УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , представника володільця тимчасово вилученого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0006398, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
в с т а н о в и в:
12.11.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 01 листопада 2020 року під час проведення обшуку, в порядку, визначеному ч. 3 ст. 233 КПК України за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 а саме на: 35 (тридцять п`ять) купюр номіналом по 10 (десять) євро, 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень, 1 (одна) купюра номіналом 20 (двадцять) гривень, 19 (дев`ятнадцять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень, банківську картку «МоноБанк» № НОМЕР_1 , порожні поліетиленові пакети, електронні ваги, два мобільних телефони «Айфон» у заблокованому стані.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006398, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 організував на території м. Києва незаконне виготовлення, зберігання та збут наркотичних засобів та психотропних речовин.

Під час розслідування кримінального провадження, був допитаний свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що ОСОБА_6 зберігає психотропні та наркотичні засоби за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

01 листопада 2020 року, в присутності ОСОБА_6 , який надав добровільну згоду, проведенний обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . Під час проведення обшуку вищевказаної квартири було виявлено та вилучено:

- 35 (тридцять п`ять) купюр номіналом по 10 (десять) євро;

- 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень;

- 1 (одна) купюра номіналом 20 (двадцять) гривень;

- 19 (дев`ятнадцять) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень;

- банківську картку «МоноБанк», № НОМЕР_1 ;

- порожні поліетиленові пакети;

- електронні ваги;

- два мобільних телефони «Айфон» у заблокованому стані;

01.11.2020 вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони підшукані, виготовлені, пристосовані та використовувались, як засоби вчинення кримінального правопорушення, були набуті в результаті його вчинення.

Присутній у судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених. Долучив до матеріалів клопотання копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2020 про надання дозволу на проведення невідкладного обшуку, а також додаткові матеріали на обґрунтування вимог, викладених у клопотанні.

Представник володільця тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала вказуючи, що перелічені у клопотанні речі жодним чином не стосуються кримінального провадження, що розслідується.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги винесення слідчим 01 листопада 2020 року постанови про визнання майна речовим доказом, а також наявність достатніх доказів того, що зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно могло бути знаряддям кримінального правопорушення, могло зберегти на собі його сліди, могло бути отримано внаслідок його вчинення, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 01 листопада 2020 року під час проведення обшуку, в порядку, визначеному ч. 3 ст. 233 КПК України за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0006398, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 01 листопада 2020 року під час проведення обшуку, в порядку, визначеному ч. 3 ст. 233 КПК України за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 а саме на: 35 (тридцять п`ять) купюр номіналом по 10 (десять) євро, 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень, 1 (одна) купюра номіналом 20 (двадцять) гривень, 19 (дев`ятнадцять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень, банківську картку «МоноБанк» № НОМЕР_1 , порожні поліетиленові пакети, електронні ваги, два мобільних телефони «Айфон» у заблокованому стані.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Повний текст ухвали буде оголошений о 08 годині 03 хвилин 18 листопада 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1