У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4897/20

№ 1-кс/183/1339/20

08 вересня 2020 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 07.09.2020 року до ЄРДР за № 0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 170 КПК України надійшло клопотання прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 , про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_2 зазначив, що 06 серпня 2020 року до чергової частини Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення працівника поліції про те, що на вул. Сучкова в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зупинили транспортний засіб марки «КАМАЗ», з причепом «ГКБ», моделі «8350», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , під час перевірки документів та огляду транспортного засобу було виявлено, що номер шасі на причепі транспортного засобу пошкоджене та є ознаки механічного втручання.

06.09.2020 року керівником СД Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області був оглянутий та вилучений причеп «ГКБ», марки «8350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відомості про кримінальний проступок 07.09.2020 року керівником СД Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 з правовою кваліфікацією, передбаченою ст. 290 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Арештом майна, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та у даному випадку, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Ураховуючи, що для проведення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речових доказів, необхідно на вказане майно накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, так як існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та підлягає збереженню.

Оскільки саме причеп має значення речового доказу у кримінальному провадженні, з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, арешт причепа «ГКБ», модель «8350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у даному кримінальному провадженню є необхідним.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином. Слідчий суддя вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, дослідивши надані прокурором докази, а також проаналізувавши наведені аргументи щодо необхідності накладення арешту, вважає, що підстав, зазначених у клопотанні, немає, оскільки не зазначено особу та на якій підставі вона керувала транспортним засобом марки «КАМАЗ», з причепом «ГКБ», модель «8350», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

До клопотання долучено копію пояснень ОСОБА_3 . Однак, їх неможливо прочитати, оскільки написано нерозбірливим почерком. Крім того, пояснення не є доказом у кримінальному провадженні.

Також, в своєму клопотанні прокурор посилається на те, що арешт необхідно накласти з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речових доказів. Однак в тексті клопотання відсутні дані, що причеп «ГКБ», модель «8350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному 07.09.2020 року до ЄРДР за № 0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Крім того, прокурор зазначає, що номер шасі причепу «ГКБ», моделі «8350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , має ознаки механічного втручання, однак, які саме, з клопотання неможливо встановити.

В резолютивній частині ОСОБА_2 не зазначено, яким чином необхідно накласти арешт на причеп «ГКБ», моделі «8350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 07.09.2020 року до ЄРДР за № 0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1