Справа № 135/1180/20
Провадження № 1-кп/135/134/20
ВИРОК
іменем України
21.10.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000213, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 30.05.2005 Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. 1 та 2, ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 08.08.2005 Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 16.01.2007 Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК, ст.ст. 70,71 України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 12.06.2008 Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 10.05.2011 Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 09.06.2016 після відбуття строку покарання;

- 30.05.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 04.10.2017 Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 28.12.2017 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 16.01.2018 Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області на підставі ч.ч. 2,3,4 ст. 70 КК України попередні покарання складені та визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 06.09.2018 Броварським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 та 4 ст. 70 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.02.2017 по 06.11.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

який відбуває покарання в державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)»,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Під час відбування покарання в державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)», яка розташована у с. Губник Ладижинської міської ради Вінницької області, вул. Гранітна, 15, на ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст. 395 КК України, протягом одного року накладалось дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу, яке ніким не оскаржене та не скасоване, а саме: 05.06.2020 ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_4 переведено до приміщення камерного типу строком на 1 місяць за зберігання заборонених предметів. Проте ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Так, 09.09.2020 близько 11 год. 00 хв. начальником відділення соціально-психологічної служби Ладижинської ВК №39 майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , згідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018 (далі Правила), здійснювався обхід дільниці посиленого контролю Ладижинської ВК №39 з метою перевірки дотримання засудженими норм порядку відбування покарання.

09.09.2020 о 11 год.00 хв. відчинено та перевірено камеру №5 вказаної дільниці, в якій утримується засуджений ОСОБА_4 . Зайшовши до камери, працівником адміністрації проведено огляд та встановлено, що дана камера знаходиться в неохайному вигляді і в ній не здійснювалось вологе прибирання.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 самостійно відбуває покарання в приміщенні камери, ОСОБА_6 , відповідно до пункту 3 розділу 2 Правил, засудженому ОСОБА_4 було поставлено законну вимогу здійснити вологе прибирання камери. Проте засуджений ОСОБА_4 відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у відкритій зухвалій формі, категорично відмовився виконати законну вимогу. Після цього ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені розділом 3 Правил, та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України.

09.09.2020 близько 11 год. 45 хв. Начальником Ладижинської ВК № 39 полковником внутрішньої служби ОСОБА_7 засудженому ОСОБА_4 повторно поставлено законну вимогу здійснити вологе прибирання камери. Проте засуджений ОСОБА_4 також відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у відкритій зухвалій формі, категорично відмовився виконати законну вимогу представника виправної установи, хоча був зобов`язаний і за станом здоров`я міг це зробити, але умисно не виконав вказану вище вимогу, незважаючи на попередження щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 391 КК України злісна непокора законним вимогам адміністрації установи відбування покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарань була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Судом встановлено, що 25.09.2020 року прокурор Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор з однієї сторони та підозрюваний ОСОБА_4 з іншої сторони, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 391 КК України. Підозрюваний визнав свою винуватість у вчиненні злочину та щиро покаявся.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений злочин, а саме у виді 1 року позбавлення волі. Сторони узгодили можливість призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом частково приєднати невідбутої частину покарання за вироком Броварського міського суду Київської області від 06.09.2018 року до покарання за даним вироком та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які відомі підозрюваному.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання за вчинений злочин, передбачений ст. 391 КК України та визначити остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили укладену угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання, вказав, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

В судовому засіданні суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 394, п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Узгоджена в угоді міра покарання знаходиться у межах санкції ст. 391 КК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ст. 391 КК України, підстав для відмови в затвердженні угоди немає. Суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання за ст. 391 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначено в порядку ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за даним вироком. Оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Броварським міським судом Київської області від 06.09.2018 року, невідбута частина покарання за яким на день винесення даного вироку становить 2 роки 10 місяців позбавлення волі, враховуючи те, що з характеристики по особовій справі засудженого видно, що кінець строку відбування покарання 20.08.2023 року.

При цьому, суд враховує, що ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення покарання за сукупністю вироків виключно судом, у випадку коли підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні якого у подальшому укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає самостійно, керуючись правилами статей 71, 72 КК України (п. 20 ППВССУ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод»).

Відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначене за попереднім вироком, підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.09.2020, укладену між прокурором Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.09.2020 покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Броварського міського суду Київської області від 06.09.2018 року, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком три роки з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 21.10.2020 року.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: