У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001178 від 12 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.11.2020 о 23:00 годин за адресою Ужгородський район, село Тийглаш, автодорога Київ-Чоп М06 на 824 кілометрі працівниками СРПП №3 Ужгородського РВП, було зупинено автомобіль марки «БМВ» з р.н.з Словакії НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було зупинено за несправність лівої фари на вищевказаному автомобілі. Під час фіксування даного правопорушення, ОСОБА_4 за не складання відносно нього постанови, надав працівнику поліції неправомірну вигоду в розмірі 200 гривень.

Відомості про скоєння даного кримінального правопорушення передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України 12 листопада 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001178.

11 листопада 2020 року в ході проведення огляду місця слідчим СВ Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області було одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером: ТБ 9223672.

12 листопада 2020 постановою слідчого СВ Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером: ТБ 9223672 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Клопотання слідчого обгрунтовується тим, що з метою збереження речових доказів, а також враховуючи, що вищевказана купюра, має значення для встановлення вагомих обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази в органу досудового слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вказане у клопотанні майно.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоч згідно рапорту слідчого ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Вивчивши зміст клопотання, дослідивши додані до цього письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Матеріалами клопотання встановлено, що органом досудового слідства Ужгородським РВП Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001178 від 12 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, в рамках якого розслідуються обставини вчинення кримінального правопорушення - надання ОСОБА_4 працівнику поліції неправомірну вигоду в розмірі 200 гривень під час фіксування адміністративного правопорушення, що мало місце 11.11.2020 о 23:00 годин за адресою Ужгородський район, село Тийглаш, автодорога Київ-Чоп М06 на 824 кілометрі.

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на зазначену грошову купюру з тих підстав, що така має значення речового доказу та може містити сліди кримінального правопорушення.

В якості доказу слідчим надано постанову у від 12.11.2020 року про визнання купюри номіналом 200 гривень з серійним номером: ТБ 9223672 речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001178 від 12 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.
Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, жодних заперечень по суті клопотання до суду не подав.
Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Відтак матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
Відтак, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим наведені правові підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема для належного забезпечення потреби досудового розслідування,в збереженні вказаного у клопотанні речового доказу, власником майна не спростовано наведені у клопотання обставини вчинення кримінального правопорушення, тому слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001178 від 12 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України задовольнити.

Накласти арешт на одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером: ТБ 9223672 у кримінальному провадженні № 0001178 від 12 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду (особою, яка не була присутньою під час її оголошення на протязі 5-и днів з дня отримання її копії)

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1