Номер провадження: 11-сс/813/174/21
Номер справи місцевого суду: 522/222/21 1-кс/522/130/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.01.2021 р., якою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця за національністю, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, н одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого з адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

- 11.04.2017 року до Приморського районного суду міста Одеси направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 у кримінальному провадженні № 0000083,

-підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстр досудових за № 0000010 від 04.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушенню передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави строком до 04 березня 2021 року включно,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП Одеській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», на строк проведення досудового розслідування, тобто до 04.03.2021 року включно із визначенням розміру застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181600 грн.

У разі внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав в ухвалі, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яка знайшла своє підтвердження матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не одружений, станом на теперішній час притягується судом до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого умисного корисливого злочину, в рамках розгляду обвинувального акту, ухиляється від явки до суду, про що свідчить надана прокурором копія ухвали про привід обвинуваченого ОСОБА_8 (у кримінальному провадженні № 0000083), а тому є ризики того, що підозрюваний зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може вчинити нові кримінальні правопорушення.

Таким чином, встановивши в судовому засіданні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

З урахуванням особи підозрюваного та обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначила, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, та посилається на такі обставини:
1) підозрюваний ОСОБА_8 є залежним від наркотичних засобів та потребує лікування, бажає отримати його в стаціонарній державній установі, що буде неможливим у разі його перебування під вартою;
2) судом не враховано наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_8 , а саме, наявність постійного місця перебування, про що свідчить згода матері підозрюваного, власниці квартири у АДРЕСА_1 , де він може перебувати в разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту;
3) ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, збиток за правопорушенням відсутній та потерпіла не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним;
4) слідчий суддя ОСОБА_1 вже приймав участь в якості слідчого судді у іншому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , проте вирок у тому провадженні був скасований судом апеляційної інстанції, тому зазначений суддя є упередженим.
Посилаючись на вказані доводи, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 наполягала на вимогах апеляційної скарги та просила їх задовольнити.
Прокурор в судове засідання апеляційного суду повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду кримінального провадження був повідомлений належним чином, жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки 04.01.2020 приблизно об 19 годині 40 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 2 по провулку Світлому в місті Одесі побачив раніше не знайому йому ОСОБА_10 яка у той час перебувала біля терміналу самообслуговування за вказаною адресою.
Побачивши ОСОБА_10 , у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований н відкрите заволодіння мобільним телефоном «Хіаоmі Redmi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 , в копусі чорного кольору, вартістю 2 тисячі 500 гривень із сім карткою НОМЕР_3 , який ОСОБА_10 тримала у своїх руках, стоячи біля терміналу самообслуговування.
Надалі, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, діючи повторно, переслідуючи ціль неказаного збагачення вирвав із рук ОСОБА_10 мобільний телефоном «Хіаоmі Redmi», ІМЕІ: НОМЕР_4 (ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в копусі чорного кольору, вартістю 2 тисячі 500 гривень із сім карткою НОМЕР_3 .
В подальшому ОСОБА_8 разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілі ОСОБА_10 матеріальну шкоду, на загальну суму 2 тисячі 500 гривень.
За даним фактом слідчим відділенням Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000010 від 04.01.2021за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
05.01.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
В п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року, де Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Підозра ОСОБА_8 обґрунтована заявою пре вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 , показаннями потерпілої ОСОБА_10 , протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, в ході обшуку якого виявлено та вилучено викрадений мобільний телефон.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегія суддів не погоджується з доводами захисника з приводу не доведення наявності ризиків, заявлених слідчим, оскільки слідчий суддя зазначив про наявність таких, посилаючись на клопотання слідчого та долучені до нього докази, та в повній мірі обґрунтував їх існування.
Апеляційний суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшли своє підтвердження.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності у ОСОБА_8 постійного місця перебування, квартири у АДРЕСА_1 , де він може перебувати в разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не спростовують висновків слідчого судді, оскільки на даний час існує реальний ризик переховування підозрюваного, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні такого кримінального правопорушення, а саме у вигляді максимального покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років, усвідомлення підозрюваним можливого настання негативних наслідків в результаті ймовірного вчинення інкримінованих йому згідно матеріалів даного клопотання кримінально-протиправних дій, може свідчити про наявність ризику у вигляді можливого вжиття підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження.
Крім того, в ході апеляційного розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи слідчого судді щодорозгляду на даний час у Приморському районному суді міста Одеси обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000083 від 11.01.2017 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_8 не з`являється на судові засідання, та переховується від суду, у зв`язку із чим 05.10.2020 Приморським районним судом міста Одеси було винесено ухвалу про здійснення приводу ОСОБА_8 .
Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про безумовну необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До того ж, обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам, а доводи апеляційної скарги щодо наявності у підозрюваногопостійного місця проживання не можуть вважатись підставою для скасування рішення суду першої інстанції, зокремапідозрюваний не працює, не одружений.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , що підозрюваний ОСОБА_8 є залежним від наркотичних засобів та потребує лікування не підтверджено жодними належними доказами, тому є безпідставними.
Посилання захисника, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, збиток за правопорушенням відсутній та потерпіла не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним є передчасним.
Твердження апеляційної скарги, що слідчий суддя ОСОБА_1 вже приймав участь в якості слідчого судді у іншому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , а тому є упередженим не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відвід судді ОСОБА_1 підозрюваний ОСОБА_8 не заявляв, а участь судді в іншому кримінальному провадженні не слугує доказом його упередженості. Інших доказів неупередженості судді ОСОБА_1 апелянтом не зазначено.
На думку апеляційного суду слідчим суддею в достатній мірі враховані обставини справи та особа підозрюваного, з огляду на що обраний розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України є для нього помірним та в разі внесення такої застави, достатньою мірою зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судове рішення є законним і обґрунтованим, а підстав для задоволення апеляційної скарги захисника під час апеляційного розгляду не встановлено, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ,підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді, якою відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.01.2021 р., якою відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4