Справа № 128/1311/20
Провадження №11-кп/801/913/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд

у складі :

головуючого:судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19.06.2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання за ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання за ст. 81 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що він в установі відбування покарання працює, має три подяки, стягнення погашено. Засуджений в своєму клопотанні просить звільнити його умовно достроково.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.06.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з тих підстав, що засуджений ОСОБА_5 не довів достатність підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Так, засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований на підприємстві установи за власним бажанням, на профілактичному обліку в установі ДУ «СВК № 81» не перебуває, характеризується негативно. За протоколом № 7 від 24.02.2020 року комісією СВК № 81 відмовлено ОСОБА_5 , як особі, що не стає на шлях виправлення.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну. Просить постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.
Свої вимоги засуджений мотивував тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він працевлаштований в установі не офіційно, хворіє на тяжкі хвороби, які в умовах виправної колонії лікувати не має змоги.
До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_6 , про те, щоб суд заслухав справу у його відсутність. У задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 просить відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 - не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 КПК України, рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування. Крім того суду необхідно послідовно поєднувати закон і наводити чіткі аргументи. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду справи кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст.6 Європейської конвенції з прав людини.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Суд першої інстанції, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, однак суд не обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні.
Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання у Державній установі "Стрижавська виправна колонія №81" за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 16.04.2018 року за ч. 2 ст. 307,69 КК України
Відповідно до матеріалів провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за період відбування покарання характеризується негативно, не працевлаштований на підприємстві установи за власним бажанням, на профілактичному обліку в установі ДУ «СВК № 81» не перебуває. За час відбуття покарання ОСОБА_5 згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 17.06.2020 року до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, та має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Протоколом № 7 від 24.02.2020 року комісією СВК № 81 відмовлено ОСОБА_5 , як особі, що не стає на шлях виправлення.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів своєю поведінкою своє виправлення та перевиховання.
Хоча ст. 81 КК України не зобов`язує враховувати, при умовно достроковому звільненні від відбування покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги враховує і ту обставину, що засуджений раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі знову скоїв новий злочин, що говорить про негативне ставлення до своєї поведінки, та відсутність бажання ставати на шлях виправлення.
З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці а тому вважає, що підстав для скасування ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 19.06.2020 року, про що просить апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19.06.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: