ун. № 759/1957/20
пр. № 1-кп/759/706/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004769 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 03.08.2017 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.389 ч.2 КК України до покарання у виді арешту на строк 20 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

сторони захисту: захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_8 ,

представників потерпілого: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , 03.07.2019 приблизно о 02 годині 48 хвилин, перебуваючи на території Торгівельного центру «ВМБ», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 136, внаслідок власної необережності, своїми діями вчинив тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Так, 03.07.2019, ОСОБА_3 , перебував навпроти входу (виходу) торгівельного центру «ВМБ», що розташований за адресою: м. Київ, прос. Перемоги, 136, де маючи намір провести особисте дозвілля розпочав розмову із раніше невідомим йому ОСОБА_8 , який знаходився неподалік.

Під час розмови, ОСОБА_8 , запропонував послугу продажу власного мобільного телефону, на що ОСОБА_3 , відповів згодою та взявши до мобільний телефон став детально його оглядати.

В ході огляду ОСОБА_3 , висловив свою невдоволеність, оскільки не мав змоги переглянути основні функції телефону, внаслідок встановленої комбінації введення паролю, тож, ОСОБА_3 , звернувшись до ОСОБА_8 , із проханням розблокувати мобільний телефон, останній зауважив, що йому не відома комбінація введення паролю.

Тим часом, ОСОБА_3 , став висловлювати невдоволення та обвинувачувати ОСОБА_8 , в шахрайських діях, оскільки запідозрив, що даний мобільний телефон може бути викрадений.

Під час розмови в останніх виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 , наблизившись впритул до ОСОБА_8 , здійснив спробу нанести один удар правою рукою стиснутою в кулак в область обличчя останнього, проте ОСОБА_8 , відступивши, ухилився від удару, втім, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, відчуваючи до ОСОБА_8 , раптово виниклу особисту неприязнь, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків від своїх дій, хоча повинен був їх передбачити, наніс удар лівою рукою стиснутою в кулак в ліву частину обличчя ОСОБА_8 , який не втримавши рівновагу впав на асфальтоване покриття лівою частиною голови, в результаті чого отримав тілесне ушкодження, у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку з формуванням внутрішньо мозкових гематом в лівій лобній частці, тім`яній частці, в правій скроневій частці з перифокальним набряком, субдуральної гематоми справа в лобно-скронево-тім`яній ділянці, гемо тампонади основної пазухи зліва, лінійного перелому лівої скроневої кістки з переходом на пірамідку скроневої кістки, синця на повіках правого ока, яке відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, визнав повністю та показав, що 03.07.2019 зустрівся з потерпілим ОСОБА_8 біля ТЦ «VMB», поблизу станції метрополітену «Житомирська». ОСОБА_8 запропонував йому придбати телефон. У нього виникли сумніви щодо можливості того, що телефон був викрадений. Він запитав у ОСОБА_8 , чи може він оглянути телефон та подивитися у якому телефон стані? Коли він взяв телефон до своїх рук, то побачив, що на телефоні стоїть пароль і запитав у потерпілого, який пароль доступу до телефону? ОСОБА_8 сказав, що не знає пароль доступу. Він запідозрив, що телефон викрадений і попросив викликати працівників поліції, щоб вони перевірили даний телефон. Потерпілий ОСОБА_8 почав дуже агресивно реагував так як знаходився у нетверезому стані і схопив його за сорочку. Він вдарив потерпілого, щоб таким чином заспокоїти, але, оскільки останній був у нетверезому стані, то втративши координацію впав на землю і вдарився головою. Одразу після цього він підійшов до ОСОБА_8 щоб переконатися, що у нього є пульс та з ним все гаразд. Будучи дуже наляканий даною подією він покинув місце події. Свою вину визнає повністю та щиро розкаюється. Фактичні обставини справи, а саме: час, дату, місце скоєння злочину не оспорює. Цивільний позов визнає частково.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, крім його власних показань, підтверджується показаннями потерпілого та свідка по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що повертався додому після роботи і було вже пізно. Вирішив зайти до ВТБ (магазину) і на своєму шляху зустрів таксиста та обвинуваченого. Запропонував ОСОБА_3 купити телефон, ОСОБА_3 взяв телефон до рук, щоб оглянути, а потім запитав пароль доступу від телефону. Він запропонував власноруч розблокувати телефон, але ОСОБА_3 заперечив, хотів власноруч розблокувати телефон. Він сказав, що не скаже ОСОБА_3 пароль доступу до телефону, після чого розпочався словесний конфлікт. ОСОБА_3 почав приховувати телефон за своєю спиною. В результаті цього почалася сутичка, в ході якої ОСОБА_3 спочатку відштовхнув його, а потім наніс удар правою рукою, потім лівою рукою після чого він втратив свідомість. Прийшов до тями через 2 тижні в лікарні. Свідком даних подій був таксист. На момент даної події перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він не хватав ОСОБА_3 за одяг, лише намагався забрати телефон, але можливо хватав за руку.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що біля станції метрополітену «Нивки» взяв пасажира - обвинуваченого і рухались в сторону вулиці Котельникова. По дорозі заїхали на станцію метро «Житомирську», тому що потрібно було дочекатися його товариша. Діставшись до «Житомирської» чекали 5-10 хвилин, але товариш не з`являвся. Тим часом обвинувачений зайшов до магазину «АТБ», після того, як вийшов з «АТБ» до машини не сідав, залишився чекати на вулиці. Згодом до ОСОБА_3 підійшов потерпілий ОСОБА_8 і вони одразу почали спілкуватися. Оскільки він знаходився в автомобілі, міг лише частково чути про що розмовляли обвинувачений з потерпілим. Річ пішла відносно телефону. Коли телефон потрапив до рук обвинуваченого, він попросив розблокувати його, щоб належним чином оглянути телефон, але на той момент потерпілий сказав, що не знає пароль доступу до телефону. Відповідно, обвинувачений зробив висновок, що ймовірно телефон викрадений та відмовився повертати телефон. В результаті цього почалася сутичка, згодом це переросло в те, що обвинувачений ОСОБА_3 не став терпіти таких зухвалих дій збоку потерпілого ОСОБА_8 і спробував нанести удар, але той ймовірно не досяг цілі, або досяг лише частково. Наступний удар ОСОБА_3 спромігся нанести. Коли потерпілий ОСОБА_8 опинився на землі, ОСОБА_3 підійшов до нього та заплатив гроші за поїздку і сказав їхати звідси. Він покинув місце події, але згодом повернувся, щоб перевірити, чи все гаразд. Він вийшовши з машини, переконався, що на місці події немає обвинуваченого, помітив, що неподалік є працівники поліції, які здійснювали затримання іншої особи з невідомим таблетками. Він звернувся до працівників поліції, але ті відповідних дій не прийняли. Повертаючись до місця події помітив, що поряд вже знаходились люди, одна особа викликала швидку, інші намагались надати першу допомогу.

