Провадження №1-кс/932/6231/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001917 від 22.10.2020 за ч.2 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
06 листопада 2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого ОСОБА_4 , для забезпечення поданого ним цивільного позову накласти арешт на легкові автомобілі, які належать ОСОБА_5 , та на рахунки в АТ КБ «ПриватБанк», відкриті на ім`я останнього.
Обґрунтовуючи доводи зазначеного клопотання, заявник вказав те, що слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001917, відомості про яке внесені до ЄРДР 22 жовтня 2020 року за фактом вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , визнано потерпілим. 26 жовтня 2020 року на стадії досудового розслідування ОСОБА_4 , подано цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_5 , про відшкодування завданої заявнику матеріальної шкоди в розмірі 3500000 грн та моральної шкоди в розмірі 3000000. Для забезпечення вказаного цивільного позову ОСОБА_4 , звернувся із вказаним клопотанням до слідчого судді.
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 , у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав прохав накласти арешт на вказане майно.
Слідчий у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. На вимогу слідчого судді були надані матеріали кримінального провадження № 0001917.
Розглянувши клопотання, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали кримінального провадження 0001917, надані до клопотання додатки, вважаю, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно положень п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.
У судовому засіданні з`ясовано, що в рамках кримінального провадження № 0001917, цивільний позов не заявлений, процесуальний статус цивільного позивача ОСОБА_4 , не набув, а відтак, зважаючи на вищенаведені норми закону, зокрема ч. 1 ст. 171 КПК України, заявник із клопотання про арешт майна для забезпечення цивільного позову звертатися не мав права, оскільки із подібним клопотання до слідчого судді може звертатися лише особа, яка у кримінальному провадженні є цивільним позивачем.
Крім того, під час дослідження матеріалів кримінального провадженні, які були надані слідчим, з`ясовано, що у кримінальному провадженні № 0001917 нікому не повідомлено про підозру, у зв`язку з чим неможливо встановити кому саме необхідно пред`являти цивільний позов і на яке майно необхідно накласти арешт для забезпечення такого позову. Твердження заявника про те, що цивільний позов необхідно заявляти/пред`являти громадянину ОСОБА_5 , є лише його припущенням, оскільки досудове розслідування здійснює слідчий, і лише на нього покладають обов`язок щодо встановлення всіх обставин справи, і подальшого вручення підозри тій особі, яка вчинила кримінальне правопорушення.
За таких обставин, вважаю, що на даному етапі досудового розслідування клопотання ОСОБА_4 , є передчасним, оскільки цивільний позов не поданий, у кримінальному провадженні не встановлено особу підозрюваного та майно на яке необхідно накласти арешт для забезпечення цивільного позову, що і є підставо для відмови у задоволенні клопотання заявника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 128, 170-173, 233, 234, 237, 309, 372, 376 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001917 від 22.10.2020 за ч.2 ст.190 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 27.11.2020.
Слідчий суддя ОСОБА_1