ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/3977/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1444/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 20.03.2021 року. В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 не погоджуючись з судовим рішенням, подали апеляційні скарги. ОСОБА_6 просить змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати в частині продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 та постановити в цій частині нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю до 20.03.2021 року.
ОСОБА_6 зазначає що прокурором не надано доказів продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Перебуває під вартою з 04.07.2017 року, протизаконних дій не вчиняє, є постійне місце проживання, мав постійну роботу та виховував доньку, допомагав своїм рідним, постійно навчався та намагався отримати запрошення на роботу в Канаді, має хронічне захворювання, яке прогресує, та якщо не буде отримувати належну медичну допомогу, може статися інсульт. Мати 1965 року народження знаходиться в крутному матеріальному становищі, не працює, доглядає бабусю. Перебуваючи під домашнім арештом, зможе дистанційно працювати.
Адвокат ОСОБА_8 вказує що не доведено факту продовження існування ризиків, поверхнево досліджено можливість обрання іншого запобіжного заходу. Вважає, що мало місце порушення змагальності сторін та упередженість судового розгляду. В матеріалах кримінального провадження відсутні належні, достатні та допустимі докази вини обвинуваченого, сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для продовження тримання під вартою. ОСОБА_7 вимагає спеціального лікування, оскільки має вірусний гепатит С, що є небезпечною інфекційною хворобою. Обвинувачений має дружину, яка має захворювання, двоє дітей, які потребують утримання, непрацездатних батьків, що перехворіли на коронавірусну інфекцію 69 та 80 років, дітей від першого шлюбу. З 2006 року є співробітником ННЦ «Інституту експерементальної і клінічної ветеринарної медицини», є науковим працівником, має науковий ступінь, за місцем роботи характеризується позитивно, має гарну репутацію, має квартиру, раніше не судимий, умови тримання під вартою не порушував, про підозру у вчиненні іншого злочину не повідомлялося, від учасників кримінального провадження не надходило будь-яких скарги чи заяв про здійснення на них впливу, не має дозволів на зброю. Судом залишені поза увагою обставини, передбачені ст. 178 КПК України. На підтвердження ризиків доказів не надано. Суд самостійно визначив обставини на підтвердження ризиків. Прокурор з клопотанням та відповідними доказами не зверталася, копія клопотання обвинуваченому не вручалася, а суд відповідні заперечення залишив поза увагою. У кримінальному провадженні всі свідки допитані. Посилається на практику ЄСПЛ,
Вислухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В апеляційних скаргах не порушуються питання про їх розгляд за участі сторін, тому на підстав ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційні скарги без участі сторін.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Заслуговують на увагу доводи захисту про те, що прокурором не було подано саме письмове клопотання, яке відповідно не вручалося обвинуваченим. Проте таке питання було порушено прокурором в судовому засіданні та відповідно до ст. 331 КПК України розглянуто.

Приписами частини першої статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вимогами частини третьої статті 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.146, ч.2 ст.27 ч.4 ст.187, п.п.3, 4, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, та ОСОБА_6 - у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27 ч.3 ст.146, ч.ч.2, 3 ст.27 ч.4 ст.187, п.п.3, 4, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України. Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, як зазначає захисник є співробітником ННЦ «Інституту експерементальної і клінічної ветеринарної медицини».
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий 11 липня 2011 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.121, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 9 місяців, та був умовно-достроково звільнений від відбування призначеного покарання 21.10.2014 на невідбутий строк 11 місяців 1 день.
Як зазначено в оскаржуваному судовому рішенні на теперішній час триває судовий розгляд, який розпочато спочатку в порядку статті 319 КПК України, та ще не були допитані свідки, потерпілі, не досліджено докази.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він мав постійну роботу та виховував доньку, щодо наявності в нього матері, бабусі, захворювання, та доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про його соціальні зв`язки за місцем мешкання та стан здоров`я. Проте вказані сторонами обставини в даному конкретному випадку не мінімізують встановлених ризиків, враховуючи зміст та обсяг пред`явленого обвинувачення, тяжкість злочинів, які були вчинені у співучасті, їх наслідки, що вказує на особливу зухвалість. Крім того, ОСОБА_6 як зазначалося вище раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів. Саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Судовий розгляд триває, що не виключає ризику впливу на учасників кримінального провадження у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених. Наявність у обвинувачених захворювань не вказує на неможливість їх утримання під вартою.
Апеляційний суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій. При цьому слід зауважити, що суд, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Вказане спростовує доводи захисника про те, що прокурором не надано достатніх, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_7 . Оцінка доказам надається судом в нарадчій кімнаті при вирішенні справи по суті та ухваленні остаточного рішення по справі. З огляду на зазначені для даного провадження обставини на переконання колегії суддів ризики продовжуються існувати, а наведені дані щодо соціальних зв`язків обвинувачених їх не спростовують та не виключають. Слушними є доводи щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, однак, колегія суддів відмічає, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Ризики продовжують існувати, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантуватиме належної процесуальної поведінки обвинувачених. З метою забезпечення судового розгляду продовження тримання під вартою є виправданим. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
В судовому засіданні, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду, представник потеплілої адвокат ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, а також заперечувала проти клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу. Судом першої інстанції враховано характер інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, які є спланованими заздалегідь, вчинені групою осіб. ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акту був організатором та активним учасником, ініціював вчинення злочину, а ОСОБА_7 виконавцем злочину. Враховуючи зазначене для забезпечення подальшого судового розгляду колегія судді не встановила підстав для зміни запобіжного заходу.
За наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді