ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/197/21 Справа № 176/952/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000039 від 23 серпня 2019 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Жовті Води Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_8 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст.190 КК України та виправдано.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на обліку Жовтоводського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з 17.05.1989 перебував ОСОБА_11 (РНОКГІП № НОМЕР_1 ), який, відповідно до ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999, отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку із стійкою втратою професійної працездатності 20% безстроково.
У ОСОБА_8 , яка достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановленому слідством місці, у невстановлений слідством час, але не раніше 09.02.2017, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Так, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння державними коштами, діючи умисно з корисних спонукань, шляхом обману, не повідомивши органи, які здійснювали нарахування та виплату ОСОБА_11 щомісячні страхові виплати у зв`язку із стійкою втратою професійної працездатності 20%, про те, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про такі нарахування, які здійснювались з 10.02.2017 до червня 2019 року включно, продовжила отримувати вказані страхові виплати за останнього.
Вказані дії ОСОБА_8 здійснювала у період часу з 10 лютого 2017 року до червня 2019 року включно, користуючись банківською карткою АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_2 (банківський рахунок НОМЕР_3 ), належну її батькові ОСОБА_11 , на яку нараховувалась соціальна допомога у зв`язку із стійкою втратою професійної працездатності 20% безстроково, якою заволоділа у невстановлений досудовим слідством час та місці, в невідомий досудовим слідством спосіб взнала ПІН-код до неї, шляхом:
- зняття з вказаної банківської картки готівкових коштів у банкоматах, розташованих, за адресами: Жовті Води, вул. І.Богуна, 2; м. Жовті Води, вул. Кропоткіна, 35; АДРЕСА_2 ;
- здійснення безготівкової оплати за продукти харчування в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;
- здійснення перерахування коштів шляхом використання електронної системи платежів ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснюючи перерахування грошових коштів з картки № НОМЕР_2 , належної ОСОБА_11 яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» на банківську картку № НОМЕР_4 , належну ОСОБА_8 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк».
26.03.2020 старшим слідчим СВ Жовтоводського ВП ГУІТП в Дніпропетровській області призначено судово-економічну експертизу, згідно висновку №19/104-10/3-75 від 28.04.2020, документально підтверджується розрахунок Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, який міститься в матеріалах даного кримінального провадження, щодо розрахунку розміру страхових виплат померлому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку отримувала незаконно, шляхом обману, його рідна донька ОСОБА_8 за період часу з 10.02.2017 по 23.08.2019 на загальну суму 50388,61 гривень, чим заволоділа державними коштами, належними державі в особі Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.
Внаслідок вищезазначених дій, ОСОБА_8 в період часу з 10 лютого 2017 року по червень 2019 року включно незаконно заволоділа шляхом обману бюджетними грошовими коштами у вигляді соціальної допомоги ОСОБА_11 , які нараховувалась на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відповідно до висновку судово-економічної експертизи №19/104-10/3-75 від 28.04.2020 на загальну суму 50388,61 грн, тим заподіявши матеріальної шкоди державному бюджету України в особі Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Прокурор вважає, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, внаслідок чого дійшов до необґрунтованого висновку про необхідність виправдання ОСОБА_8 .
Так, на переконання прокурора, суд не врахував показань ОСОБА_8 , яка визнала, що їй було відомо про смерть батька, а також залишив поза увагою те, що на обізнаність останньої про належність карти саме батьку вказує використання нею системи Приват24, в якій було відображено в тому числі й прибуткові операції отримання соціальної допомоги.
Прокурор вважає, що наведені обставини, підтверджені відповідними доказами, у сукупності з даними про часткове відшкодування обвинуваченою завданої шкоди беззаперечно доводять наявність в діях останньої складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України незважаючи на те, що на неї не було покладено обв`язку повідомлення Фонд соціального страхування про смерть близької їй особи.
Наведеним обставинам, на думку прокурора, суд належної оцінки не надав, виправдав ОСОБА_8 безпідставно та при цьому не навів у вироку мотиви виправдання, що суперечить положенням ст. 374 КПК України. Також в резолютивній частині вироку не зазначив підставу для виправдання ОСОБА_8 та не послався на норму процесуального закону, а саме ст..373 КПК України, що передбачає підстави виправдання особи.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів та представника потерпілого, які апеляційну скаргу підтримали, обвинуваченої та її захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.
Перевіривши доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд доходить висновку, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_8 , суд першої інстанції посилався на недоведеність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що є підставою для виправдання особи за п.3 ч.1 ст.373 КПК України.
Обґрунтовуючи наведені висновки, суд керувався тим, що матеріали провадження не містять доказів про вчинення обвинуваченою умисних дій, направлених на обман задля заволодіння державними коштам.
