ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2027/4697/12 Номер провадження 11/814/6/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції з Московським районним судом м. Харкова матеріали кримінальної справи за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , особи , щодо якого закрито кримінальну справу ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року; спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та особи , щодо якого закрито кримінальну справу ОСОБА_10 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2015 року, спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та особи , щодо якого закрито кримінальну справу ОСОБА_10 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року, спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та особи , щодо якого закрито кримінальну справу ОСОБА_10 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року, спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та особи , щодо якого закрито кримінальну справу ОСОБА_10 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року закрито провадження по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Окрім того , постановою Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2015 року відмовлено в уточненні та роз`ясненні постанови суду від 23.04.2015 року; постановою Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_10 про винесення додаткової постанови та окремої ухвали відносно прокурора ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ); постановою Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року відмовлено в уточненні постанови від 15.06.2018 року; постановою Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_13 про поновлення строків апеляційного оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2015 року , залишено без розгляду клопотання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про поновлення строків на оскарження постанов від 15.05.2015 року , 22.06.2015 року , 10.07.2015 року.

Не погодившись з даними рішеннями захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, у якій прохає постанову Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року скасувати та закрити провадження відносно ОСОБА_10 на підставі п.1 ст. 6 КПК України (1960 р.). у зв`язку з відсутністю події злочину.

На підтвердження своїх вимог захисник зазначає, що у кримінальній справі відсутні докази, які б указували на вчинення ОСОБА_10 , злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Крім того, захисник звертає увагу на те, що прокурор, який підтримував державне обвинувачення у даній справі, належним чином не підтвердив свої повноваження, відмова прокурора від державного обвинувачення та закриття у зв`язку з цим кримінальної справи було здійснено з порушенням кримінального-процесуального закону, у судовому рішенні не роз`яснено прав підсудного.

Особа відносно якої закрито провадження ОСОБА_10 у своїй апеляції прохає змінити постанову Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року, зазначивши підставою для закриття провадження п.1 ст.6 КПК України(1960 р.). Необхідність такого судового рішення апелянт мотивує тим, що прокурором не було належним чином вмотивовано відмову від підтримки державного обвинувачення, у зв`язку з чим, на думку апелянта, судом було прийнято невмотивовану постанову про закриття провадження по справі, у судовому рішенні не роз`яснено прав підсудного.

Аналогічні апеляційні вимоги містить апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 .

Крім того, захисник ОСОБА_9 та особа відносно якої закрито провадження ОСОБА_10 прохають скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2015 року про відмову у в уточненні та роз`ясненні постанови суду від 23.04.2015 року ; постанову Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_10 про винесення додаткової постанови та окремої ухвали відносно прокурора ОСОБА_11 ; постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року про уточнення постанови від 15.06.2018 року; постанову Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року про поновлення строків апеляційного оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2015 року та залишення без розгляду клопотань про поновлення строків.

В обґрунтування доводів зазначених апеляцій її автори посилаються на те , що зазначені постанови винесені із порушенням вимог законодавства.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 апеляційні скарги підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор заперечувала з приводу задоволення апеляційних скарг.

Особа , щодо якої справу закрито ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися , судові повістки повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній».

Апеляційний перегляд судових рішень здійснюється відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України в ред.1960 року.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_8 , яка щодо можливості розгляду справи без участі вказаних осіб заперечувала , прокурора , яка покладалася на розсуд суду , вивчивши матеріали справи , перевіривши доводи апеляційних скарг , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відповідно до положень ст. 360 КПК України (в редакції 1960 року з подальшими змінами) апеляційний суд повинен розглянути справу у день, визначений судом першої інстанції.

У випадках, коли при попередньому або апеляційному розгляді справи апеляційний суд визнав необхідним провести судове слідство, витребувати додаткові докази, викликати в судове засідання певних осіб, зробити доручення суду першої інстанції, а також у разі особливої складності справи, він може перенести розгляд справи не більш, як на тридцять діб.

Як вбачається з матеріалів справи , вона перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції з 04 лютого 2016 року , та , зокрема в Полтавському апеляційному суді ( у зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Полтавської області ) з 18 квітня 2018 року.

За вказаний період справа неодноразово призначалася до судового розгляду та судом вживалися різноманітні заходи для забезпечення оперативного , об`єктивного та повного розгляду справи і забезпечення прав учасників процесу.

Попередні судові засідання в 2020 році , призначені на 20.05.2020 року , 24.04.2020 року , 20.03.2020 року , 21.02.2020 року , 24.01.2020 року 10.01.2020 року , 06.12.2019 року відкладалися у зв`язку з неявкою учасників процесу . При цьому , слід зазначити , що про судове засідання , призначене на 20.05.2020 року ОСОБА_10 та ОСОБА_14 були повідомлені належним чином , про що свідчать поштові повідомлення.

