Справа № 638/9455/13-к
Провадження № 1-в/638/723/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у звязку із закінченням строків виконання обвинувального вироку, -

встановив:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтування подання зазначає, що 27.05.2014 року Шевченківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області прийнято на виконання вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.03.2014 року стосовно ОСОБА_4 , засудженого за ч.3 ст.185, ч.1 ст.321 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Зазначає, що перебіг давності виконання вироку стосовно засудженого не переривався та не зупинявся, підстав вважати, що засуджений ухилявся від відбування покарання немає, оскільки останній місце мешкання не змінював, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином перебіг давності виконання вироку відносно ОСОБА_4 розпочався з 11.04.2014 року та закінчився 11.04.2019 року. ОСОБА_4 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. На підставі викладеного просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2014 року.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримав.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримав.
ОСОБА_4 в судовому засіданні просив подання задовольнити.
Суд, розглянувши подання, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали особової справи засудженого та оглянувши матеріали судового провадження №638/9455/13-к, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`яти років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.
Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:
- закінчення зазначених у ст.80 КК України строків;
- неухилення засудженого від відбування покарання;
- невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Як вбачається з вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.03.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст.321 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вищевказаний вирок суду набрав законної сили 11.04.2014 року.
За період часу з 11.04.2014 року по теперішній час ОСОБА_4 злочинів не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягався, що підтверджується довідкою про судимість від 03.07.2020 року.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом.
Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.
Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності матеріали провадження не містять та суду не надано.
Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.
У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».
Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.
Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженим ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, враховуючи обставину, що засуджений за період з 11 квітня 2014 року до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, КВК України, керуючись ст.ст.80 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд -
постановив:

Подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у звязку із закінченням строків виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.03.2014 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.321 КК України у звязку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13.11.2020 року о 15:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1