Так, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_8 заволоділа державними коштами, скориставшись чужою помилкою, виникненню якої вона не сприяла. Поряд із цим, суд вказав на відсутність доказів наявності у обвинуваченої обов`язку повідомляти державні органи, які здійснювали нарахування та виплату ОСОБА_11 щомісячних страхових виплат, про смерть останнього.
Надаючи оцінку наведеним обставинам у сукупності з доказами, які їх підтверджують, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням суду і відповідно до ст. 94 КПК України, повинна ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та керуючись законом має бути оцінений кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.
Матеріалами провадженнями об`єктивно підтверджується, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 ставиться у провину те, що вона, не повідомивши органи, які здійснювали нарахування та виплату її батьку - ОСОБА_11 щомісячних страхових виплат у зв`язку із стійкою втратою професійної працездатності 20%, про те, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , достовірно знаючи про такі нарахування, які здійснювались з 10 лютого 2017 до червня 2019 року включно, продовжила отримувати вказані страхові виплати за останнього та незаконно заволоділа шляхом обману бюджетними грошовими коштами у вигляді соціальної допомоги ОСОБА_11 , заподіявши державному бюджету України в особі Жовтоводського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області матеріальної шкоди на загальну суму 50388,61 грн.
Ці дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду в частині відсутності в діях ОСОБА_8 ознаки обману, за доводами апеляційної скарги прокурора, суд виходить з того, що обман - це повідомлення неправдивої інформації або приховування тієї інформації, яка мала бути повідомлена, з метою заволодіння чужим майном чи придбання права на майно. Обман може бути вчинено шляхом як активної (вчинення будь-яких дій щодо повідомлення неправдивої інформації), так і пасивної поведінки винного (неповідомлення тієї інформації, яка відповідно до закону або договору мала бути повідомлена), що призводить до введення іншої особи в оману або закріплює вже існуючу помилку цієї особи.
При цьому, якщо особа заволодіває чужим майном, свідомо скориставшись чужою помилкою, виникненню якої вона не сприяла, вчинене не може визнаватися шахрайством.
Відмежовуючи кримінально каране шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання - не виконувати. У подібних випадках винна особа укладає той чи інший цивільно-правовий договір (кредитний, купівлі-продажу, оренди, комісії, довічного утримання тощо) для того, щоб приховати справжній характер своїх дій, спрямованих на незаконне і безоплатне заволодіння чужим майном.
Судом встановлено, що обман, інкримінований ОСОБА_8 фактично полягав лише у тому, що вона не повідомила Жовтоводське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про смерть свого батька.
Між тим, обвинувачення не містить відомостей про існування у ОСОБА_8 зазначеного обов`язку, що, на думку суду, ставить під сумнів існування зазначеної кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення.
Вказані обставини засвідчує в апеляційній скарзі і прокурор, визнаючи, що ОСОБА_8 не мала повідомляти орган державної влади про смерть близької їй особи.
За цих умов, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для визнання незаконним виправдання ОСОБА_8 .
Що стосується доводів прокурора про те, що наявні у матеріалах провадження відомості беззаперечно доводять вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, то за вказаних вище умов вони не заслуговують на увагу.
Судом першої інстанції всі надані стороною обвинувачення докази досліджені повною мірою та при їх дослідженні не встановлено порушень процесуального закону, тому відсутні підстави повторного їх дослідження судом апеляційної інстанції. Дослідженим доказам судом першої інстанції надано належну оцінку та зазначено мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення. На думку колегії суддів, дослідженими судом першої інстанції доказами вірно встановлено виключно лише факт користування обвинуваченою грошовими коштами, які їй не належать, що є недостатнім для визнання її дій такими, що містять ознаки шахрайства, та, відповідно, не дає підстав для скасування вироку.
Поряд із цим, не заслуговують на увагу й доводи прокурора про порушення судом вимог ст. 374 КПК України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд навів у мотивувальній частині вироку як мотиви, так і підстави виправдання ОСОБА_8 , які відповідають положенням п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Твердження прокурора про те, що резолютивна частина вироку не містить посилань на зазначені вимоги закону, суд розцінює як безпідставні, оскільки ст. 374 КК України не встановлено обов`язковості зазначення підстав виправдання у резолютивній частині.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про повноту судового розгляду та відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
На переконання колегії суддів, висновки суду про недоведеність того, що в діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, є законними а необхідність виправдання останньої за цих обставин обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
За результатами апеляційного перегляду вироку щодо ОСОБА_8 апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції з належним дотриманням вимог ст. ст. 22, 94, 370, 373 КПК України забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження. Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора з викладених у ній мотивів та вважає за необхідне вирок залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою прокурора у кримінальному провадженні П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4