Також свідок ОСОБА_11 показав, що спочатку потерпілий намагався нанести удар обвинуваченому, а потім удар наніс обвинувачений. Удар правою рукою ймовірно не досяг цілі, а удар лівою рукою прийшовся в нижню частину обличчя. Після цього удару потерпілий втратив координацію та впав, вдарившись головою об тротуарну плитку. Деякі події він вже з точністю не пам`ятає. Очевидців, які могли б бути свідками даних подій не було.

Крім показань потерпілого та свідка, винуватість ОСОБА_3 у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується наступним:

-протоколом прийняття заяви від 08.07.2019 потерпілого ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення (а.п.66);

-протоколом огляду місця події від 03.07.2019, згідно якого встановлено місце вчинення кримінального правопорушення, на фасаді закладу «Космолот» виявлене камеру відео спостереження та вилучено змив речовини бурого кольору схожу на кров (а.п.67-70);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.07.2019 в якому відображено хід проведення слідчої дії за участю свідка ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка спричинила потерпілому тілесні ушкодження (а.п.80-83);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.07.2019 в якому відображено хід проведення слідчої дії за участю свідка ОСОБА_11 , де останній детально розказав та показав, як були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому (а.п.84-89);

-протоколом огляду предметів від 05.07.2019, згідно якого оглянуто телефон «Моторола ЗЕТ», який належить свідку ОСОБА_11 та встановлено програму «Mobile Taxi», де серед замовлень виявлено замовлення особи на ім`я ОСОБА_12 (а.п.91-94);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 12.08.2019, згідно якого було отримано відеозапис з камер відео спостереження, що знаходяться у власності ТЦ «ВТБ» за адресою: м.Київ, пр.Перемоги, 136 (а.п.97-100);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.08.2019, згідно якого було отримано відеозапис з камер відео спостереження, що знаходяться в супермаркеті «АТБ» за адресою: м.Київ, пр.Перемоги, 136 (а.п.104-106);

