137/832/20
1-кс/137/129/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2020 смт. Літин
Слідчий суддя Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин клопотання слідчого СВ Літинського відділення поліції Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця Вінницької області, громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, із загальною середню освітою, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Слідча ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке погоджене 18.07.2020 прокурором Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Клопотання обгрунтоване тим, що ОСОБА_5 попередньо вступивши в невстановлений слідством час та місці в злочинний зговір на вчинення таємного викрадення чужого майна з ОСОБА_6 , 10.07.2020 прибули в смт. Літин з м. Вінниця.
В подальшому, близько 10.40 год. 10.07.2020 ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на власну користь, розробивши план злочинних дій, розподіливши між собою функціональні ролі з метою вчинення крадіжки зайшли до приміщення магазину побітової техніки «Техно-люкс», що належить ФОП ОСОБА_7 , та розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
У подальшому, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, оглянули торгівельну залу, при цьому, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, з торгових стелажів, таємно здійснили крадіжку ноутбуків марки «DELL» моделі «Inspiron 3584» вартістю 10 680 гривень та марки «Acer» моделі «Aspire 3» вартістю 5 950 гривень, відповідно до товарного чеку № б/н від 12.07.2020 наданого ФОП ОСОБА_7 .
Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , помістивши вищевказані ноутбуки в середину заздалегідь заготовленої сумки, з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, реалізувавши викрадені ноутбуки ОСОБА_8 за 7000 гривень.
Своїми діями, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , завдали потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 16 630 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
17.07.2020 ОСОБА_5 оголошено про підозру у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України (а.с.34-35).
У судовому засіданні слідча Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 клопотання підтримала пояснивши, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений та вчинив новий умисний злочин під-час розгляду обвинувального акту у Вінницькому міському суді Вінницької області. Просила клопотання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого. Вважає клопотання обґрунтованим, та таким що підлягає до задоволення. Враховуючи особу ОСОБА_5 та обставини скоєного ним злочину просив застосувати до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою та обгрунтував неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів по причині відсутності соціально-стримуючих чинників.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині визнав. Просив не обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши матеріали клопотання та докази по даних матеріалах, а також враховуючи вимоги глави 18 КПК України, слідчий суддя прийшов до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений, останній раз - 30.08.2018 Вінницьким міським судом на підставі ч. 4 ст. 309 КК України звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
На даний час в провадженні Вінницького міського суду на розгляді перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та 09.10.2019 звільнений під заставу (а.с. 21 зв.);
Оскільки відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, відтак характеризуючі відомості відносно ОСОБА_5 після вібування покарання можна розцінювати як небажання останнього стати на шлях виправлення.
Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що існують декілька ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 може:
- переховуватись від органів досудового розслідування та суду - можливе майбутнє покарання у виді до 5 років позбавлення волі, дає підстави зробити припущення про бажання останнього уникнути слідства та суду;
- вчиняти інші кримінальні правопорушення - підозрюваний раніше неодноразово був засуджений за злочини проти власності;
- перешкоджати розслідуванню інших можливих кримінальних проваджень іншим чином - підозрюваний може будь-яким чином знищити або сховати речі, які є предметом вчинення кримінальних правопорушень;
-незаконно впливати на свідків та іншого співучасника у цьому злочині.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_5 запобіжні заходи у виді: особистого зобов`язання - через можливість останнього ухилитись від слідства та суду враховуючи особу підозрюваного; у виді особистої поруки - у зв`язку з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру. Неможливо застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що домашній арешт не може бути застосованим без згоди власника майна ОСОБА_9 (а.с. 32), оскільки це може бути порушенням права останньої на мирне володіння своїм майном.
Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Так, правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України». Остаточне рішення від 20 травня 2010 року, п 34. передбачає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.
При обранні запобіжного заходу враховується також рішення Європейського суду у справі «Подвезька проти України» від 12 лютого 2015 року, зокрема, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою має бути переконливо продемонстровано владою. Аргументи за і проти звільнення, у тому числі і ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню розслідування, не повинні бути абстрактними, а фактично бути підтверджені фактичними даними. Небезпека того, що обвинувачений сховається від правосуддя, не може встановлюватися виключно на основі серйозності покарання.
При цьому враховано, що закон не вимагає, того щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у необхідності застосування запобіжного заходжу. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений запобіжний захід з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Дослідженні матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжних заходів, одним із яких і є тримання під вартою.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
Також слідчий суддя враховує що ОСОБА_5 в судовому засіданні не наведено даних на підтвердження таких стримуючих факторів, які б переважали встановлені ризики та надавали б відповідні гарантії поведінки ОСОБА_5 .
Оскільки прокурором та слідчою доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, наявні всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому клопотання підлягає до задоволення.
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 01 липня 2020 складає 2118 грн.
Керуючись ст. ст. 27, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 вересня 2020 року.
Взяти ОСОБА_5 , під варту негайно з зали суду.
У разі внесення застави ОСОБА_5 , покласти на останнього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за кожною вимогою на виклик слідчого, прокурора та суду; повідомити орган досудового розслідування про місце постійного проживання та не відлучатись із вказаного місця проживання без дозволу органу досудового розслідування; здати на зберігання до слідчого органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Упродовж застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі Вінницька установа виконання покарань №1.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1