Справа № 466/9980/20
У Х В А Л А

18 грудня 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002238 від 11.10.2020 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рибніца, республіка Молдова, громадянина України, не працевлаштованого, раніше судимий, востаннє 30.10.2018 Личаківським районним судом м. Львова за ч.2,3 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та утримується ДУ «Львівська установа виконання покарань №19»

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК України.

16.12.2020 прокурор подав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням у сховище, вчиненій повторно. Зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушенні доводиться зібраними у кримінальному провадженні, а саме: протоколом затримання ОСОБА_3 , протоколами допиту потерпілих та іншими доказами в сукупності. Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, за який КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_3 не має постійного місця праці і джерел доходів, та вільно проводячи дозвілля, може продовжити займатись злочинною діяльністю, що підтверджується його неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, на його поведінку ніхто немає впливу, а тому він буде мати можливість переховуватись від слідства та суду з метою ухилення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких.

Вважаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою на 60 діб з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримала, просила таке задовольнити.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений щодо клопотання заперечили та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки відсутні реальні дані про те, що він може впливати на потерпілих та свідків. До того ж потерпілі немають до нього матеріальних претензій.

Потерпілі в підготовче судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора, пояснення захисника, обвинуваченого, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, ухвалою слідчого судді від суду від 13.11.20 обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою 10.01.2021 включно, з визначенням застави

.

У відповідності до ст.21 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність та передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи реальне існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров"я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів (викрадення чужого майна з транспортних засобів), звільнений з місць позбавлення волі в жовтні 2020 року, усвідомлюючи можливість засудження до тривалого терміну, може переховуватись від слідства.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні

Аналізуючи вимоги КПК України та наявні в розпорядженні суду документи, які додані прокурором в підтримку заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 є обґрунтованим та відноситься до тяжких злочинів, згідно ст.12 КК України.

У відповідності до п.2,4 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право визначити розмір застави, однак такий розмір повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що заявлене клопотання прокурора є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 177, 183 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 (шістдесят) днів з 11.01.2021 року і до 11.03.2021 року включно.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України визначити запобіжний захід у вигляді застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 87880 (вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень 00 коп.), яка може бути внесена іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна, попередньо визначеної суми судових витрат тощо), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0000757.

Заставодавець має право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 11.03. 2021 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Львівського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Львівського слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 , обвинуваченому ОСОБА_3 та скерувати начальнику державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» /м. Львів, вул. Городоцька, 20/ - для відома.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 21.12.2020.

Суддя ОСОБА_1