Справа №303/7623/20
Провадження № 1-кс/303/1810/20
У Х В А Л А
про накладення арешту на майно
11 грудня 2020 року м. Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
в с т а н о в и в:
Дізнавач СД Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Володілець та власник майна в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду клопотання.
Розглянувши дане клопотання, перевіривши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступного висновку:
Клопотання про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Стаття 170 (у редакції Закону України від 18.02.2016 р. N 1019-VIII) «Накладення арешту на майно», визначає: що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Частина друга та третя цієї статті кримінального процесуального Закону передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.7) ч.2. ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, приходжу до висновку, що наявні передбачені нормами КПК правові підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке зазначено в клопотанні, яке згідно Постанови дізнавача від 10.12.2020 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
В іншому випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, втрати, пошкодження, знищення, приховання тощо) на вказане майно.
На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст.132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в :
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 09.12.2020 року, майно, а саме:
- на вантажний автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ-4502, д.н.з. НОМЕР_1 , яким на момент зупинки керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 ;
- технічний паспорт вказаного вище автомобіля серії НОМЕР_2 , згідно якого власником автомобіля марки ЗИЛ-ММЗ-4502, д.н.з. НОМЕР_1 є КСГП «Пузняковецьке»;
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається дізнавачу, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали (згідно ч.7 ст.173 КПК України).
Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати особам, які були відсутності під час оголошення ухвали (згідно ч.7 ст.173 КПК України).
Ухвала про арешт майна виконується дізнавачем негайно.
На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1