ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2838/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , керуючого санацією ДУ «70 УНР» Міністерства оборони України - арбітражного керуючого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , про накладення арешту на нерухоме майно в рамках кримінального провадження №0000034,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2020 року прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на об`єкти нерухомості військового містечка № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 (відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 червня 2020 року № 212573816, власником є держава в особі Міністерства оборони України, орган управління 70 Управління начальника робіт), а саме: штаб, "3", загальною площею (кв.м): 152.4 ; штаб, "2" ,загальною площею (кв.м): 180.2 ; казарма, "92" ,загальною площею (кв.м): 985 ; майстерня, "83" ,загальною площею (кв.м): 1077.9 ; майстерня, "78", загальною площею (кв.м): 451.2 ; цех, "98" ,загальною площею (кв.м): 719.4, сховище, "85" ,загальною площею (кв.м): 618.7 ; сховище, "89" ,загальною площею (кв.м): 1823.8 ; сховище, "86" ,загальною площею (кв.м): 1112.6 ; сховище, "93" ,загальною площею (кв.м): 1053.8 ; сховище, "99" ,загальною площею (кв.м): 342.2 ; сховище, "13" ,загальною площею (кв.м): 764 ; сховище, "100" ,загальною площею (кв.м): 342.2 ; вартове приміщення, "56" ,загальною площею (кв.м): 53.5 ; склад, "35" ,загальною площею (кв.м): 23.7 ; склад, "41",загальною площею (кв.м): 221.3; склад, "50" ,загальною площею (кв.м): 75.6 ; майстерня, "52" ,загальною площею (кв.м): 130.2 ; склад, "94" ,загальною площею (кв.м): 764.7 ; кпп, "79" ,загальною площею (кв.м): 64.5 ; склад, "10" ,загальною площею (кв.м): 125 ; сховище, "84", загальною площею (кв.м): 1265.6 ; сховище, "84а" ,загальною площею (кв.м): 305.4; птор, "14" ,загальною площею (кв.м): 59.7 ; цех, "44", загальною площею (кв.м): 61.1 ; колодязь технічний, "51" ,загальною площею (кв.м): 104.7 ; бомбосховище, "87" ,загальною площею (кв.м): 116.6 ; склад, "107" ,загальною площею (кв.м): 10.7. а також на самовільно збудовані споруди, які розташовані за вказаною адресою, із встановленням заборони їх використання та відчуження, з метою запобігання її незаконному використанню.

На обґрунтування клопотання прокурора послався на наступні обставини. Службовими особами 70 Управління начальника робіт Міністерства оборони України з метою отримання неправомірної вигоди та уникнення встановленого чинним законодавством України порядку передачі державного майна в оренду, укладення договорів оренди з Регіональним відділення Фонду державного майна України та сплати належних орендних платежів, систематично здійснюється передача у користування державного майна, яке перебуває на їх балансі, стороннім суб`єктам господарювання. З урахуванням викладеного, державне нерухоме майно, яке знаходиться на балансі вказаних вище державних підприємств з відома службових осіб 70 Управління начальника робіт Міністерства оборони України використовується сторонніми комерційними організаціями для провадження власної фінансово-господарської діяльності без укладення відповідних договорів оренди та проведення відповідної незалежної оцінки майна з подальшою сплатою орендних платежів до державного бюджету, у зв`язку з чим, порушено вимоги статтей 5, 9, 19, 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 червня 2020 року № 212573816, власником території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 є держава в особі Міністерства оборони України. Крім того, відповідно до витягу на території вказаного військового містечка розташовані об`єкти нерухомості а саме: штаб, "3", загальною площею (кв.м): 152.4 ; штаб, "2" ,загальною площею (кв.м): 180.2 ; казарма, "92" ,загальною площею (кв.м): 985 ; майстерня, "83" ,загальною площею (кв.м): 1077.9 ; майстерня, "78", загальною площею (кв.м): 451.2 ; цех, "98" ,загальною площею (кв.м): 719.4, сховище, "85" ,загальною площею (кв.м): 618.7 ; сховище, "89" ,загальною площею (кв.м): 1823.8 ; сховище, "86" ,загальною площею (кв.м): 1112.6 ; сховище, "93" ,загальною площею (кв.м): 1053.8 ; сховище, "99" ,загальною площею (кв.м): 342.2 ; сховище, "13" ,загальною площею (кв.м): 764 ; сховище, "100" ,загальною площею (кв.м): 342.2 ; вартове приміщення, "56" ,загальною площею (кв.м): 53.5 ; склад, "35" ,загальною площею (кв.м): 23.7 ; склад, "41",загальною площею (кв.м): 221.3 ; склад, "50" ,загальною площею (кв.м): 75.6 ; майстерня, "52" ,загальною площею (кв.м): 130.2 ; склад, "94" ,загальною площею (кв.м): 764.7 ; кпп, "79" ,загальною площею (кв.м): 64.5 ; склад, "10" ,загальною площею (кв.м): 125 ; сховище, "84", загальною площею (кв.м): 1265.6 ; сховище, "84а" ,загальною площею (кв.м): 305.4; птор, "14" ,загальною площею (кв.м): 59.7 ; цех, "44", загальною площею (кв.м): 61.1 ; колодязь технічний, "51" ,загальною площею (кв.м): 104.7 ; бомбосховище, "87" ,загальною площею (кв.м): 116.6 ; склад, "107" ,загальною площею (кв.м): 10.7. 06 серпня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000034 від 13 липня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2020 року у справі № 753/10991/20 проведено обшук території, будівель та споруд військового містечка № 159 за адресою АДРЕСА_1 . Обшуком встановлено, що будівлі та споруди на території використовуються сторонніми суб`єктами господарювання для ведення господарської діяльності тобто перебувають в їх оренді. Зокрема приміщення використовуються як цехи для ремонту техніки, виробництва плитки та бетонних секцій для парканів, виробництва та фасовки цементу та частина території оснащена, як пункт приймання металу. Того ж дня, приміщення розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 на виконання ухвали Дарницького районного суду від 13 липня 2020 року були опечатані пломбами з написами «ГПУ» та «ВПДГ».

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі зазначив, що з метою встановлення істини по даному кримінальному правопорушенню, збереженню та належним чином дослідження речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, а також забезпеченню здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту.

Керуючий санацією ДУ «70 УНР» Міністерства оборони України - арбітражний керуючий ОСОБА_4 в судовому засіданні для вирішення питання щодо арешту поклався на розсуд суду.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не прибув, хоча про день час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, тому слідчий суддя з`ясувавши думку осіб, які прибули розглянув клопотання без його участі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши прокурора та арбітражного керуючого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Військовою прокуратурою Дарницького гарнізону здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва в кримінальному провадженні за № 0000034 від 04 червня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 191, частиною 1 статті 364 Кримінального кодексу України щодо можливих неправомірних дій службових осіб 70 управління начальника робіт.

Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст.171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

КПК України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Аналізуючи наведені вимоги закону, слідчий суддя переконаний, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Проте, постанова про визнання речовим доказом на об`єктів нерухомості військового містечка АДРЕСА_2 також на самовільно збудовані споруди, які розташовані за вказаною адресою, на які посилається прокурор в своєму клопотанні в доданих до клопотання матеріалах не міститься та в судовому засіданні прокурором не долучена.

На підставі вищевикладених обставин, клопотання прокурора як таке, що внесено до слідчого судді з порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , про накладення арешту на нерухоме майно в рамках кримінального провадження №0000034 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складений 21.08.2020