В цілому , аналіз кореспонденції , що міститься в матеріалах справи , дає можливість зробити висновок , що апеляційним судом постійно вживалися заходи для належного повідомлення ОСОБА_10 та ОСОБА_14 про час , день та місце розгляду справи , проте останні свідомо їх ігнорували , зловживаючи своїми процесуальними правами.

В останнє судове засідання , призначене на 10-00 год. 24.07.2020 року ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_14 не з`явилися , судові повістки повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній».

Відповідно до п. 99-1Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 , рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті колегія суддів також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційними скаргами особи , відносно якої закрито провадження , захисника з числа близьких родичів та адвоката і тому вони в першу чергу мали б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Колегія суддів вважає , що неотримання ОСОБА_10 та ОСОБА_14 поштової кореспонденції про виклик на судове засідання , призначене на 24 липня 2020 року , яку суд з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатами , зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторін щодо отримання кореспонденції, яка надходила на їхню адресу.

Крім того , слід зазначити , що у відповідності до ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів » інформація про кожне судове засідання , оприлюднювалася на офіційному веб-порталі судової влади України та ОСОБА_10 і ОСОБА_14 не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

З огляду на викладене , враховуючи , що справа неодноразово відкладалася у зв`язку з неявкою ОСОБА_10 та ОСОБА_14 навіть у випадку підтвердження про їх належне повідомлення , судом вживалося ряд заходів для забезпечення їхньої участі в судових засіданнях , з метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи в суді , колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .

При цьому , колегія суддів звертає увагу , що навіть за неявкою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , інтереси особи відносно якої закрито провадження представлені в цьому судовому засіданні його захисником професійним адвокатом.

Розглядаючи апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , особи , щодо якого закрито кримінальну справу ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року , якою закрито провадження по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення , колегія суддів , приходить до переконання що вони є непереконливими та безпідставними.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг в питанні оцінки законності судового рішення , колегія суддів звертає увагу на таке.

У статті 121 Конституції України , в редакції , яка діяла на момент постановлення оскаржених судових рішень , чітко визначалась одна з основних конституційних функцій прокуратури підтримання державного обвинувачення в суді.

Цю функцію було закріплено і в Законі України «Про прокуратуру». Вимоги цих законодавчих актів визначали, що прокурор був зобов`язаний підтримувати державне обвинувачення в суді у всіх кримінальних справах, які надійшли до нього з обвинувальним висновком i які він направив до суду.

Судовий розгляд центральна стадія кримінального провадження, в якій суд першої інстанції, за активної участі сторін, розглядає та вирішує справу по суті, тобто з`ясовує всі суттєві обставини вчиненого злочину, перевіряє та оцінює докази, надані сторонами, і на цій підставі ухвалює вирок або постанову. Однією з ключових фігур вказаної стадії кримінального провадження виступає прокурор як сторона обвинувачення.

Законом № 1401-УІІІ від 02.06.2016 року Конституцію України було доповнено статтею 131-1.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді.

Відповідно до ст. 16-1 КПК України ( в редакції 1960 року) , розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. Державне обвинувачення в суді здійснює прокурор. Прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їх

представники беруть участь у судовому засіданні як сторони і

користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх

дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 КПК України ( в редакції 1960 року ), коли в результаті судового розгляду прокурор прийде до

переконання, що дані судового слідства не підтверджують

пред`явленого підсудному обвинувачення, він повинен відмовитися

від обвинувачення і у своїй постанові викласти мотиви відмови. В

цьому випадку суд роз`яснює потерпілому та його представнику їх

право вимагати продовження розгляду справи і підтримувати

обвинувачення.

Зупиняючись на вказаній нормі колегія суддів звертає увагу , що , по- перше , законодавець застосувавши словосполучення «він повинен відмовитися» , зобов`язав прокурора вчинити вказану дію , визначивши для цього єдину умову , що дані судового слідства не підтверджують пред`явленого підсудному обвинувачення. Питання ж оцінки доказів лежить виключно в площині внутрішнього переконання прокурора.

По-друге , на що звертає увагу колегія , що у даній кримінальній справі жодна особа не була визнана потерпілою , виходячи із об`єктивної сторони злочину , що інкримінувався особі.

Прокурор під час розгляду справи в суді за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України , надав в порядку ч. 3 ст. 264 КПК України ( в редакції 1960 року) відмову від підтримування державного обвинувачення щодо ОСОБА_10 , мотивуючи його тим , що під час досудового розслідування кримінальної справи щодо останнього допущено процесуальні порушення , а висновки щодо винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України ґрунтуються на недостатній доказах для визнання особи винуватою.