-протоколом огляду відео від 05.07.2019 та переглянутим в судовому засіданні в порядку ст.359 КПК України компакт-диском, згідно якого було встановлено, як особа зовні схожа на обвинуваченого ОСОБА_3 03.07.2019 близько 02.25.52 зайшла до АТБ Маркету, а 03.07.2019 близько 02.26.23 вийшла з нього (а.п.107-110);
-протоколом огляду відео від 05.07.2019 та переглянутим в судовому засіданні в порядку ст.359 КПК України компакт-диском, згідно якого було встановлено, як між особами зовні схожими на обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_8 03.07.2019 близько 02.46.48 розпочинається конфлікт та штовханина, 03.07.2019 близько 02.48.20 потерпілий ОСОБА_8 перший лівою рукою наносить удар в обличчя обвинуваченого ОСОБА_3 , 03.07.2019 близько 02.48.20 обвинувачений ОСОБА_3 у відповідь правою рукою наносить удар в обличчя потерпілого ОСОБА_8 , а потім близько 02.48.22 наносить лівою рукою удар потерпілому ОСОБА_8 в обличчя і останній падає на землю (а.п.111-121);
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 03.09.2019, згідно якого було отримано медичну картку стаціонарно хворого ОСОБА_8 та ком пакт диск з МСКТ (а.п.122-126);

-висновком експерта №042-1674-2019 від 19.09.2019, згідно якого у ОСОБА_8 при зверненні за медичною допомогою виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черпно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням внутрішньо мозкових гематом в лівій лобній частці, тім`яної частці, в правій скроневій частці з перифокальним набряком, субдуральної гематоми справа в лобно-скронево-тім`яній ділянці, гемо тампонади основної пазухи зліва, лінійного перелому лівої скроневої кістки з переходом на пірамідку скроневої кістки, синця на повіках правого ока, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (а.п.128-134);

-копією картки виїзду швидкої медичної допомоги №219 від 03.07.2019 згідно якої був встановлений попередній діагноз (а.п.140);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.01.2020 в якому відображено хід проведення слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_3 , де останній детально розказав та показав, як були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому (а.п.141-144);

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд визнає їх взаємоузгодженими, належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні та обґрунтовано приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, оскільки його винуватість, в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до ст.337 КПК України, доведена поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.128 КК України правильно, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд керуючись ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у скоєному злочині, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, за даними облікової документації у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_3 на обліку не перебуває, а отже є осудним.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, має місце реєстрації, його поведінку як до, так і після вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше судимий і не відбувши до кінця покарання за попереднім вироком, знову вчинив злочин, а тому приходить до переконання про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст.128 КК України.

Приймаючи до уваги, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.08.2017 ОСОБА_3 засуджений за ст.389 ч.2 КК України на 20 днів арешту, та не відбувши покарання за попереднім вироком знову скоїв новий злочин, суд на підставі ст.71 КК України вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком, частково приєднати не відбуте покарання.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Стосовно вирішення питання щодо цивільного позову, то суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 щодо відшкодування матеріальної шкоди обвинуваченим ОСОБА_3 у розмірі 17 266 гривень 08 копійок задовольнити в повному обсязі, оскільки позивачем в обґрунтування цивільного позову надані копії чеків, які підтверджують витрати, пов`язані з лікуванням.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує та пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно вимог ст.23 ч.1,2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст.128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди., з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, його майновий стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь цивільного позивача ОСОБА_8 - 30 000 гривень.

Процесуальні витрати по справі за проведення судово-медичної експертизи покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст.71, 72, 73 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.08.2017 у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) днів і остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 10 (десять) днів.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 16.09.2020.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 , строк його затримання в порядку ст.208 КПК України, з 21.01.2020 по 22.01.2020.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 , кошти у розмірі 17 266 гривень 08 копійок.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 , кошти у розмірі 30 000 гривень.

В іншій частині цивільного позову у задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи, на користь держави у розмірі 1 796 гривень 90 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1