Провадження1-кс/465/824/20
УХВАЛА
про відмову у скарзі

29.10.20 м. Львова

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про відмову в задоволенні клопотання, визнання протиправною бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити слідчу дію,-
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про відмову в задоволенні клопотання, визнання протиправною бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певну дію.
В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 3 грудня 2019 року поштою ним отримано Постанову слідчого ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання №9 потерпілого ОСОБА_3 . У зазначеній постанові від 22 листопада 2019 року слідчий ДБР ОСОБА_5 зазначає, що звернення до суду для отримання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 є недоцільним. На думку заявника ОСОБА_3 , саме суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 є організатором пограбування вчиненого організованою злочинною групою працівників поліції. Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий ДБР ОСОБА_5 , не навів будь-якого обґрунтування, що свідчить про те, що постановляючи постанову про відмову у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 , він керувався не вимогами діючого законодавства, а особистою думкою.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав з підстав, викладених у ній, просив скаргу задоволити.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча були своєчасно і належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду скарги, а також від них не надходило клопотання про відкладення судового засідання. Згідно вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора та слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебувало кримінальне провадження №0000609 від 19.06.2019 року по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.186 КК України.

19.11.2019 р. потерпілим ОСОБА_3 подано клопотання № 9 до слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м.Львові про звернення до суду для отримання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_6 .

За результатами розгляду клопотання слідчим Першого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 було прийнято рішення про відмову в задоволені клопотання.

З системного аналізу норм КПК України вбачається, що учасники кримінального провадження можуть заявити клопотання про виконання певних дій і прийняття певних рішень. І якщо вони відповідають інтересам ефективного проведення досудового розслідування, виконання завдань досудового розслідування і всього кримінального провадження, то мають бути задоволені самим слідчим чи керівником органу досудового розслідування.

З оскаржуваної постанови вбачається, що мотивом відмови у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 слідчим зазначено те, що саме на момент розгляду такого клопотання обшук у житлі чи іншому володінні особи ОСОБА_6 є недоцільним.

В подальшому, постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м.Львові від 09.04.2020 року перекваліфіковано кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні №0000609 від 19.06.2019 року з ч.5 ст.186 КК України на ч.3 ст.185 КК України.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м.Львові від 24.06.2020 кримінальне провадження №0000609 в частині можливого вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України співробітниками Галицького ВП ГУНП у Львівській області закрито.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В порядку, визначеному ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, при розгляді клопотання потерпілого слідчий згідно чинного процесуального законодавства зобов`язаний або задовольнити клопотання, або винести вмотивовану постанову про відмову в задоволенні такого клопотання.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

У відповідності до вимог КПК України рішення про допустимість чи недопустимість отриманих в ході досудового розслідування доказів, є прерогативою виключно суду та здійснюється під час судового розгляду справи по суті, та таке рішення приймається судом в нарадчій кімнаті.

Дослідивши матеріали скарги, зважаючи на те, що клопотання потерпілого ОСОБА_3 розглянуте, прийняте рішення про відмову в задоволенні клопотання ; ОСОБА_3 повідомлено про результати, а відтак приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати вказівки слідчому щодо вчинення конкретних слідчих дій. Такими повноваженнями наділений відповідно до норми ст. 36 КПК України прокурор, які слідчий зобов`язаний виконувати (ч.4 ст. 40 КПК).

Керуючись ст.ст. 303, 306 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про відмову в задоволенні клопотання, визнання протиправною бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити слідчу дію - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає у відповідності до ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1