ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/534/20 Справа № 706/1097/20 Категорія: ст. 179, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого-судді суддів з участю: секретаря судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора в режимі відеоконференції з Христинівським районним судом ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції з Уманським міськрайонним судом: підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівка Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, інваліда другої групи, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 18.06.2019,-

застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці , -

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий СВ Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження №0000271 звернувся до слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області з клопотанням про застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання мотивовано тим, що 03.10.2020 близько 04 години в м. Христинівка Черкаської області ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під керуванням автомобіля марки «Mersedes», р/н НОМЕР_2 , з пасажирами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в темну пору доби, рухаючись по вул. Шевченка в напрямку вул. Каравайського (колишня вулиця Ювілейна) на ділянці дороги з кільцевим рухом позначеною д.з. 4.10, був неуважний, не врахував дорожньої обстановки та швидкості руху, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив зіткнення з бордюрним камінням, що було справа відносно напрямку його руху, від чого автомобіль розвернуло в протилежному напрямку, після чого виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з електричною опорою правою частиною автомобіля. В наслідок ДТП пасажир ОСОБА_12 , отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер на місці.

03.10.2020 о 8 годині 05 хвилин ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та знаходився в палаті №7 неврологічного відділення КНП «Христинівська ЦРЛ» під наглядом. Фактично затриманий ОСОБА_7 - 03.10.2020 о 5 годині 30 хвилин.

03.10.2020 з врахуванням зібраних доказів у кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

05.10.2020 ухвалою слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрано останньому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці з визначенням кола обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого СВ Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області із встановленою періодичністю; повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що мотиви відмови слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого не відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Також місцевим судом не в достатній мірі враховано: що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; вагомість наявних доказів; наслідки вчинення злочину від якого загинула людина. Зазначені обставини, у тому числі тягар можливої відповідальності, у своїй сукупності дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 177, 178, 181 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, врахувавши, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і прокурором не доведено, що тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який на даному етапі може запобігти ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме - незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу слідчим суддею обґрунтовано враховано те, що він раніше не судимий, є інвалідом ІІ групи, позитивно характеризується, з моменту вчинення ДТП перебуває в медичному закладі, та не здійснює жодних дії щодо ухилення від органу досудового розслідування, а сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, слідчим суддею вірно враховано те, що оголошена ОСОБА_7 підозра ґрунтується лише на показаннях свідків.

Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази того, що підозрюваний ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду прокурор посилався на наявність в кримінальному провадженні лише одного ризику, а саме : можливість впливу ОСОБА_7 на свідків у кримінальному провадження, однак вказані обставини не можуть слугувати підставою для застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання порушував заборони, встановленні слідчим суддею місцевого суду, та за першою вимогою з`явився до апеляційного суду.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду належним чином мотивував можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а тому доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є неспроможними.
Істотні порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого відносно ОСОБА_7 - відсутні.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, яка є законною та обґрунтованою, і задоволення апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ст. 179, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :