В И Р О К
Іменем України
19.10.2020 року

м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/64/19
провадження № 1-кп/448/30/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000050 від 23.07.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді тренера-викладача Самбірської ДЮСШ, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.305 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник адвокат ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що 22.07.2018 року у громадянина ОСОБА_3 виник намір перемістити з Республіки Польща в Україну через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю наркотичний засіб «трамадол», який міститься у лікарському засобі «Tramal Retard 200».

На виконання злочинного умислу, 23.07.2018 року приблизно о 03 год. 25 хв. ОСОБА_3 на автомобілі «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Польща), через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Шегині», що знаходиться на території Шегинської сільської ради Львівської області, виїхав до м.Перемишль (Республіка Польща) з метою придбання в аптеках лікарського засобу «Tramal Retard 200» із вмістом наркотичного засобу «трамадол» та подальшого його незаконного переміщення через митний кордон на територію України.

У подальшому, реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_3 перебуваючи на території Республіки Польща, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у проміжку часу з 03 год. 25 хв. 23.07.2018 року по 11 год. 23.07.2018 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), з метою використання у власних цілях, придбав упаковки лікарського засобу «Tramal Retard 200» із вмістом «трамадолу» у вигляді таблеток, що були розфасовані у 8 блістерів по 10 таблеток у кожному, а загалом 80 таблеток, одну з яких видобув із упакування та спожив.

Для зменшення об`єму придбаного лікарського засобу «Tramal Retard 200» та полегшення приховування від митного контролю при незаконному переміщенні через митний кордон України наркотичного засобу, ОСОБА_3 , звільнив 8 блістерів із 79 таблетками у них з вмістом наркотичного засобу «трамадол» у кількості 15.8 грама від картонного упакування, у якому такі знаходились.

У подальшому, після вчинення даних дій, ОСОБА_3 , умисно, усвідомлюючи, що переміщення наркотичного засобу «трамадол», який містився у лікарському засобі «Tramal Retard 200» через державний кордон України заборонено, помістив придбані ним 8 блістерів із 79 таблетками вказаного лікарського засобу у кишеню штанів, у які був одягнений, з метою приховування від митного контролю та унеможливлення виявлення їх співробітниками митної та прикордонної служби, та 23.07.2018 року вирушив на автомобілі «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині» для в`їзду на митну територію України з Республіки Польща, куди прибув цього ж дня приблизно о 11:00 год.

Під час проходження прикордонного та митного контролів, ОСОБА_3 , достовірно усвідомлюючи, що незаконно переміщує через митний кордон України наркотичний засіб «трамадол», який містився у лікарському засобі «Tramal Retard 200», обравши смугу руху спрощеного прикордонно-митного контролю «зелений коридор», чим фактично заявив про те, що не переміщує через митний кордон України товари, які підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України, не повідомив працівників прикордонної та митної служби про переміщення ним 79 таблеток «Tramal Retard 200» із вмістом наркотичного засобу «трамадол» у великих розмірах, до митного контролю їх не пред`явив, а лише видав їх на вимогу працівників митної служби при проходженні поглибленого митного огляду.

Відповідно до Списку № 1 Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, «трамадол» є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Відповідно до Таблиці 1 «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188, 15.8 грама наркотичного засобу «трамадол» становить великий розмір.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину визнав повністю, цілковито підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті і проголошені прокурором. Зазначив, що дійсно вищевказаного дня та часу при наведених вище обставинах мав намір перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичний засіб у вигляді таблеток «Tramal Retaard 200», який переховував при собі (у кишені штанів), однак при проведенні огляду було виявлено вищевказаний наркотичний засіб та в подальшому такий вилучено. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не застосовувати до нього суворої міри покарання.

Потерпілі в кримінальному провадженні відсутні.

Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням наступних доказів, зокрема:

- витягу з ЄРДР за №№0000050 від 23.07.2018 року;

- даними протоколу огляду місця події та фототаблицями до такого від 23.07.2018р.;

- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.07.2018р.;

- даними протоколу освідування особи від 23.07.2018р.;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спянінння за №114 від 23.07.2020р.;

- висновку експерта за №3/711 від 07.08.2018р., з якого відомо, що у наданих на дослідження сімдесяти дев`яти таблетках блідо-рожевого кольору виявлено трамаджол, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Загальна маса трамадолу в 79-ти таблетках блідо-рожевого кольору становить 15,80 грам. Загальна маса таблеток після проведення усіх необхідних досліджень становить 25,408 грам;

