Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ? ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000844 від 09 грудня 2019 року, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дермань Друга Здолбунівського району Рівненської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 06 листопада 2019 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 2 місяці.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2019 року, та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Обрано ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, взявши його під варту негайно в залі суду.
Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 15 липня 2020 року.
Вирішено питання стосовно речових доказів по кримінальному провадженню.

За вироком суду ОСОБА_6 , будучи особою, яка засуджена вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2019 року за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт та направленого Здолбунівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Рівненській області в Дерманську Першу сільську раду Здолбунівського району Рівненської області для проходження громадських робіт 27.11.2019, 28.11.2019, 29.11.2019, 02.12.2019, 03.12.2019, 04.12.2019, 05.12.2019, 06.12.2019 року без поважних причин для проходження громадських робіт не з`являвся та ухилився у вказані дні від відбування 32 годин призначеного покарання.
В поданих апеляційних скаргах захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_6 , покликаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, звертають увагу на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
Зазначають, що неявка ОСОБА_6 на громадські роботи була викликана поважними причинами, зокрема останній доглядав хвору бабусю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого був зайнятий її похованням. Про причини неявки до сільської ради ОСОБА_6 повідомив Голову сільської ради, а в подальшому протягом другої половини грудня 2019 року та першої половини січня місяця 2020 року він відпрацював всі 60 год. громадських робіт, що призначив суд.
На думку сторони захисту було порушено право обвинуваченого на захист, визначений Конституцією України.
Просять вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України скасувати, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрити.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який частково погодився з апеляційними скаргами сторони захисту та просив скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а ОСОБА_6 звільнити з під варти в залі суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження зазначені вимоги закону залишено поза увагою.
Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, суд першої інстанції зробив, зокрема, на підставі показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , який показав, що 27 листопада 2019 року ним видавалося розпорядження про прийняття засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання у виді 80 годин громадських робіт, які останній відробив повністю лише у 2020 році, оскільки допускав неявку на роботу відповідно до графіку в 2019 році. Також суд мотивував свій висновок повідомленням сільського голови від 02 грудня 2019 року про те, що ОСОБА_6 до виконання для відбування покарання у виді громадських робіт не приступив, у фельдшерсько-акушерський пункт за медичною допомогою не звертався.
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисником ОСОБА_7 звернуто увагу суду на суперечливість показань ОСОБА_8 , покликаючись на акт перевірки виконання покарання у виді громадських робіт від 15 січня 2020 року за підписом, зокрема, голови Дермань Першої сільської ради ОСОБА_8 , завірений секретарем ради ОСОБА_9 , відповідно до якого, ОСОБА_6 не ухилявся від виконання покарання, виконував роботи згідно графіку, порушень не виявлено.
Судом першої інстанції залишено поза увагою з`ясування причин не прибуття обвинуваченого згідно встановленого графіка відпрацювання призначеного вироком покарання.
Так, захисником в апеляційній скарзі та судовому засіданні суду апеляційної інстанції наголошено на поважні причини неявки ОСОБА_6 на громадські роботи, оскільки останній у листопаді 2019 року доглядав хвору бабасю ОСОБА_10 , 1937 р.н., а на початку грудня 2019 року займався її похованням (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), звертаючи увагу суду на відсутність в діях ОСОБА_6 прямого умислу, яким характеризується суб`єктивна сторона інкримінованого останньому злочину.
Обвинувачений ОСОБА_6 ствердив, що про причини своєї неявки на відпрацювання громадських робіт повідомляв голову сільської ради.
Захисником ОСОБА_7 при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку вказано і на порушення права на захист обвинуваченого при розгляді судом першої інстанції даного кримінального провадження, як на одну з істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
Тобто судом першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_6 не дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення об`єктивних обставин справи, судом не вжито заходів щодо встановлення наявності чи відсутності належних документально підтверджених даних, які б свідчили про ухилення обвинуваченого від відбування призначеного покарання без поважних причин, не надано належної оцінки подальшому - на початку 2020 року добровільному відпрацюванню обвинуваченим призначеного покарання, що вказує на неповноту судового розгляду та позбавило суд першої інстанції постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, зазначене вказує, що судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що згідно п.п.1, 3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, ухвала суду не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із чим апеляційні скарги захисника і обвинуваченого ? частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, з чим погоджується при апеляційному розгляді і сторона захисту та обвинувачення.
Враховуючи вимоги ч.2 ст.415 КПК України, скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційних скарг щодо наявності чи відсутності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Разом з тим, під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, необхідно врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення, з врахуванням доводів, зазначених в апеляційних скаргах.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3