Справа № 466/1514/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/675/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2020 року про відмову у застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову, якою задоволити спільне клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 ..

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що не несе ніякої загрози суспільству, став на шлях виправлення, виконав усі умови, щоб скористатись пільгами, передбаченими ст.. 81 КК України. Після звільнення планує піти в Християнський реабілітаційний центр. Просить задоволити його апеляційні вимоги, щиро шкодує про вчинене.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги, виступ прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Так вироком від 16.03.2009 Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 187, ст.70, ст. 71 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вироком від 21.08.2009 Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187, ч.4 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2016 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 20.10.2008 по 07.09.2009 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок терміну покарання 20.10.2008 року, кінець строку покарання 02.12.2020 року.

27.02.20 державна установа «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до суду з спільним клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого що довів своє виправлення.

В обгрунтування клопотання зазначають, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою з 04.11.2008 в Сиколаївському СІЗО та з 05.07.2009 в УВП №11 смт. Кам`яне порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установ не заохочувався.

У Городищенську виправну колонію №96 засуджений ОСОБА_6 прибув 27.12.2009. За час відбування покарання в установі допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався один раз до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи заохочувався один раз.

У Бердичівську виправну колонію №70 засуджений ОСОБА_6 прибув 24.07.2014. За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався тричі.

У державну установу «Личаківська виправна колонія №30» засуджений ОСОБА_6 прибув 24.07.2019. По прибутті в установу працевлаштований не був, однак залучається до робіт по благоустрою відділення. За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався один раз.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції вірно оцінив те, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 , яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.
Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення. ОСОБА_6 , відбуваючи покарання, почав ставати на шлях виправлення, що ще не дає достатніх підстав застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого та клопотанні про умовно дострокове звільнення від покарання є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою скасування чи зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає, як безпідставна.
Керуючись 404, 407, 409, 419, 422 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення , а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2020 року про відмову у застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4