УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000385 внесеного до ЄРДР 10.11.2020, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, народився в м. Вінниця, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000385 від 10.11.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 10.11.2020 близько 21 години 15 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем "BMW 320", реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , по вул. Київській рухаючись у м. Вінниця, в районі буд. № 114, в момент об`єктивної появи у полі його зору пішохода ОСОБА_7 , який поза межами пішохідного переходу перетинав проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху автомобіля, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на даного пішохода, який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Таким чином, ОСОБА_4 , за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, відповідно до яких:

п. 12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

-п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 12.2, 12.3, 12,4 Правил дорожнього руху України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Крім того, ОСОБА_4 , 10.11.2020 близько 21 години 15 хвилин, керуючи автомобілем "BMW 320", реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , по вул. Київській рухаючись у м. Вінниця, в районі буд. № 114, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який поза межами пішохідного переходу перетинав проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху автомобіля, тим самим поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, якому внаслідок ДТП заподіяно тілесні ушкодження.

Після вчинення наїзду, водій ОСОБА_4 , достовірно розуміючи, що пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, перебуває в небезпечному для життя стані, позбавлений реальної можливості до самозбереження, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не переконався чи потребує останній допомоги, не вжив заходів для надання йому першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб та не відправив потерпілого до лікувального закладу, хоча повинен і мав об`єктивну можливість це зробити, не виконавши свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, з метою уникнути відповідальності, діючи умисно, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 , самовільно залишив місце події на автомобілі "BMW 320", реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 , за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 2.10 (а, б, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) «негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; г) «вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу»; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди».

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

12.11.2020 о 19 годині 05 хвилин в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого за ч.ч.1,2 ст.185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 189 КК України

13.11.2020 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме:

протоколом огляду місця ДТП від 10.11.2020 у якому зафіксовано наслідки наїзду на пішохода;

протоколом огляду місця події від 11.11.2020 в ході якого вилучено автомобіль, на якому здійснив наїзд;

допитами свідка ОСОБА_8 ;

показаннями підозрюваного ОСОБА_4 ;

сукупністю інших доказів зібраних у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Окрім цього, підозрюваний раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення швидкісного режиму та до кримінальної відповідальності. Так, вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 11.11.2019 засуджений за ч. 1 ст. 189 КК України до штрафу в розмірі 25500 гривень, вироком Вінницького міського суду від 17.12.2019 засуджений за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік. Дані обставини дають підстави стверджувати, що ОСОБА_4 перебуваючи на іспитовому строку не зробив належних висновків та свідомо наражає себе та оточуючих на небезпеку, не має міцних соціальних зв`язків, а саме постійного місця роботи. Після вчинення ДТП зник з місця події, з метою знищення або приховання речових доказів у кримінальному провадженні, позбувся ручки перемикання передач та накладки з керма автомобіля. Документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, неодноразово виїжджав за кордон упродовж останніх років. Усе вищеперелічене свідчить про те, що ОСОБА_4 може вчиняти дії спрямовані на ухилення та переховування від органів досудового слідства та суду, впливу на ще не встановлених та не допитаних в ході досудового розслідування свідків події, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Таким чином, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних, репутацію підозрюваного, відсутність соціальних зв`язків та чинників, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, поведінку підозрюваного, орган досудового слідства вважає, що єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді взяття під варту, так як жоден більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним його обов`язків та не зможе забезпечити запобігання вищевказаним ризикам.

На підставі вищевикладеного та беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_4 інкримінуємих йому злочинів, тяжкість покарання, а також те, що внаслідок даних кримінальних правопорушень загинула людина, наявності вищеперелічених ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки ризики не доведені.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, утримує малолітню дитину, раніше не судимий.

Проте, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, його тяжкі, безповоротні наслідки, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, а також те, що підозрюваний самовільно залишив місце дорожньо транспортної пригоди, з метою уникнення відповідальності, тому слідчий суддя вважає, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає, оскільки такі запобіжні заходи не виправдають потреби досудового розслідування.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, проте з урахуванням обставин та наслідків кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визначення ОСОБА_4 розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 19 години 05 хвилин 10 січня 2021 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 10 січня 2021 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя