Справа № 192/1824/20
Провадження № 1-в/192/580/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. смт Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
засудженого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ СВК №21 клопотання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» про приведення вироку щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, на даний час відбуває покарання у ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі Закон України №2617-VIII від 22.11.2018) стосовно ОСОБА_4 . В клопотанні посилається на те, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України на підставі ст.71 КК України до 3 позбавлення волі.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд клопотання у відсутність представника колонії.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неявка представника СВК №21 не перешкоджає судовому розгляду.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Засуджений ОСОБА_4 судовому засіданні в режимі відеоконференції просив залишити призначене покарання без змін.
Суд, з`ясувавши думку засудженого, прокурора, дослідивши клопотання, матеріали, якими клопотання обґрунтовано, приходить до наступного.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2019 року ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст. 309 КК України і призначено покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково у виді 6 місяців позбавлення волі приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2018 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2019 ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покаранням призначеним за даним вироком, поглинуто покарання, призначене за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2019 року, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018.

Вищевказаним законом внесені зміни до ч.1 ст. 309 КК України згідно яких покарання у виді позбавлення волі санкцією ч.1 ст.309 КК України не передбачено.

Відповідно до ст. 5 ч. 1 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 1 п. 13 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 та ч.3 ст.74 КК України.

Згідно ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи, що покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України призначене вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2019 відповідно до ч.4 ст. 70 КК України поглинуто покаранням, призначеним за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.08.2019, вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2019 не потребує приведення у відповідність до вимог Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018, тому клопотання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 72,74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» про приведення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1