КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/768/17
Провадження № 1-кс/488/416/20
Ухвала
Іменем України
03.09.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого про зміну місця зберігання арештованого майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся із відповідним клопотанням до суду в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2016 року за № 0002185 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.
В клопотанні порушується питання про зміну місця зберігання транспортного засобу марки «Мазда 323» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та визначити місцем зберігання спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів ГЗРСМ ЦЗ ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле 5.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом Корабельного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0002185 від 24 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.
03 жовтня 2019 року ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі № 488/768/17 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Мазда 323», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Вказаною ухвалою визначено місце зберігання зазначеного транспортного засобу на території внутрішнього майданчику Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області.
Слідчий зазначає, що зазначене арештоване майно є габаритним, і під дією природних чинників (дощу, різкої зміни температури повітря тощо), виникла необхідність у зміні місця зберігання арештованого майна, що можливо здійснити лише на підставі відповідного судового рішення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про зміну місця зберігання арештованого майна не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0002185 від 24 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.
Із матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2019 року накладено арешт на тимчасово вилучене 08 січня 2017 року майно, зокрема, на автомобіль марки «Мазда 323», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та визначено місцем його зберігання територію внутрішнього майданчику Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області.
За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядкок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений Постановою КМУ від 19.11.2012 р. № 1104, визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Однак,вказаним Порядком не передбачено, що під час досудового розслідування питання щодо зміни місця зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді. Із вищезазначених норм закону можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, зміна їх місця зберігання покладається на зазначену сторону.
Так, пунктом 20 вказаної Постанови визначено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Разом з тим, частиною 7 статті 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.
Отже, чинним законодавством України не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про зміну місця зберігання речових доказів.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладають під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що вирішення питання про зміну місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, а всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.
Керуючись ст. ст. 100, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання слідчого відділу Корабельного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зміну місця зберігання речового доказу в кримінальному провадженні, - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1