В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

зі сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, яка укладена 30 листопада 2020 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0003546 внесеному до ЄРДР 12 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шацька Рязанської області Російської Федерації, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей та інших тяжких наслідків, вчиненому за таких фактичних обставин.

12 листопада 2020 року, близько 10:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, здійснив дзвінок з власного мобільного телефону марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_1 , з карткою пакету послуг оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , на лінію «101» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху, через замінування квартири АДРЕСА_2 , що в подальшому призвело до породження паніки та порушення нормального ритму життя населення, внесення дезорганізації у функціонування державних установ, а також до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
Згідно із угодою про визнання винуватості від 30 листопада 2020 року, яка укладена між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0003546 внесеному до ЄРДР 12 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, сторони погодили таке.

Слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 13 листопада 2020 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи інших тяжких наслідків: ОСОБА_4 про те, що 12 листопада 2020 року, близько 10:00 год. він, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, здійснив дзвінок з власного мобільного телефону марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_1 , з карткою пакету послуг оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_2 , на лінію «101» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху, через замінування квартири АДРЕСА_2 , що в подальшому призвело до породження паніки та порушення нормального ритму життя населення, внесення дезорганізації у функціонування державних установ, а також до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Тим самим встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки та звільнення його від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України є тяжким злочином.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості від 30 листопада 2020 року, яка укладена між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0003546 внесеному до ЄРДР 12 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.
ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зазначає, що угода про визнання винуватості від 30 листопада 2020 року, яка укладена між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0003546 внесеному до ЄРДР 12 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Погоджене у ній покарання ОСОБА_4 та звільнення від його відбування на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже визначене в межах санкції ч. 1 ст. 259 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про його особу, який раніше не судимий, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з 2018 року, за місцем проживання характеризується посередньо, є пенсіонером.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості від 30 листопада 2020 року, яка укладена між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0003546 внесеному до ЄРДР 12 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу…

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до постанов про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 12 листопада 2020 року, від 13 листопада 2020 року, речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003546 внесеному до ЄРДР 12 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, визнані: мобільний телефон Samsung LaFleur та сім-карта «Київстар» НОМЕР_3 , які поміщено до спеціального пакету INZ7145542; комп`ютерний системний блок чорного кольору, який поміщено до поліетиленого пакету чорного кольору із первинним пакуванням; компакт диск із аудіозаписом телефонного дзвінка ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту.

Згідно із розпискою від 13 листопада 2020 року, ОСОБА_4 отримав системний блок «LG» на відповідальне зберігання.

Таким чином, з огляду на те, що санкція ч. 1 ст. 259 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, засобами та знаряддями вчинення ОСОБА_4 злочину є мобільний телефон Samsung LaFleur та сім-карта «Київстар» НОМЕР_3 , суд вважає, що на підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України їх необхідно конфіскувати у власність держави.

Відповідно до п.п. 1, 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, системний блок «LG», - необхідно вважати повернутим власнику ОСОБА_4 , а компакт диск із аудіозаписом телефонного дзвінка ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Суд зазначає, що згідно із ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 від 14 листопада 2020 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 14 січня 2021 року, включно.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд повинен вирішити як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 звільняється від відбування покарання, його процесуальну поведінку, суд дійшов висновку, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні.

Отже, підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368, 374, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 30 листопада 2020 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0003546 внесеному до ЄРДР 12 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ч. 1 ст. 76, п. 2, 4 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення даного вироку.

На підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, конфіскувати у власність держави засоби та знаряддя вчинення злочину, а саме: мобільний телефон Samsung LaFleur та сім-карту «Київстар» НОМЕР_3 .

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, який застосований до ОСОБА_4 , згідно із ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 від 14 листопада 2020 року, - скасувати.

Речові докази:

1) системний блок «LG», - вважати повернутим власнику ОСОБА_4 ;

2) компакт диск із аудіозаписом телефонного дзвінка ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту, - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0003546 внесеного до ЄРДР 12 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст.ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області