Дата документу 08.02.2021
Справа № 334/499/21
Провадження № 1-кс/334/179/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000012 від 23.01.2021 року, року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 січня 2021 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїжджій частині вул. Новокузнецької зі сторони вул. Водограйної в напрямку вул. Автозаводської в м. Запоріжжі.

В цей же час, на нерегульований пішохідний перехід, який розташований в районі буд. №4 по вул. Новокузнецькій та позначений дорожньою розміткою «Зебра» і дорожніми знаками «Пішохідний перехід», вийшов пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який почав перетинати проїжджу частину зліва-направо за ходом руху автомобіля.

Під час руху, по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_4 , наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_7 , який рухався по ньому, своєчасно не зменшила швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу та не надавши перевагу в русі останньому, виїхала на пішохідний перехід, де передньою правою частиною кузова скоїла наїзд на останнього.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушила вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами, відповідно до яких: п.18.1.: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди в кареті швидкої медичної допомоги.

Відповідно до довідки про причину смерті № 515 від 25.01.2021, смерть ОСОБА_7 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.

28.01.2021 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2021, в ході проведення якого зафіксовано слідову інформацію, погодні та дорожні умови, кінцеве положення автомобіля учасника ДТП та його механічні пошкодження, які утворилися в результаті наїзду на пішохода;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.01.2021, яка розповіла детальні обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди;

слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_8 від 27..01.2021, в ході якого остання вказала та пояснила на місці пригоди весь механізм ДТП;

протоколом огляду відеозапису від 25.01.2021, з камери зовнішнього спостереження, що зафіксувала обставини та механізм ДТП;

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 27.01.2021.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Крім того, ОСОБА_4 усвідомлює те, що вчинила кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер, а також те, що шкода яка була завдана потерпілому, не може бути усунена, оскільки потерпілий загинув на місці ДТП. Незважаючи на те, що у ОСОБА_4 є неповнолітня дитина, чоловік, вона має можливість змінити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та відсутність дієвого контролю за виконанням підозрюваним такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- відомості щодо осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, органу досудового розслідування не відомі, що унеможливлює обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді особистої поруки;

- згідно з п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, що свідчить про неможливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави;

- тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявність обґрунтованого ризику того, що підозрювана може покинути межі території України, унеможливлює застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в слідчому ізолятору м. Запоріжжя №10 строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого щодо підстав застосування запобіжного заходу підозрюваній у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК України.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання слідчого та просив застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обґрунтовуючи тим, що підозрювана раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, має на утримані малолітню дитину, офіційно працевлаштована. На даний час підозрювана надала потерпілій матеріальну допомогу у розмірі 80 000 грн., з`являється на всі виклики слідчого. Крім того, зазначив, що слідством не доведені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та прокурором не доведено, що не можливо застосувати до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала адвоката ОСОБА_5 , запевнила суд, що не має намірів переховуватися від слідства, та буде з`являтися до слідчого за першою вимогою.

Вислухавши доводи прокурора, пояснення ОСОБА_10 та її захисника адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 23.01.2021 року внесено відомості до ЄРДР за №0000012 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

28.01.2021 року ОСОБА_4 письмово повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України під особистий підпис.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду та інших дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри в скоєнні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають слідчому судді підстави, що підозрюваний може не виконати покладені на нього обов`язки.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, зокрема це: витяг з ЄРДР; протокол огляду місця події від 22.01.2021 р.; протоколи допиту свідків від 26.01.2021р.; протокол допиту потерпілої від 27.01.2021 р., протокол проведення слідчого експерименту від 27.01.2021р., протоколом огляду від 25.01.2021р., повідомлення про підозру від 28.01.2021р. та іншими документами.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року, у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (ст.29, 62 Конституції України).

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до клопотання, слідчим були зазначені такі ризики, як можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.
Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в судовому засіданні не доведено існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Крім того в клопотанні відсутні обґрунтування не можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри не може бути підставою для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є винятковим.

Частина 4 ст.194КПКУкраїни передбачає, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 та ч. 6 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка раніше не судима, має постійне місце проживання, одружена, має на утримані малолітню дитину 2017 року народження, офіційно працевлаштована, та позитивно характеризується за місцем роботи, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваної, тому відсутні ризики, що підозрювана буде переховуватися від органів досудового розслідування.
Підозрювана ОСОБА_4 скоїла необережний злочин, на даний час добровільно надала потерпілій матеріальну допомогу у розмірі 80 000 грн., автомобіль на якому було скоєно кримінальне правопорушення був вилучений слідчим під час проведення огляду місця події,на даний час проводяться експертизи, тому прокурором не підтверджений ризик, що підозрювана може впливати на потерпілу, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що відсутні підстави для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_10 найсуворішого запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 слід відмовити, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, який забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді, поклавши на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

УXВАЛИВ:

У клопотанні слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування засобів електронного контролю, строком на два місяця - по 08 квітня 2021 року включно, за її місцем проживання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 слідуючи обов`язки:

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора, суду місця свого проживання адресою: АДРЕСА_1 , в певний період доби, а саме: з 20 годин 00 хвилин до 08 годин 00 хвилин наступної доби;

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають права на виїзд з України.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Забезпечення виконання застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області шляхом контролю перебування підозрюваної ОСОБА_4 за місцем її мешкання.

Термін дії ухвали закінчується 08 квітня 2021 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Оголошення повного тексту ухвали 08 лютого 2021р. о 16 год. 40 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1