ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1289/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/9073/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : в порядку ст. 303 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Харківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000235 від 14.01.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000235 від 14.01.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України і накладено арешт на вилучені 03.06.2020 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 речі та документи:

1. Одну полімерну пляшку ємкістю 5 літрів з рідиною невідомого походження коричневого кольору, з характерним запахом спирту;

2. Одну полімерну пляшку ємкістю 5 літрів з прозорою рідиною невідомого походження, з характерним запахом спирту;

3. Одну скляну банку, ємкістю 3 літри з рідиною темного кольору невідомого походження, з характерним запахом спирту;

4. Дві пляшки коньяку ТМ «Courvoisier», у запечатаному вигляді, ємкістю 2 літри кожна;

5. Одну картонну упаковку з маркуванням ТМ «Finlandia Cranberry» з тетра упаковкою та рідиною всередині. Цілісність тетра упаковки не порушена;

6. Одну картонну упаковку з маркуванням ТМ «Finlandia», ємкістю 3 літри, цілісність упаковки не порушена;

7. Одну полімерну пляшку з рідиною червоного кольору невідомого походження, з характерним запахом спирту;

8. Одну скляну банку з рідиною темного кольору невідомого походження, з характерним запахом спирту.

В задоволенні клопотання в іншій частині, щодо накладення арешту на грошові кошти в національній та іноземній валюті, вилучених під час обшуку відповідно до протоколу обшуку від 03.06.2020, та перелічених в клопотанні про накладення арешту, слідчий суддя відмовив. При цьому зазначив, про необхідність повернення майна, в арешті якого відмовлено, особі, у якої його було вилучено.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні Харківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначила, що під час розгляду клопотання про арешт майна прокурором було розсекречено та оголошено частину протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 займались транспортуванням, перевозкою та зберіганням, з метою збуту лікеро-горілчаної продукції, яка має ознаки підробки та явні ознаки підроблених марок акцизного податку, за що отримували незаконно грошові кошти. Тому є ґрунтовні підстави вважати, що майно, грошові кошти, вилучені під час обшуку домоволодіння отриманні не інакше, як злочинним шляхом. Також відповідно до протоколу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, від 05.05.2020 також встановлено, що ОСОБА_8 здійснює продаж недоброякісної алкогольної продукції з підробленими марками акцизного податку, транспортування якої здійснює транспортним засобом ТМ «Mersedes Sprinter», 313 днз НОМЕР_1 , 2005 року випуску. На підставі вищевикладеного, встановлено, що грошові кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали не інакше, як за здійснення незаконної діяльності. Накладення арешту на грошові кошти обумовлена не тільки необхідністю збереження речових доказів вчинення кримінального правопорушення, а й необхідністю застосування спеціальної конфіскації такого майна і для подальшого застосування конфіскації як обов`язкового виду покарання за результатом судового розгляду щодо осіб, які можуть бути визнаними винними у вчиненні кримінального правопорушення.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000235 від 14.01.2020 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України.

04.06.2020 слідчий Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в межах даного кримінального провадження. В обґрунтування клопотання зазначила, що Московським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000235 від 14.01.2020 за фактом реалізації алкогольної продукції з явними ознаками підробки марок акцизного податку на території м. Харкова та Харківської області.

В ході виконання доручення слідчого встановлені особи, безпосередньо причетні до злочинної групи, яка здійснює виготовлення та збут фальсифікованої алкогольної продукції, на яку у подальшому наносяться підроблені марки акцизного податку України. До вказаної діяльності причетна, крім інших, ОСОБА_9 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

03.06.2020 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2020 під час обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_9 виявлено та вилучено кілька полімерних пляшок, об`ємом 5 літрів кожна, з прозорою рідиною з запахом спирту, картонні упаковки з тетра-паками з рідиною в середині, грошові кошти.

Слідчий зазначає, що вказане майно є тимчасово вилученим, є достатні підстави вважати, що воно підшукано, виготовлено, пристосовано чи використовувалось як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди. З метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, та відчуження збереження як речових доказів, слідчий просила накласти арешт на вказане майно.

Приймаючи рішення про накладення арешту на полімерні пляшки, об`ємом 5 літрів кожна, з прозорою рідиною з запахом спирту та картонні упаковки з тетра-паками з рідиною в середині та відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що прокурором доведено, що полімерні пляшки та картонні упаковки з тетра-паками з рідиною в середині відповідають критеріям, визначеним в ст. 98 КПК Українм і ознакам тимчасового вилученого майна, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення і яке буде досліджене експертним шляхом з метою встановлення його походження та властивостей. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. При цьому, слідчий суддя вважав необґрунтованими підстави для арешту грошових коштів, як таких, що отримані внаслідок протиправної діяльності, оскільки жодного доводу на підтвердження достатності підстав вважати, що вилучені грошові кошти використані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, ні слідчим у клопотанні , ні прокурором в судовому засіданні, не наведено, крім того, надання дозволу на проведення грошових коштів судом надано не було, а нових доказів, які не досліджувались під час розгляду клопотання на обшук, надано не було.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилучених полімерних пляшок та картонних упаковок з тетра-паками ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування в тому числі для проведення експертних досліджень. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту полімерних пляшок та картонних упаковок тетра-пак, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно того, що в матеріалах клопотання відсутні нові докази, які б свідчили про достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди, щоб дало підстави для накладення на них арешту, враховуючи, що дозволу на вилучення грошових коштів під час обшуку, слідчим суддею не надавалось.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі прокурора, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Харківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді