Справа № 456/2920/19
Провадження № 1-кп/456/123/2020
УХВАЛА

судового засідання

10 листопада 2020 року колегія суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_12

законного представника потерпілого ОСОБА_13

представника потерпілого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000656 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, зібрані у кримінальному провадженні докази є вагомими і допустимими та вже досліджені у судових засіданнях Стрийського міськрайонного суду. Вказане свідчить про те, що перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду та продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Окрім цього, вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого. Застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відтак слід продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_10 проти заявленого клопотання заперечили. Адвокатом ОСОБА_10 заявлено клопотання про відмову в продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що судом досліджені всі докази в кримінальному провадженні, допитані свідки та потерпілий, а тому обвинувачений не може впливати на таких. Матеріальна та моральна шкода, потерпілій стороні відшкодована в повному обсязі, вони не мають жодних претензій до обвинуваченого та не заперечує щодо зміни йому запобіжного заходу про що подали суду відповідну заяву. Також звертає увагу на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, де характеризується позитивно.

Потерпілий ОСОБА_12 та законний представник потерпілого ОСОБА_13 , в судовому засіданні підтримали клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і ст.12 КПК України, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику,або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання та продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчиняти інші кримінальні правопорушення,.

Колегія суддів вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, хоча частково й змінились обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та проте в повній мірі не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м"який запобіжний захід.

При цьому, судом досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано та не зазначено про їх існування.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися, а судовий розгляд даного

кримінального провадження ще не закінчено.
Також, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, судом враховуються положення ст.178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначенні даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_15 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Так, колегія суддів бере до уваги, те що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, не працює, не має постійного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього соціально - стримуючих факторів, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому з метою запобігання спробам обвинуваченому вчиняти вказані дії та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, суд вважає, що клопотання слід задоволити.

Суд не находить підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та відхиляє заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з вище перелічених підстав.Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено, а наведені дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки - не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно із ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З врахуванням наведеного та особи обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, суд відхиляє клопотання захисника обвинуваченого про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає таке недостатньо обґрунтованим, виходячи з існуючих на даний час ризиків, вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти можливості настання таких ризиків, відтак, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 331 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коростів Сколівського району, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, а саме до 08 січня 2021 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_7 та скерувати для відома та виконання уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3