Справа №635/3959/20
Провадження № 1-в/635/487/2020
У Х В А Л А

28 серпня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду у смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Борова Борівського району Харківської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.01.1997 Борівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 45 КК України строком на 2 роки;

-28.10.1997 Борівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 24.02.2001 за відбуттям строку покарання;

-23.11.2004 Борівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, постановою Борівського районного суду від 15.04.2005 іспитовий строк скасований та засуджений направлений для відбуття покарання в місця позбавлення волі, звільнився 29.04.2006 по відбуттю строку покарання;

-05.10.2006 Борівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік постановою Борівського районного суду від 06.06.2007 іспитовий строк скасований та засуджений направлений для відбуття покарання в місця позбавлення волі;

-16.07.2007 Борівським районним судом Харківської області за ст. 395 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 01.08.2009 по відбуттю строку покарання;

-15.02.2013 Борівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 160 годин громадських робіт;

-13.06.2013 Борівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 2 місяців 8 днів арешту, звільнився 01.10.2013 по відбуттю строку покарання;

-30.04.2014 Борівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавленні волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;

-09.04.2015 Борівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 09.11.2017 на підставі Закону України «Про амністію»;

-27.03.2018 Дворічанським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки;

-06.04.2018 Борівським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

засудженого 12 липня 2018 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,
про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог ст. 82 КК України,

в с т а н о в и в:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог ст. 82 КК України.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 , як особи, яка не стала на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд даної справи у їх відсутність.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 12 липня 2018 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок набрав законну силу 11 серпня 2018 року.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 травня 2018 року. Під час тримання в державної установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 17.07.2018 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо. З метою стимулюванні правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи один раз. Має одне стягнення, яке погашено та знято в установленому законом порядку. Не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться байдуже. Відповідно до ст. ст. 110, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з сестрою та братом шляхом листування та телефонних розмов. Стосунки доброзичливі. Питання про можливе застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто комісією установи 09.10.2019, вирішено відмовити в застосуванні даних статей, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 20.05.2020 було вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України може бути розглянуто за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме не раніше 17.01.2021. За вироком суду має судові витрати на суму 1001 грн. Засуджений ОСОБА_4 до відшкодування судових витрат ставиться байдуже, не вбачає у цьому суспільну необхідність. На профілактичних обліках не перебуває. Вину визнав, у скоєному злочині розкаюється.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 на час відбування покарання має одне заохочення на підставі рішення дисциплінарної комісії установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та ПВР установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, а також одне стягнення на підставі рішення дисциплінарної комісії установи за вживання нецензурних та жаргонних слів до іншого засудженого.

Згідно з довідкою про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , останній в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» був працевлаштований у період з серпня 2018 року по червень 2020 року у майстерні установи та на виробництві з виконання робіт по збиранню коліс, виготовлення господарської сумки, розкладачки, шезлонга, крісла, обода, капців одноразових.

У відповідності до довідки бухгалтера установи ОСОБА_5 , на виконання в бухгалтерії установи знаходяться виконавчі листи на загальну суму 5893,02 гривень про стягнення з засудженого ОСОБА_4 , та станом на 17.07.2020 за виконавчими листами утримано 1425,48 гривень, залишок заборгованості складає 4467,54 гривень.

З огляну на все приведене вище, ОСОБА_4 засуджений за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів. Станом на 28.08.2020 засуджений відбув понад 1/3 строку покарання.

Відповідно до пункту 1 частин четвертої статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (частин третя статті 82 КК України).

У відповідності до частин другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_4 , який раніше був неодноразово засуджений, проте на шлях виправлення не став та вчив злочин знову, беручи до уваги його посередню характеристику в установі виконання покарань, байдуже ставлення до відшкодування судових витрат стягнених з засудженого за вироком, а відтак суд не вбачає підстав для застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та розцінює даний захід як передчасний. Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 1/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким до засудженого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 61, 72, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 58 КВК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог ст. 82 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01 вересня 2020 року

Суддя ОСОБА_1