УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/7765/18

Номер провадження 1-В/712/156/20

27листопада 2020 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3

представника пробації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси подання начальника Соснівського РФ філії ДУ « Центр пробації» в Черкаській області про заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі ОСОБА_5 ,-
В С Т А Н О В И В :
Інспектор Соснівського РФ філії ДУ « Центр пробації» в Черкаській області звернувся до суду з поданням про заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі ОСОБА_5 , засудженому, вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 26.07.2018. Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси 28.08.2018 набрав законної сили. Станом на 29.09.2018 засуджений ОСОБА_5 не надав до суду документа про сплату штрафу в розмірі 51000 гривень.
Прокурор в судовому засіданні просив подання задовольнити.
Представник пробації підтримала подання.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.
Вивчивши подання про заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі ОСОБА_5 , суд дійшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання. Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. В частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За загальними правилами, особа (крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі) звільняється від відбування покарання, відповідно до ст. 80 КК України, при наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 КК України строків; 2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) неухилення засудженого від відбування покарання.
Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.
Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси 28.08.2018 набрав законної сили.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченонр ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.
Статтею 26 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу та порядок заміни несплаченої суми штрафу іншим покаранням.
Наведеним нормам КВК відповідають норми КК України: ст. 53 КК України передбачається поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, ст.389 КК України передбачаються наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.
Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).
Даних про те, що з часу постановлення вироку, засуджений вчинив новий злочин - суду не надано.
Сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірних доказів того, що обвинувачена ухилялась від сплати штрафу, - суду не надано.
Існування в Кримінальному кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
З врахуванням вищенаведеного, є всі законні підстави для відмови в задоволенні подання у зв`язку з закінченнм строків давності.
На підставі викладеного, ст. 53, п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, сст.26, 27 КВК України, керуючись ст.ст. 369-372, 376,537,539 КПК України, суд, -

УХ В А Л И В :
Відмовити в задоволенні подання начальника Соснівського РФ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м.Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий :