Справа № 442/4041/19
Провадження № 1-кп/442/68/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників обвинуваченого-адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представник потерпілої ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000163 від 28.01.2019 року відносно:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трускавець, Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не є, не військовозобов`язаний, раніше неодноразово судимий, востаннє 23.10.18 Трускавецьким міським судом за ч.1 ст.263, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, ст.75 КК України - 2 роки; 31.01.2019 Трускавецьким міським судом за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; 31.01.2019 Трускавецьким міським судом за ч.1 ст. 395 КК України до арешту 3 місяця, 07.05.2019 Трускавецьким міським судом за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 засуджений до позбавлення волі на строк до 3 років 7 місяців, 14.06.2019 Трускавецьким міським судом за ч.1 ст.263 засуджений до позбавлення волі на строк до 3 років 8 місяців на шлях виправлення не став, а вчинив ряд нових злочинів проти власності,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,-

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_9 , 10.01.2019 орієнтовно 01:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом розібрання даху стелі проник у гараж дачного будинку, що на земельній ділянці АДРЕСА_2 звідки з автомобіля марки Москвич 412 належного ОСОБА_10 , таємно, повторно викрав майно останнього, а саме: акумуляторну батарею ємкістю 60 ампер/годин вартістю 1400 гривень та радіатор охолодження від автомобіля марки Москвич 412, бувший у вжитку з 1969 року вартістю 1300 гривень, чим завдав майнової шкоди потерпілому на загальну суму 2 700 гривень.

Окрім цього 31.01.2019 орієнтовно 02:30 год. ОСОБА_9 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом віджиму металопластикового вікна проник у безномерну новобудову, що на АДРЕСА_3 належну ОСОБА_11 звідки таємно, повторно викрав майно останнього, а саме двожильний електричний мідний кабель довжиною 300 метрів вартістю 15 гривень за 1 метр загальною вартістю 4500 гривень, чотирьох жильний електричний мідний кабель довжиною 30 метрів вартістю 32 гривні за 1 метр загальною вартістю 960 гривень, електричний подовжувач довжиною 20 метрів вартістю 250 гривень, дві пластмасові дверцята від електричних щитів марки Eltis вартістю 75 гривень кожна, чим завдав майнової шкоди потерпілому на загальну суму 5 860 гривень.

17.02.2019 орієнтовно 03:30 год. ОСОБА_9 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом взлому замка проник у будинок АДРЕСА_4 , належний ОСОБА_7 звідки таємно, повторно викрав майно останньої, а саме: 2 рулони рубероїду довжиною 15 метрів вартістю 300 гривень кожна, загальною вартістю 600 гривень, тачку одноколісну зеленого кольору вартістю 500 гривень, дві металеві бочки 200 літрові без кришок вартістю 350 гривень кожна на загальну вартість 700 гривень, металеві бляти у кількості 8 штук вартістю 200 гривень кожна, загальною вартістю 1600 гривень, двері з піддувалом у кількості 2 штуки вартістю 600 гривень кожні, загальною вартістю 1200 гривень, металеві дверцята від кухні вартістю 120 гривень, чим завдав майнової шкоди потерпілому на загальну суму 4720 гривень.

25.02.2019 орієнтовно 01:00 год. ОСОБА_9 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом взлому дверей проник у будинок з АДРЕСА_5 , належний ОСОБА_8 звідки таємно, повторно викрав майно останньої, а саме: металеві бляти у кількості 4 штуки вартістю 200 гривень кожна, загальною вартістю 800 гривень, металеві дверцята кухні вартістю 120 гривень, дриль бувшу у вжитку з 1998 року вартістю 300 гривень, болгарку бувшу у вжитку з 1998 року вартістю 300 гривень, тканинне одіяло розміром 180 на 220 см бувше у вжитку з 2006 року вартістю 150 гривень. Продовжуючи єдиний злочинний умисел впродовж двох наступних днів з вказаного помешкання таємно повторно викрав алюмінієві металопрофіля розмірами 50x5x3 см. у кількості 100 штук вартістю 40 гривень кожна, загальною вартістю 4 000 гривень. Своїм протиправними діями завдав майнової шкоди потерпілій на загальну суму 5670 (п`ять тисяч шістсот сімдесят) гривень.

02.03.2019 орієнтовно 04:30 год. ОСОБА_9 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, перебуваючи на стоянці поблизу будинку №101 на вул. Стрийській в м. Дрогобичі, Львівської області заволодів двома боковими дзеркалами заднього огляду з автомобіля марки Volkswagen Transporter Т4 з д.н.з. НОМЕР_1 належного ОСОБА_12 , вартістю 250 гривень кожне, відкрутивши їх від вказаного автомобіля, заподіявши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 500 гривень.