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 юридично вірно кваліфіковано за ч.2 ст.305 КК України, оскільки він перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичні засоби у великих розмірах.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпеку вчиненого, дані про винну особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, котре згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне і беззастережне визнання вини обвинуваченим, незадовільний стан здоров`я батька ОСОБА_6 , котрий перебуває на утриманні обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , під час кримінального провадження розповідав про обставини, які повністю викривають його у вчиненому злочині, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв розкриттю кримінального правопорушення та з`ясуванню обставин його вчинення, у скоєному щиро розкаявся, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, внаслідок вчиненого злочину тяжких наслідків не настало, враховуючи обставини справи, а також особу обвинуваченого, котрий вперше притягається до кримінальної відповідальності, після вчинення даного злочину до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем праці - Самбірська ДЮСШ, незадовільний стан здоров`я батька ОСОБА_6 , який проживає з обвинуваченим та перебуває на його утриманні, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Згідно ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 своєї постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.

За наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини, незадовільний стан здоров`я батька ОСОБА_6 , котрий перебуває повністю на утриманні обвинуваченого, тощо, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, критичне ставлення до своєї діяльності, а також притягнення до кримінальної відповідальності вперше, враховуючи відомості про особу винного, а також думку прокурора, котрий при призначенні покарання обвинуваченому просив застосувати ст.69 КК України до такого, надавши при цьому останньому штраф у виді трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст. 305 КК України застосувати до ОСОБА_3 положення ч.1 ст.69 КК України, і призначаючи основне покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, передбаченого у санкції ч.2 ст.305 КК України, у вигляді штрафу у зазначеному прокурором розмірі, що буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 , не може бути застосована додаткова міра покарання, передбачена ч.2 ст.305 КК України у вигляді конфіскації майна, з огляду на таке.

Так, статтями 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені злочинів, є конфіскація майна.

Згідно положень ст.59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу України.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа №154/2423/16, провадження №51-54км18) корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ні досудовим слідством, ні судом наявність у ОСОБА_3 , корисливого мотиву не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що до обвинуваченого ОСОБА_3 , у даному випадку не слід застосовувати конфіскації майна, навіть при тому, що таке передбачено санкцією ч.2 ст.305 КК України, як обов`язкове.

Відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 25.07.2018 року у даному кримінальному провадженні, з метою його забезпечення, відповідно до ст.ст.132, 170-173 КПК України було накладено арешт на майно.

Згідно ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, про необхідність скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 25.07.2018 року.

У відповідності до положень, передбачених ст.100 КПК України, згідно яких зокрема: майно, яке підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегло на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені майно повертаються власнику (законному володільцю), враховуючи, що наркотичний засіб обвинувачений, перевозив, маючи такий при собі (у кишені штанів), а не приховуваному у будь-яких важкодоступних чи спеціально обладнаних сховищах даного транспортно засобі, суд приходить до висновку про повернення транспортного засобу.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого в користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у вигляді домашнього арешту закінчив свою дію, клопотання від прокурора про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого до суду не надходило, відтак суд не вбачає підстав для його обрання до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.305 КК України та призначити йому із застосуванням положень ст.69 КК України покарання - штраф в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

У відповідності до ст.59 КК України, не призначати ОСОБА_3 , додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, - не обирати.

Арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 25.07.2018 року, - скасувати.

Речові докази: 71 штук таблеток блідо-рожевого кольору та залишок таблеток (розтерті 8 шт. таблеток), які знаходяться у кімнаті речових доказів слідчого відділу УСБУ у Львівській області, - знищити;

Речові докази: автомобіль марки «Sкoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ключами в замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_3 .
Речові докази: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23 липня 2018 року, на 1 аркуші, контрольні талони автомобіля марки «Шкода», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , для проходження по зеленому коридору та серії НОМЕР_3 для проходження по червоному коридору, оптичний носій інформації типу DVD-R марки «BENQ» світло-бежевого кольору із відеозаписами із камер спостереження в митному пункті «Мостиська» в напрямку виїзд на територію України по зеленому та червоному коридору за період з 10:00 год. по 12:00 год. 23.07.2018 року та флеш носій марки «GoodRam» 4Gb чорного кольору із відеозаписами із камер спостереження в боксі поглибленого огляду митного поста «Мостиська» за період з 11:00 год по 12:30 год. 23.07.2018 року, - залишити при кримінальному провадженні №0000050.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення хімічної експертизи за №3/711 від 07.08.2018 року, у сумі 1144 (однієї тисячі сто сорок чотири) гривні (79040, м.Львів, вул. Конюшинна, 24; р/р 0003 в УДКСУ у Залізничному районі м.Львова; МФО 825014; ).

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1