02.02.2021
Справа № 642/531/21
Провадження № 1-кс/642/280/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., уродженця с.Привітне Кіровського району АРК, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацюючого, з середньою освітою, на утриманні малолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає у Хостелі на пл. Привокзальній у м. Харкові, раніше неодноразово судимого: 04.10.1996 року Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 22.09.1999 року Кіровським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 16.12.2002 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, с. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; - 07.02.2008 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 28.05.2008 Керченським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 20.06.2008 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 03.03.2017 з Казанковської ВК Миколаївської області №93 по відбуттю строку покарання, у кримінальному провадженні №0000122 від 31.01.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернулась слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння умисних корисливих злочинів, останній раз 20.06.2008 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна та будучи звільненим 03.03.2017 з Казанковської ВК Миколаївської області №93 по відбуттю строку покарання, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нове, корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 31 січня 2021 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 знаходився разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у північному тунелі вокзалу "Харків Пасажирський", розташованому за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, де побачили потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підійшов до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яких попросив продати йому цигарку, на що ОСОБА_5 відмовився і почав вимагати у потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти, на що останній хотів піти від них, однак в цей момент ОСОБА_8 перегородив дорогу ОСОБА_9 та схопив його своїми руками за тулуб та підвів його до кута сходинок головного входу вокзалу "Харків Пасажирський". В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, діючи в групі, без попередньої змови між собою, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів ОСОБА_5 наніс два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_9 , від чого останній впав на підлогу та в цей момент ОСОБА_8 дістав з лівої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі сто десять гривень (110 грн.) купюрами номіналом: п`ятдесят гривень - одна шт., двадцять гривень - три шт., та сім карту мобільного оператора "Водафон Україна" з абонентським номером НОМЕР_1 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

01.02.2021 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

01.02.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Привітне Кіровського району АРК, українець, громадянин України, неодружений, офіційно непрацюючий, з середньою освітою, на утриманні малолітніх дітей не має, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: - 04.10.1996 року Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; - 22.09.1999 року Кіровським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; - 16.12.2002 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, с. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; - 07.02.2008 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; - 28.05.2008 Керченським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; - 20.06.2008 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 03.03.2017 з Казанковської ВК Миколаївської області №93 по відбуттю строку покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Метою обрання зазначеного запобіжного заходу є попередження встановлених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилаються на те, що метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є попередження ризиків, встановлених у п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що вказує те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6-ти років, й усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та тяжкість покарання може змінити місце свого мешкання. Крім того, не можна виключати ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 був раніше неодноразово судимий, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення, офіційно не працевлаштований, отримує дохід за рахунок протиправних дій, стійких соціальних зв`язків у суспільстві не має. На території м. Харкова та Харківської області стійких соціальних зв`язків не має, не мешкає. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілого. Вищезазначені обставини свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та зазначили, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення і може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілого, скоїти нове кримінальне правопорушення та не має міцних соціальних зв`язків в суспільстві, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нове, корисливе кримінальне правопорушення та посилались на те, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилавшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.
Захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилавшись, що підозрюваний не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контрактами.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконний вплив на потерпілого, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі викладеного, суд вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для забезпечення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає ОСОБА_5 розмір застави.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 369-372, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів - до 31 березня 2021 року включно.
Строк тримання під вартою рахувати з 01 год. 55 хв. 01 лютого 2021 року.
Строк дії ухвали - до 31 березня 2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1