Єдиний унікальний номер справи 185/5179/20
Провадження № 1-кп/185/584/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 03 липня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, громадянки України, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-06 лютого 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ч. 1 ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт;

-28 лютого 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ч. 2 ст. 389 КК України визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 389 КК України та звільнена від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження.

29 травня 2019 року до Павлоградського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов вирок Павлоградського міськрайонного суду у Дніпропетровській області від 06 лютого 2019 року, згідно якого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 було призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

03 червня 2019 року ОСОБА_3 була ознайомлена з порядком відбування покарання, а також наслідками за ухилення від виконання громадських робіт, про що була відібрана підписка під розпис та анкета, у якій остання вказала, що на даний час не працює.

В той же день, 03 червня 2019 року ОСОБА_3 було видане направлення до КП «Затишне місто» м. Павлограда, згідно якого остання повинна була приступити до відбування покарання з 08 червня 2019 року.

05 червня 2019 року згідно Наказу № 292 КП «Затишне місто» м. Павлограда ОСОБА_3 була прийнята до дільниці благоустрою на відпрацювання 240 годин громадських робіт по 4 години кожного дня у вільний від основної роботи та навчання час.

10 червня 2019 року ОСОБА_3 приступила до відбування покарання у виді громадських робіт.

В послідуючому в період часу з липня 2019 року по грудень 2019 року включно ОСОБА_3 , діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на неї вироком суду обов`язків їй загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини не з`явилась до КП «Затишне місто», для відпрацювання громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомила, чим ухилилась від відбування громадських робіт. Станом на 16 грудня 2019 року ОСОБА_3 не відпрацювала 174 години громадських робіт з присуджених їй судом 240 годин громадських робіт, у зв`язку з чим остання була притягнута до кримінальної відповідальності та засуджена 28 лютого 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України, звільнена від відбуття покарання на підставі ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, ч. 3 ст. 60, ч. 3 ст. 61 КК України, п. 8 Постанови пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

В послідуючому ОСОБА_3 було роз`яснено, що остання повинна продовжувати відпрацьовувати громадські роботи.

ОСОБА_3 до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт згідно складеного нею графіку на березень 2020 року не з`явилась 6, 9, 13, 19, 20, 23, 24, 26, 26, 30 та 31 березня 2020 року.

ОСОБА_3 до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт згідно складеного нею графіку на квітень 2020 року не з`явилась 23, 27 та 28 квітня 2020 року, а також для складання графіку та відпрацювання громадських робіт в травні, червні та липні 2020 року не з`явилась.

Станом на 24 липня 2020 року ОСОБА_3 не відпрацювала 114 години громадських робіт з присуджених їй судом 240 годин громадських робіт. Не зважаючи на те, що ОСОБА_3 неодноразово було роз`яснено зміст ч. 2 ст. 38 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України, остання продовжує ухилятися від призначеного судом покарання, громадські роботи не відбуває.

ОСОБА_3 , продовжуючи діяти умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на неї вироком суду обов`язків їй загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини не з`явився до КП «Затишне місто», для відпрацювання громадських робіт, про причину неявки не повідомила, чим ухилилась від відбування громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи в належній формі ознайомленою із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, присуджених їй вироком суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на неї обов`язків, будучи зобов`язаною додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для неї об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що була неодноразово письмово попереджена, ігнорувала вимоги законодавства, умисно ухилялась від покладених на неї обов`язків, не відбувала громадські роботи в КП «Затишне місто», чим ухилилась від відбування покарання у вигляді громадських робіт, присуджених їй Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, тобто скоїла кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст. 389 КК України
як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

Прокурор ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинуваченою ОСОБА_3 , за підписом захисника ОСОБА_6 , подано заяву, згідно якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини другої статті 381 КПК України.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за частиною за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої: раніше судима, вчинила у відповідності до ст. 12 КК України кримінальний проступок, за місцем проживання характеризується негативно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

На момент вчинення інкримінованого обвинуваченій діяння та розгляду справи судом, ОСОБА_3 має дитину віком до семи років.

Санкцією ч. 2 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді арешту або обмеження волі.

У відповідності до ч. 3 ст. 60 КК України, вказаний вид покарання у виді арешту не може бути застосований до жінок, які мають дітей віком до семи років.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 КК України, вказаний вид покарання у виді обмеження волі не може бути застосовані до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяті років.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" передбачено, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути застосовані. В таких випадках суд, за наявності для того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Таким чином, ОСОБА_3 необхідно визнати винною у вчиненні кримінального проступку, однак не призначати їй покарання.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК України та звільнити від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1