04.03.2019 орієнтовно 02:40 год. ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, перебуваючи між ОСОБА_13 та с. Залужанами повторно таємно викрав з повітряної лінії зв`язку розподільчий кабель марки ТІШ 10x2x0.4 довжиною 350 метрів вартістю 3661.01 гривень, кабель марки ТІШ 5х2х0.4 довжиною 500 метрів вартістю 3319.45 гривень, дріт марки БСА-4 довжиною 500 метрів вартістю 2905.00 гривень, чим завдав майнової школи ПАТ «Укртелеком» на загальну вартістю 9885.45 гривень.

Таким чином, ОСОБА_9 , своїми умисними і протиправними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, також своїми умисними і протиправними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України вину визнав повністю та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо його не карати. Цивільний позов в сумі матеріального відшкодування визнає повністю. Не визнає вину у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, оскільки даний злочин не вчиняв.

Окрім того, що ОСОБА_9 свою вину визнав у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України, його вина у вчинені кримінального правопорушення підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, а саме:

Показами представника потерпілого та цивільного позивача ПАТ «Укртелеком» - ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні суду повідомила, що цивільний позов підтримують в повному обсязі та просять його задоволити, щодо міри покарання покладаються на думку суду.

Потерпіла ОСОБА_7 , в судовому засіданні суду повідомила, що має претензії до обвинуваченого, як матеріального так і морального характеру. На досудовому слідстві він в присутності поліції та понятих а також її показував де і звідки вкрав майно, що відповідає дійсності. Цивільний позов не подавала. Також просить суд, обвинуваченого суворо карати.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні суду повідомила, що має претензії до обвинуваченого, як матеріального так і морального характеру. З їхнього будинку, який знаходиться на АДРЕСА_6 на протязі двох днів викрадено майно, а саме: металеві бляти, металеві дверцята кухні, дриль, болгарку, тканинне одіяло та алюмінієві металопрофіля.

Крім наведеного, вина стверджується матеріалами справи, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні, а саме:

- заявами потерпілих в поліцію про вчинене кримінальне правопорушення, заявами потерпілих на згоду проведення в приміщеннях їхнього будинку слідчого експерименту, протоколами проведення слідчих експериментів та фототаблицями до них, Довідками про вартість майна, з яких вбачається причетність ОСОБА_9 до скоєних злочинів.

Поряд з тим, оцінюючи в сукупності докази в даному провадженні, з врахуванням часу та способу вчинення вказаного кримінального правопорушення суд вважає за допустимим вище перелічені докази.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення поза будь-яким розумним сумнівом. Його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, оскільки він, своїми умисними і протиправними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаному з проникненням у приміщення та вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілими.

Адвокат обвинуваченого заявила клопотання про визнання ряду доказів недопустимими, а саме Протоколів слідчих експериментів, оскільки вони не відповідають вимогам та проведенні з порушення КПК України, що виключає можливість оцінки таких доказів судом при розгляді справі по суті і винесенні вироку.

Суд приходить до висновку, що формування матеріалів справи відносно обвинуваченого ОСОБА_9 відбулося в порядку передбаченому КПК України, а саме протоколи слідчих експериментів, які проводилися по місцю проживання потерпілих проводили слідчі, які входили в группу слідчих, щодо розслідування данного кримінального провадження та обвинувачений визнавав всі скоєні крадіжки про що також підтвердив в судовому засіданні. Подані письмові докази стороною обвинувачення, на думку суду, є належними, допустимими та достовірними.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості ряду доказів судом взяті до уваги та вказують на недоліки досудового слідства, які однак не свідчать про необґрунтованість обвинувачення за епізодами, визнаними судом доведеними, з врахуванням безпосередньо досліджених доказів.

Усі слідчі дії, проведені у відповідності до положень КПК України та зміст таких є однозначним.

Таким чином, порушень КПК України, які б вплинули на правильність висновків суду на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, на думку суду, не встановлено.

Окрім того, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 28.02.2019 орієнтовно 04:30 год. ОСОБА_9 зайшов на прибудинкову територію загального користування будинку АДРЕСА_7 де знаходився мопед марки Alpha, червоно-чорного кольору з серійним номером LWMPCALA5 81028623 з д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 8000 гривень, належний ОСОБА_14 , який був причеплений до огорожі металевим ланцюгом з навісним замком, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи на меті злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, шляхом розбиття навісного замка відчепив мопед від огорожі, та поволік його у невстановлений слідством напрямку, таким чином не законно заволодів вказаним транспортним засобом, заподіяв потерпілому майнової шкоди на суму 8000 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України.

