щодо надбавок за високі досягнення в праці та була виконавцем листа про встановлення доплат №251 від 14.05.2014 від Львівського коледжу транспортної інфраструктури ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаренка до заступника Міністра освіти і науки України керівника апарату ОСОБА_16 , де вказано що відсутня заборгованість з виплати стипендії.

В ході досудового розслідування спеціалістами ДФІ у Львівській області встановлено наявність заборгованості по виплаті стипендій та за спожиті енергоносії, що допитана у суді ОСОБА_17 підтвердила.

Документально наявність вказаної заборгованості підтверджується довідкою №03-21/06 від 15.06.2015 ревізії фінансово-господарської діяльності Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка В. Лазаренка за період 01.01.2012 по 31.03.2015 (том 3 матеріалів кримінального провадження, розділ 4.5-4.7 на аркушах 30-88) та додаток №58 (питання та пояснення ОСОБА_7 ), Меморіальними ордерами та розрахунковими відомостями із заробітної плати та стипендій за листопад та грудень 2012 року, з яких вбачається про невиплату стипендії у повному обсязі відповідно до постанови КМУ №165 від 05.03.2008, а також додатками до вказаного довідки (том 4 аркуш 233-253, том 5 аркуш 1-5, том 5 аркуш 103-105), а також показами представника потерпілого, ОСОБА_8 , наданими у суді.

При цьому, в ході судового розгляду призначено експертизу, яка не спростувала доводів зазначених у висновках спеціалістів ДФІ. Недивлячись на відсутність на час розгляду справи в суді, певних документів, які вимагав експерт для встановлення заборгованості із виплати стипендій, ця експертиза додатково підтвердила факт наявності заборгованості по оплаті за енергоносії. Що, в свою чергу, також виключає можливість преміювання та встановлення надбавок керівникам установи всупереч, п.п.5 п.4 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» №557 від 26.09.2005, зі змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства освіти і науки України №614 від.25.10.2005, та вчинено через недотримання обвинуваченою положень встановлених ч.ч.1,5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996 ХІV від 16.07.1999, п.п. 20,32 Порядку складання, розгляду, затвердження й основні вимоги щодо виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002.
Відтак, наведені вище порушення бухгалтерської дисципліни, допущені ОСОБА_7 , призвели до безпідставної виплати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , надбавки до посадового окладу та за високі досягнення у праці на загальну суму 73 403,35 грн, що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати №72 за жовтень 2013, №81 за листопад 2013, №89 за грудень 2013, №3 за січень 2014, №10 за лютий 2014, №17 за березень 2014, №25 за квітень 2014, №33 за травень 2014, №40 за червень 2014, №46 за липень 2014, №55 за серпень 2014, № 61 за вересень 2014, №68 за жовтень 2014, №78 за листопад 2014? дослідженими судом, які складено та підписано самою ОСОБА_7 .
Згідно із вимогами ст.242 КПК України, всупереч доводам сторони захисту, встановлення вказаних збитків висновком експерта не є обов`язковим. Адже, їх розмір визначено із відомостей наданих потерпілим Львівським коледжем транспортної інфраструктури Дніпропетровського національного університету Залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна, та розрахований виходячи із даних бухгалтерського обліку які підтвердила своїм підписом сама ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що всі ці докази узгоджені, послідовні, логічні, зібрані з дотриманням вимог КПК України, всесторонньо досліджені в судовому засіданні і свідчать про вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і в сукупності в повній мірі доводять винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.
Також в судовому засіданні допитаний представник потерпілого ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , в показаннях яких відсутні факти, що стосуються суті розгляду справи. Вони не підтверджують та не спростовують винуватість ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_7 , оскільки вона вчинила службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.367 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Суд враховує, що скоєне ОСОБА_7 є кримінальним проступком.
ОСОБА_7 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючих покарання обставин не встановлено.
Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй основне покарання у виді штрафу.
Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ч. 1 ст. 367 КК України обов`язкового додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю , суд прийшов до висновку про необхідність позбавити ОСОБА_21 права обіймати посади, пов`язані з здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.
Оскільки ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки з часу вчинення, то за правилами ч.5 ст.74 КК України, її слід звільнити від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_22 заявив цивільний позов до ОСОБА_7 про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, в якому просив стягнути з обвинуваченої майнову шкоду у сумі 73403,35 грн.
Судом встановлено, що матеріальна шкода полягає у розмірі заподіяної шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яка встановлена судом. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду. Тому з урахуванням положень ч.1 ст.1166 ЦК України позов підлягає задоволенню.
Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_7 винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.367 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.
На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного цим вироком, у зв`язку з закінченням строків давності.
Цивільний позов Прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_23 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь Державного вищого навчального закладу «Львівський коледж транспортної інфраструктури» (м.Львів, вул.Снопківська,47) заподіяну майнову шкоду у сумі 73403,35 грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - не обирати.
Речові докази у справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1