Колегія суддів вдруге звертає увагу , що вказана дія прокурора в повній мірі відповідає принципу диспозитивності , який був закріплений в тому числі і КПК в ред.1960 року.

Згідно з ч. 2 ст. 282 КПК України (в редакції 1960 року) суд своєю ухвалою (постановою) закриває справу, якщо прокурор

відмовився підтримувати державне обвинувачення, а потерпілий не

бажає скористатися правом, передбаченим частиною другою статті 267

цього Кодексу.

Суд , закриваючи провадження по справі щодо ОСОБА_10 , врахувавши наведені прокурором мотиви , виконав імперативні вимоги ч. 2 ст. 282 , ч. 3 ст. 264 КПК України (в редакції 1960 року).

З такими висновками місцевого суду погоджується і колегія апеляційного суду.

При цьому , постанова суду від 23 квітня 2015 року містить мотиви прийнятого рішення з посиланням на відповідні норми процесуального законодавства , а тому доводи апеляцій про те , що відмова прокурора є невмотивованою , а рішення прийнято з порушенням процесуального законодавства , не ґрунтується ні на нормах закону , ні на матеріалах справи.

Не впливають на правильність постанови суду першої інстанції доводи апеляцій щодо нероз`яснена прав особи , щодо якої закрито провадження , оскільки положення ст. ст. 282 , 264 КПК України ( в редакції ст. 1960 року) на підставі яких було закрито провадження , не містять вимоги щодо обов`язку суду роз`яснити права особі , щодо якої справу закрито , виклавши про це в постанові.

Крім того , особи , в даному випадку , жодним чином не були обмежені в можливості самостійно звертатися до відповідних органів з вимогою про поновлення їх порушених прав чи компенсацією завданої шкоди у визначеному законом порядку.

Не впливають на законність прийнятого рішення також і доводи авторів апеляції про необхідність закриття провадження з підстави відсутності події злочину , оскільки ц е, по-перше , різні правові підстави , а по-друге це питання закон пов`язує із диспозитивним правом прокурора.

З огляду на викладене , колегія суддів приходить до переконання , що постанова Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 за обвинувачення у вчинення злочину , передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є законною, обґрунтованою та вмотивованою , постановленою у відповідності до процесуального законодавства , а тому підстави для задоволення апеляційних скарг , та , відповідно , її скасування , відсутні.

Не знаходить колегія суддів підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанов Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2015 року, Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року, постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року, постанову Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року , які є похідними від постанови Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 .

У цьому контексті колегія суддів піддає в першу чергу аналізу постанову Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року.

Так , у вказаній постанові судом досить докладно наведені мотиви , з яких він прийшов до висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження захиснику ОСОБА_8 та залишення без розгляду клопотання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне оскарження тих же судових рішень.

Що стосується постанов від 15.05.2015 року , 22.06.2015 року та 10.07.2015 року колегія суддів виходить з того , що постановою Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року клопотання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про поновлення строків було залишено без розгляду.

Перевіряючи зазначені рішення в сукупності із постановою про закриття кримінальної справи , оскільки вони не підлягають самостійному оскарженню , колегія суддів вважає , що вони є законними , обґрунтованими і вмотивованими.

Всі вказані постанови стосуються процесуальних дій суду щодо розгляду різного роду клопотань сторони захисту після постановлення постанови суду про закриття кримінальної справи. В них наведені докладні мотиви , якими суд обґрунтовував прийняті ним рішення , які стосувались уточнення і роз`яснення постанови від 23.04.2015 року , винесення додаткової постанови та окремої постанови щодо прокурора , уточнення процесуального статусу ОСОБА_10 .

Доводи апеляційних скарг в цьому контексті не спростовують висновків суду першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційних скарг щодо відсутності процесуальних повноважень у прокурора , що приймала і приймає участь у судовому провадженні , колегія суддів також вважає їх непереконливими.

Вказані доводи авторів апеляцій були неодноразово перевірені апеляційним судом , і в тому числі , шляхом надіслання різного роду запитів , витребування інформації.

Це питання також неодноразово аналізувалось колегією суддів під час вирішення питання про відвід прокурора.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом допущено не було.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку , що апеляційні скарги слід залишити без задоволення , а зазначені вище судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України в ред. 1960 року, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , особи , щодо якого закрито кримінальне провадження ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року; спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та особи , щодо якого закрито кримінальне провадження ОСОБА_10 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2015 року; спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та особи , щодо якого закрито кримінальне провадження ОСОБА_10 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року; спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та особи , щодо якого закрито кримінальне провадження ОСОБА_10 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року; спільну апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та особи , щодо якого закрито кримінальне провадження ОСОБА_10 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року залишити без задоволення , а зазначені судові рішення без змін;

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а особами , які не були присутні в судовому засіданні - з моменту отримання копій судового рішення.

Судді:

_____________ ____________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5