Справа № 504/4434/20
Номер провадження 1-кп/504/3/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ; обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000944 від 18.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, українець за національністю, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17 вересня 2020 року, біля 17.00 години, ОСОБА_4 перебував на території залізничної станції «Одеса-Східна», яка розташована на землях Красносільської сільської ради Лиманського району, Одеської області, де зустрів ОСОБА_5 .

Перебуваючи на зупинці потягу, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 декілька ударів в область тулуба та кисті правої руки, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому п`ятої п`ясної кістки в дистальному відділі зі зміщенням кісткових уламків та які, при звичайному перебігу, призводять до тривалого розладу здоров`я, строком понад З тижні (більш як 21 день), і за цим критерієм згідно з п. 2.2.2 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

З урахуванням того, що учасники судового провадження не заперечували, щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він 17.09.2020 року перебував на залізо дорожній станції Східна десь о 17 годині та зайшов в магазин, щоб випити, після 17 годині повинен був сісти на потяг, але заснув на східцях на станції, до нього підійшов чоловік, щоб його розбудити, проте він наніс йому удар, скільки було ударів він не пам`ятає, потім прийшов інший чоловік і він йому також наніс удари в районі тулуба. Згодом його затримали працівники поліції. Вину у скоєному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, просив не застосовувати суворе покарання, наміру вчиняти правопорушення більше не має.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі та характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я є доведена у повному обсязі.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України є нетяжким.

ОСОБА_4 є громадянином України, одружений, з середньою освітою, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей 2009 року народження та 2013 року народження, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині, обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати. Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає. Згідно даних досудової доповіді орган пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, які передбачені ст. 66 КК України та пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що передбачені ст. 67 КК України і які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення строком на 1 рік та 6 місяців.

Суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України строком на 1 рік, з покладенням на останнього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; -повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Керуючись ст.ст. 66-67, 75-76, ч.1 ст.122 КК України ст.ст. 100, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1