Справа № 532/308/15-к
Провадження № 1-кп/526/16/2020
У Х В А Л А
іменем України

29 липня 2020 року колегія суддів Гадяцького районного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 та клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу,-

встановила :

У провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.3 ст. 27, ч.2 ст.377, ч.3 ст. 27 п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою на 60 днів.

Прокурор клопотання мотивує тим, що ухвалою Гадяцького районного суду від 03.06.2020 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою продовжено до 01.08.2020 року. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 обвинувачується за ч.3 ст. 27, ч.2 ст.377, ч. 3 ст. 27 п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України. З часу продовження строку тримання під вартою попередньо зазначені ризики не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_10 його процесуальних обов`язків. Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні Гадяцьким районним судом Полтавської області здійснюється з 04.07.2018 року, тобто триває два роки . Відповідно до ухвали суду від 04.07.2018 року досліджено письмові докази по епізоду нападу на суддю Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_17 та письмові докази сторони обвинувачення по епізоду вбивства мера міста Кременчука ОСОБА_18 . Дослідження частини доказів сторони обвинувачення, які мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні відкладено до закінчення проведення експертиз, проведення допиту свідків. З 26.05.2020 розпочато дослідження доказів сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_9 по епізоду вбивства ОСОБА_18 . Відповідно до ухвали від 04.07.2018 суд повинен дослідити також докази зі сторони захисту по епізоду вбивства ОСОБА_18 , речові докази, висновки експертиз, провести допит свідків по епізоду вбивства судді Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_17 та по епізоду вбивства мера міста Кременчука ОСОБА_18 , що свідчить про неможливість закінчення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою. Підстав для зміни обвинувачення стосовно ОСОБА_10 не вбачається. Можливість застосування до ОСОБА_10 покарання у вигляді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України свідчить про те, що ризик переховування від суду з часом не зменшився. Ризик того, що ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, продовжує існувати, оскільки суд не розпочав допит свідків. Крім цього, на вказаній стадії дослідження доказів має бути додатково допитаний як свідок ОСОБА_19 відповідності до умов угоди про визнання винуватості. З урахуванням вказаних обставин, а також попередніх заяв ОСОБА_19 щодо наявності небезпеки для його життя у зв`язку з наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик можливого незаконного впливу на нього у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зменшився. Обвинувачений ОСОБА_10 постійно демонструє своє переконання у тому, що суд вже визначився з прийняттям рішення не на його користь, що в Гадяцькому районному суді правосуддя не здійснюється. Зазначені обставини у поєднанні з тягарем можливого покарання дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватись від суду. Окрім того, працівниками ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)" під час проведення обшуку камери №41 в особистих речах ОСОБА_10 було виявлено та вилучено мобільний телефон та інші заборонені для використання та зберігання предмети, що свідчить про порушення умов режиму. При вирішенні питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, сторона обвинувачення звертає увагу суду на те, що позиція захисту обвинуваченого ОСОБА_10 повністю узгоджена з позицією захисту обсинуваченого ОСОБА_9 , яка спрямована на затягування судового розгляду з метою примусити суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування електронного засобу контролю не зможе запобігти ризику вчинення обвинуваченим дій, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України через його недосконалість, оскільки перевірка причин надходження сигналу потребуватиме значного часу, якщо такі обставини матимуть місце на шляху від м.Кременчук до м.Гадяч, відстань між якими становить понад 200 км.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому прохав змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, на домашній арешт. В обґрунтування зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 захисник зазначив, що стороною обвинувачення не наведено жодного об`єктивного доказу з приводу існування спроб ОСОБА_10 ухилитися від покладених на нього процесуальних обов`язків, які визначені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. При вирішенні клопотання суд має виходити з висновків про факти порушення Конвенції з прав людини. Так, рішенням ЄСПЛ у справі "Левченко та інші проти України" суд встановив порушення п.3 ст.5 та п.1 ст.6 Конвенції відносно ОСОБА_19 . Рішенням від 25 червня 2020 в об`єднаній справі "Бевз та інші проти України" зазначено порушення державою України вимог п.3 ст.5 та п.1 ст.6 Конвенції відносно ОСОБА_11 , обвинувачення відносно якого розглядається судами спільно з обвинуваченням ОСОБА_10 в межах однієї кримінальної справи. Обвинувачений ОСОБА_10 має постійне місце проживання у м.Кременчуці, має усталені соціальні зв`язки та не має негативних характеристик. ОСОБА_10 є пенсіонером та фактично за рахунок його пенсії утримується його дружина ОСОБА_20 , яка є інвалідом. Судово-медична експертиза констатувала навність у ОСОБА_10 низки хронічних захворювань, які потребують стаціонарного лікування. У кожне третє судове засідання викликалася швидка медична допомога.

Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_15 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки наявність ризиків, які обумовлюють застосування до обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не доведено. В той же час, стороною захисту в клопотанні про зміну запобіжного заходу наведено достатні підстави для застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора та зазначив, що стороною захисту затягується розгляд кримінального провадження з метою переконати суд в надмірній тривалості судового розгляду та змінити запобіжний захід обвинуваченим на більш м`який, зокрема домашній арешт. Однак, застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити уникнення ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків .

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 проти задоволення клопотання прокурора заперечували та просили обрати відносно ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 закінчується 01.08.2020 року.

До закінчення терміну, визначеного ухвалою суду, розгляд кримінального провадження не може бути завершено, враховуючи значну кількість доказів, які судом ще не досліджені.

Згідно з ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували при обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 . Обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, в тому числі на ОСОБА_19 , а тому застосування інших більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_10 буде недостатнім.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, колегія суддів бере до уваги, тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , строк покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим та вважає, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
Досліджені в судовому засіданні медичні документи не містять висновків, які перешкоджають або унеможливлюють перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою.

Згідно статті 1 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконання Рішення а) виплата Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції. Це гарантування відбувається шляхом застосування судами при розгляді справ Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права з огляду на положення статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV) та відповідних процесуальних норм, зокрема статті 9 КПК. Також на підставі статті 2 Закону № 3477-IV та статті 46 Конвенції держава Україна зобов`язана виконувати остаточне рішення ЄСПЛ у будь-якій справі, в якій вона є стороною. Згідно зі статтею 10 Закону № 3477-IV, з метою забезпечення відновлення порушених прав особи, за заявою якої ЄСПЛ постановлено рішення (стягувача), крім виплати відшкодування, присудженого ЄСПЛ, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, до яких належить відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum), та інші заходи, передбачені в рішенні ЄСПЛ. Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Враховуючи, що на момент винесення рішень ЄСПЛ у справах «Левченко та інші проти України» та "Бевз та інші проти України", якими констатовано порушення п.3 ст.5, п.1 ст.6 Конвенції з прав людини в даному кримінальному провадженні, судовий розгляд справи в суді першої інстанції з об`єктивних причин не закінчено, колегія суддів вживає всі можливі заходи щодо розгляду справи у розумні строки і вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 слід продовжити з метою досягнення захисту особи та суспільства від кримінальних правопорушень, забезпечення охорони прав, свобод та законних інтересів, як певних осіб, так і суспільства вцілому.

Керуючись ст.ст. 177,183, 331 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 днів.
Строк дії ухвали закінчується 26 вересня 2020 року о 13год. 30 хв.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, зокрема на домашній арешт чи особисте зобов`язання.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали оголошено 03 серпня 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3