18.01.2021 363/2655/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0001167 щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця с. Абрикосівка Кіровського району, АР Крим, неодруженого, непрацюючого, освіта середньотехнічна, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , на момент вчинення злочину судимого 15.09.2000 року Кіровським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 81 КК України 1960 року на 4 роки позбавлення волі, 24.09.2003 року звільненого умовно-достроково на 8 місяців 25 днів,

21.12.2007 року Київським районним судом м. Сімферополя АР Крим за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого в зв`язку з відбуттям покарання 21.10.2009 року,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

24.08.2012 року близько 15 год. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , засудженим за цей злочин вироком цього ж суду від 18.12.2013 року, за домовленістю між собою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом розбиття скла проникли в автосалон «Карат Авто» по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_6 кабель вартістю 1 000 грн., електрозварювальний апарат вартістю 800 грн., механізм для мийки автомобілів «Karcher» вартістю 16 000 грн. і металеву драбину вартістю 200 грн.

25.08.2012 року близько 11 год. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , за домовленістю між собою, продовжуючи злочинні дії, об`єднані єдиним злочинним умислом на викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , знову проникли в той же автосалон за вказаною адресою, звідки таємно викрали іншу частина майна потерпілого: два комп`ютерні монітори вартістю 1 200 грн. кожен, три системні блоки вартістю 2 000 грн. кожен, радіотелефон вартістю 500 грн., факс вартістю 1 300 грн., дві клавіатури по 150 грн. кожна, дві комп`ютерні мишки по 168 грн. кожна та два комплекти колонок по 500 грн. кожна.

Таким чином, викрали майно потерпілого ОСОБА_6 на суму 29 836 грн., викраденим розпорядилися на власний розсуд.

В суді ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, з його кваліфікуючими ознаками, а також вартістю, переліком та видом викраденого майна погодився, щиро покаявся у вчиненому.

Показав, що за встановлених у справі обставин 24.08.2012 року спільно з ОСОБА_5 , розбивши скло, проникли до зазначеного автосалону, звідки таємно викрали майно, яке в ньому знаходилося кабель, електрозварювальний апарат, металеву драбину, механізм для мийки автомобілів.

На наступний день продовжили здійснювати задумане. Повторно проникли в той же автосалон, звідки викрали комп`ютерну техніку за переліком згідно обвинувального акту. Викрадене збули за винагороду, грошові кошти поділили між собою.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора та обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому помилкову кваліфікуючу ознаку «повторність», з доведеного обвинувачення слід виключити, оскільки як за змістом самого обвинувачення, так і вироку цього ж суду від 18.12.2013 року щодо ОСОБА_5 , який набрав законної сили, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інкриміновано вчинення продовжуваної крадіжки, яка складається з двох тотожних діянь 24 і 25 серпня 2012 року, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром, а викладене вказує на відсутність в даному випадку такої кваліфікуючої ознаки згідно ч. 2 ст. 32 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, обсяг злочинних дій та розмір викраденого майна, ступінь вчиненого тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який на момент вчинення злочину був раніше судимий, від слідства і суду ухилився з 2013 року, хоча причинами та умовами для цього стало відсутність власного житла і постійного місця проживання, коли ОСОБА_4 за вказаний час жодних нових кримінальних та адміністративних правопорушень не вчинив, протягом останніх чотирьох років постійно працював кочегаром ТОВ «Компанія з водозабезпечення «Укрбурвод», займався суспільно-корисною діяльністю, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога, психіатра не перебуває, зараз не працює, отримує фінансову допомогу від доньки, має важке захворювання туберкульоз легень.

Разом з тим, суд ураховує щире каяття обвинуваченого, що відповідно до ст. 66 КК України є пом`якшуючою покарання обставиною.

Згідно ст. 67 КК України, обтяжуючої покарання обставиною є рецидив злочинів.

Беручи до уваги викладене, а також позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, суд вважає, що вказані обставини дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і це має стати достатнім для його виправлення й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає необхідним і можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням згідно вимог ст. 75 КК України та з покладанням на нього виконання обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись статтями 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і за цим законом призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2, ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та роботи, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації.

Речові докази по справі частини від механізму для мийки автомобілів «Karcher», від монітору комп`ютера, від системного блоку та від обігрівачів повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: