№ 1-кс/756/2729/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2020 року слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , яка полягає у нерозгляді заяви адвоката ОСОБА_6 від 10.12.2020 про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні №0005623 від 16.11.2020,

в с т а н о в и в:
28.12.2020 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , яку отримано слідчим суддею того ж дня, на бездіяльність слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 , яка полягає у нерозгляді заяви адвоката ОСОБА_6 від 10.12.2020 про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні №0005623.

В обґрунтування доводів та вимог скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 подано до Оболонського УП ГУНП у місті Києві, заяву про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0005623, яку залишено органом досудового розслідування без відповідного реагування.

Особа, яка звернулась зі скаргою, в судове засідання не з`явилась. До суду надійшла заява адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про розгляд скарги за їх відсутності, вимоги скарги підтримують та просять задовольнити.

Слідчий Оболонського УП ГУ НП у місті Києві, бездіяльність якого оскаржена до слідчого судді, в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки слідчого суддю не повідомлено.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Оболонським УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005623, розпочатого за заявою ОСОБА_4 від 16.11.2020.

10.12.2020 адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , до Оболонського УП ГУНП у місті Києві було подано заяву про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні (вих.№10-1/12/20), яка була прийнята уповноваженою особою того ж дня, що підтверджується відповідною відміткою на копії заяви.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, пунктом 1 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, серед іншого, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора , яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Порядок залучення до кримінального провадження потерпілого чітко визначений § 4 КПК України «Потерпілий і його представник». Так само і порядок та спосіб звернення сторони кримінального провадження до органу досудового розслідування з клопотанням про виконання процесуальних дій визначений ст. 220 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим і його представником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представником виконання процесуальних дій здійснюється шляхом подання слідчому, дізнавачу, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

У разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

У будь-якому випадку, про результати розгляду клопотання особа, яка заявила його, повідомляється.

Розглядаючи заявлені у скарзі вимоги щодо зобов`язання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 негайно прийняти постанову про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0005623, слідчий суддя відмічає, що розподіл функцій між державними органами і посадовими особами як елемент системи стримувань і противаг є фундаментальним принципом демократичної організації держави.

Однією з форм вираження цього принципу у кримінальному судочинстві є змагальність і диспозитивність як загальні засади кримінального провадження, зміст яких викладено у положеннях статей 22, 26 КПК України.

Частиною 3 ст. 110 КПК України передбачено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Завданням слідчого судді відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Процесуальна самостійність прокурора і його свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Виходячи з того, що залучення особи у якості потерпілого на стадії досудового розслідування є виключно дискреційними повноваженнями слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, який в межах наданих йому повноважень на власний розсуд визначає достатність підстав для прийняття такого рішення, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги, заявлені у скарзі, є передчасними та такими, що знаходяться поза межами компетенції слідчого судді.

В той же час, досліджуючи викладені у скарзі обставини, слідчим суддею встановлено, що вимоги визначені ст. 55 та ч. 2 ст. 220 КПК України дотриманні органом досудового розслідування не були.

Так, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

З огляду на вказане, а також встановлення наявності факту бездіяльності, яка полягає у не виконанні дій, визначених статтями 55, 220 КПК України, в частині невчинення належних дій стосовно розгляду заяви про залучення потерпілим до кримінального провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання уповноважених осіб Оболонського УП ГУНП у місті Києві у кримінальному провадженні № 0005623, розглянути заяву адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 від 10.12.2020 (вих.№10-1/12/20), яку отримано уповноваженою особою того ж дня, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

За таких обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 55, 110, 220, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , яка полягає у нерозгляді заяви адвоката ОСОБА_6 від 10.12.2020 про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні №0005623 від 16.11.2020, задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 та/або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0005623 від 16.11.2020, розглянути заяву адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні (вих.№10-1/12/20), яку було отримано уповноваженою особою Оболонського УП ГУНП у місті Києві того ж дня, в порядку та строки встановлені статтями 55, 220 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1