Справа № 495/2507/20
Номер провадження 1-кп/495/473/2020
УХВАЛА

09 червня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

провівши у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області відкрите судове засідання по обвинувальному акту, внесеного до ЄРДР за № 0000001, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 121 ч. 1 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

В провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 121 ч. 1 КК України.

Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тих підстав, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Крім того обвинувачений може чинити тиск на потерпілого та свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого ОСОБА_5 захисник ОСОБА_6 також заявив письмове клопотання про обрання у відношенні обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений неодноразово, а саме 01.02.2020 та 08.05.2020 року телефонував потерпілому та погрожував тому фізичною розправою.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтримав клопотання прокурора та свого представника та просив їх задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотань прокурора та представника потерпілого, оскільки вважає їх необґрунтованим та такими, що не відповідає вимогам діючого КПК України. Так прокурором та представником потерпілого в порушення вимог ст. 184 КПК України до клопотання не додано жодного належного доказу в обґрунтування підстав та ризиків, зазначених у клопотанні. Доданий диск не є належним доказом, оскільки незрозуміло його походження та хто саме на ньому записаний. Його підзахисний виключно позитивно характеризується, одружений, має на утриманні малолітню дитину та мати інваліда. Перебуваючи на запобіжному заходу у вигляді нічного домашнього арешту його підзахисний жодним разом його не порушив. Просив відмовити у задоволенні клопотань.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника та пояснив, що не телефонував потерпілому з погрозами, а номер вказаний у клопотанні йому ніколи не належав.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Судом було встановлено, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, складається з посилань, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора не вбачається, що стороною обвинувачення надано доказ того, що обвинувачений переховувався від досудового слідства, чинив тиск на свідків та потерпілого, або хтось в його інтересах чинив такий тиск.

Доданий до клопотання диск, нібито з погрозами обвинуваченого потерпілому суд не може визнати належним доказом існування ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки суд не є експертною установою, для встановлення походження цього диску та ідентифікування осіб, розмови яких зафіксовані на цьому диску.

С таких же міркувань не підлягає задоволенню і клопотання представника потерпілого захисника ОСОБА_6 . Крім того до клопотання надано копію повідомлення про вчинення злочину за ст. 129 ч. 1 КК України, де під час досудового слідства і будуть проводитись відповідні експертизи.

Крім того, у судовому засіданні судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, а саме одружений, має на утриманні малолітню дитину та мати інваліда, працює за наймом та має постійне місце проживання, які спростовують ризик уникнути кримінальної відповідальності.

Стосовно того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, то суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

Таким чином, на переконання суду прокурором та представником потерпілого не надано аргументованих доказів, що існують будь-які ризики того, що обвинувачений вчинив, або намагався вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи його вік та стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, враховуючи розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа, а також те, що по справі не допитано обвинуваченого, потерпілого та свідків, не досліджено письмових доказів, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора та представника потерпілого щодо обрання у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та приходить до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, в межах ст. 181 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 години до 05.00 години наступної доби.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду за викликом;
- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи;
- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим по вказаному кримінальному провадженню.

Строк дії ухвали встановити два місяці з моменту її ухвалення, тобто до 07 червня 2020 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1