Номер провадження: 11-сс/813/1878/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 05.11.2020, якою в межах кримінального провадження №0002809 від 26.09.2020, відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, працюючого по найму, маючого на утриманні дитину, 2007 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_10 про продовження строку застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22 год. до 07 год. наступної доби строком до 10.12.2020 із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обставини передбачені ст. 178 КК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, той факт, що ОСОБА_7 має місце реєстрації та проживання на території Одеської області, позитивно характеризується, має на утриманні родичів, раніше не засуджений, до затримання працював неофіційно, прийшов до переконання, що на теперішній час для забезпечення належної поведінки підозрюваного можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на наступне:
- слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна;
- слідчим суддею не взято до уваги те, що в зазначеному кримінальному провадженні існують доведенні органом досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КК України, а саме: підозрюваний може вдатися до спроб переховування від органу досудового розслідування; має можливість впливати на свідків в зазначеному кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом ухилення від проведення слідчих дій за його участі; може вчинити інше кримінальне правопорушення;
- слідчим суддею не надана оцінка доказам, доданим до клопотання слідчого, якими підтверджується існування ризиків та обґрунтовується пред`явлена ОСОБА_7 підозра;
- слідчий суддя не врахував те, що ОСОБА_7 офіційно не працює та джерелом його доходу являється збут наркотичних засобів на території м. Одеси та Одеського регіону в цілому.
Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону на момент постановлення ухвали виконав та врахував, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, враховуючи те, що питання обґрунтованості підозри ОСОБА_7 на теперішній час не є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та повністю підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, а саме: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 (а.с. 13-19), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (а.с. 21-24), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.с. 25-28), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (а.с. 29-31) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що на даній стадії, сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак не надала додаткових доказів збуту наркотичних речовин та не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Водночас, враховуючи тяжкість кримінального порушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що існує ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду.

Однак, твердження прокурора про наявність в зазначеному провадженні ризиків можливого незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню, шляхом ухилення від проведення слідчих дій за його участі, а також можливого вчинення іншого кримінального правопорушення є припущеннями та матеріалами провадження не підтверджується.

Колегія суддів, погоджуючись із висновками слідчого судді, наголошує також на тому, що ОСОБА_7 раніше не судимий; має місце реєстрації та проживання на території Одеської області, за яким позитивно характеризується; має на утриманні неповнолітню дитину, працює по найму.

Також, прокурором під час апеляційного розгляду не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_7 умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з моменту його застосування 05.11.2020, оскільки він з`явився до апеляційного суду для участі в розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в достатній мірі може забезпечити належну поведінку підозрюваного на час проведення досудового розслідування.

Апеляційний суд враховуючи положення п. 3 ст. 5 Конвенції, згідно якої зі спливом певного часу, лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведеного ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, обставини злочину, у вчиненні якого він підозрюється та особу підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є обґрунтованим.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177-178, 194, 370, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 05.11.2020, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком до 10.12.2020 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4