В підтвердження вини ОСОБА_9 сторона обвинувачення наводить такі докази.

Показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який в судовому засіданні повідомив, що з під його будинку викрали мопед Альфа синьо-червоного кольору, який він залишив на ніч та причепив на колодку до огорожі. Вранці вийшов на вулицю та побачив, що мопеда немає і звернувся в поліцію. Коли зловили ОСОБА_9 і проводили з ним слідчий експеримент біля його будинку, то він відразу зрозумів, що ОСОБА_9 не вчиняв даного злочину, оскільки його пояснення відрізнялися із обставинами, які взагалі були в ніч скоєного злочину та його покази різнилися з його показами. Обвинувачений пояснив, що розломив колодку ломом (арматурою), однак дана колодка була розрізана кусачками. Протокол слідчого експерименту не читав, однак підписав його на вимогу поліцейських. Ніякої жінки понятих в цей день не було.

Також обвинувачення покликається на протокол слідчого експерименту від 22.05.2019 з долученим DVD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту та в якому обвинувачений дає покази, які різняться з показами потерпілого ОСОБА_15 , а саме щодо способу викрадення мопеду Альфа ( а.с. 171-176) та на довідку про вартість майна (а.с. 197).

ОСОБА_9 вважає себе не винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та просить його виправдати за цими статтями.

Згідно із ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

У відповідності зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Жоден з допитаних в ході судового розгляду кримінального провадження у справі жодним чином не доводить вини обвинуваченого.

Відтак, аналіз доказів сторони обвинувачення слід зосередити на речових і письмових доказах.

Однак, вище перераховані письмові докази у справі, на які сторона обвинувачення посилається, як на докази доведеності вини ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому злочинів, безпосередньо не вказують на скоєння злочинів саме ОСОБА_9 .. При цьому частина вказаних доказів взагалі не стосується висунутого обвинувачення ОСОБА_9 ..

Органом досудового розслідування та стороною обвинувачення безпідставно кваліфіковано дії ОСОБА_9 за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно. В ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення жодним чином не доведено, що саме ОСОБА_9 вчинив даний злочин. Таке обвинувачення базується лише на припущеннях та воно не є підтверджене жодними об`єктивними доказами та є свідченням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України.

Згідно п.10 ч.1 ст.7, частин 1, 2, 4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності з вимогами п. 23 Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження в ході судового розгляду, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за ч.2 ст. 289 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено. Всі докази, надані стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_9 під час огляду та оцінки визнані судом такими, що не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

В такому разі суд вважає необхідним в силу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України виправдати ОСОБА_9 у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їхнє виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З урахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, то таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, раніше неодноразово судимого, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, думку потерпілих, шкоду потерпілим не відшкодовано та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Крім того, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, з приводу якого розглядається дане кримінальне провадження, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив до винесення вироку Трускавецьким міським судом від 14.06.2019 року, суд вважає за необхідне керуватися при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, правилами ч.4 ст. 70 КК України.
Представником потерпілого ПАТ «Укртелеком» - ОСОБА_6 , заявлений цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином (а.с. 26-32), в якому вони просять: стягнути з ОСОБА_9 , на їхню користь 9885,46 грн. матеріальної шкоди.

Виходячи з наведеного, вимоги цивільного позивача про відшкодування майнової шкоди цілком підставні та підлягають повному задоволенню, так як підтверджуються доданою довідкою про вартість викраденого майна та перебування його на балансі.

Запобіжний захід не обирався.

Судових витрат не має.

Зняти арешти накладений Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2019 року.

З речовими доказами слід поступити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185КК України у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Трускавецького міського суду від 14.06.2019 року у виді 3 (три) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_9 покарання 3 (три) роки 9 (девять) місяців позбавлення волі, повністю зарахувавши ОСОБА_9 відбуте покарання за вище вказаними вироками.

ОСОБА_9 визнати не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання, а саме з 06 вересня 2018 року.

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином задоволити.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ПАТ «Укртелеком» 9885,46 грн. матеріальної шкоди.

Зняти арешт накладений Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2019 року на рулон рубероїду.

Речові докази:

- рулон рубероїду, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити ОСОБА_7 ..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1