ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/423/21 Справа № 212/8969/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги

13 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002666,-
ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та призначено покарання.
Не погодившись з даним рішенням суду обвинувачений подав апеляційну скаргу.
Ознайомившись з зазначеною апеляційною скаргою приходжу до висновку про те, що вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
В апеляційному порядку можуть бути оскаржені вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу, що передбачено п.1 ч.1 ст. 392 КПК України.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Як вбачається з апеляційної скарги, вона подана обвинуваченим 21 грудня 2020 року. Питання про поновлення процесуального строку апеляційного оскарження вироку суду від 18 вересня 2020 року, ОСОБА_3 не порушується, лише зазначено, що в додатках до апеляційної скарги додається клопотання про поновлення строку.
Разом з тим, згідно Акту Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року, встановлено, що під час отримання апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 , не виявилося вказаних у додатку наступних документів: довідки з туб-установи та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку.
У відповідності до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків, зазначені вимоги є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.
Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року, на підставі п.4 ч.3 ст. 399 КПК України, підлягає поверненню апелянту, як подана після закінчення строк апеляційного оскарження і особа, які її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Також вважаю за необхідне роз`яснити останньому вимоги ч. 7 ст. 399 КПК України, відповідно до положень якої повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України у межах строку на апеляційне оскарження.
Керуючись ст. ст. 392,395, 399 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_3 - повернути апелянту, як подану після закінчення строк апеляційного оскарження і особа, які її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Копію зазначеної ухвали надіслати апелянту обвинуваченому ОСОБА_3 , разом з його апеляційною скаргою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_2