справа № 489/7604/18
провадження №1-кп/489/232/20
УХВАЛА
про арешт майна

30 листопада 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7

встановив:

В ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_5 повторно заявлено клопотання про накладення арешту на транспортний засіб РУТА А0483, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування автомобілем.

Обґрунтовуючи клопотання потерпілий зазначає, що у кримінальному провадженні ним заявлений цивільний позов про відшкодування моральної і матеріальної шкоди, а обвинувачений його позов не визнав і не має наміру відшкодовувати завдану шкоду. Відповідно до клопотання арешт має бути накладений з метою забезпечення цивільного позову. Також ОСОБА_5 вказує, що обвинувачений намагається продати вказаний транспортний засіб на інтернет ресурсі «RST», вказуючи його вартість 109900,00 та 112700,00 грн.

Так, згідно наявного цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, потерпілий просить суд стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 7104,06 грн. та моральну шкоду на суму 20000,00 грн.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання потерпілого заперечували через його безпідставність.

Потерпілий та його представник просили задовольнити клопотання з підстав викладених у клопотанні.

Прокурор просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали, заслухавши доводи учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, згідно витягу з реєстру, транспортний засіб РУТА А0483, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , належить обвинуваченому ОСОБА_3 .

Співмірність вартості майна, на яке просять накласти арешт, а також належність цього майна ОСОБА_3 доведено ініціаторами клопотанням з огляду на надані документи та наявні у них можливості, оскільки офіційну оцінку майна можливо провести лише самому власнику, тому вартість майна визначено за допомогою джерел з мережі Інтернет.

Крім того цивільним позивачем доведено, що транспортний засіб, який належить обвинуваченому, останній має намір продати.

Суд вважає, що розмір заявлених потерпілими вимог, а також положення п.п.4, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України на даному етапі судового розгляду дозволяють застосувати такий засіб забезпечення кримінального провадження, як арешт майна обвинуваченого з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, проте лише в частині обмеження його права на відчуження майна, як найменш обтяжливий спосіб арешту майна для обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 170, 372 КПК України, суд

постановив:
Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про арешт майна обвинуваченого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно ОСОБА_3 в межах заявлених позовних вимог, а саме на транспортний засіб РУТА А0483, 2006 року випуску, vin: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , з тимчасовим позбавленням можливості відчужувати вказане майном до скасування арешту майна у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1