УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0000484 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 грудня 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванківці Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, не працюючого, що має середньо-спеціальну освіту, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, відносно якого 08.08.2017р. Козятинським ВП ГУНП в Вінницькій області направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 186 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

-якою обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15.02.2021р. включно.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
( в режимі відеоконференції з Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області)
обвинувачений ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з ДУ
«Кропивницький слідчий ізолятор»)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15.02.2021р. включно

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проходженням служби в зоні АТО, з 2019 року постійно мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчується актом проживання, який підписаний сусідами, отримує дохід від разових робіт, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, має на утриманні двох дітей 2006 року народження та 2013 року народження, наразі як проживають біля бабусі, так як мати знаходиться на заробітках за кордоном.

Зауважує, що після застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , останній позбавлений можливості заробляти кошти, щоб утримувати своїх дітей. Зазначає, що цивільний позов прокурора про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, ОСОБА_6 визнає, але він не може його сплатити через те, що вже значний час тримається під вартою з 11.11.2020р. Крім того, звертає увагу, що обвинувачений визнав свою вину, пояснення у потерпілого та свідків вже відібрані, а тому відсутні будь-які ризики впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, ОСОБА_6 постійно співпрацює зі слідством та з`являється на першу вимогу слідчого.

Зазначає, що ОСОБА_6 має вади здоров`я (захворювання серця), 13.11.2020р. йому стало зле, він втратив свідомість та працівника поліції доставили його до лікарні.

На думку сторони захисту, судом не було проведено аналіз всіх ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а тому захисник вважає, що до ОСОБА_6 можливо було застосувати домашній арешт.

Вказує, що судом не взято до уваги те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відносно нього відсутні будь-які вироки суду, жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений, а підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків, сама по собі тяжкість покарання не може служити виправданням тривалого ув`язнення особи.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000484 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.12.20.20р. обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15.02.2021р. включно

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку, що запобігти встановленим ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе, а тому підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу на даний час відсутні.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000484 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, постановлено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Виходячи з матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконного впливу ним з цією метою на потерпілого, свідків, кримінального правопорушення, а також ризику продовження обвинуваченим вчинення нових злочинів, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі, зареєстрований у Вінницькій області, у м. Первомайськ проживає тимчасово, житло винаймає, офіційно ніде не працює. Судове провадження на даний час триває.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був оголошений в державний розшук Козятинським ВП ГУНП у Вінницькій області, як особа, яка ухиляється від явки до суду

До того ж на даний час обвинувачений не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи, на вказані обставини лише посилається захисник в апеляційній скарзі, проте не підтверджує свої доводи відповідними доказами.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 грудня 2020 року якою обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15.02.2021р. включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: