Провадження № 1-в/127/470/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника Вінницького МВ філії ДУ «Центр Пробації» ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання уповноваженого органу з питань пробації про приведення вироку щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог законодавства, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання уповноваженого органу з питань пробації про приведення вироку щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог законодавства.
Подання мотивовано тим, що 01.07.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617 -VIII від 22.11.2018 року, яким внесено зміни до частини першої статті 309 КК України. В редакції КК України від 01.07.2020 року дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Також внесені зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, якою визначено відповідальність за вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Засуджений ОСОБА_4 підтримав подання уповноваженого органу з питань пробації.
Представник органу пробації ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що подання органу пробації підлягає задоволенню. Просив привести вирок щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог законодавства, знизивши призначене за ч. 1 ст. 309 КК України покарання до чотирьох років обмеження волі. Також просив знизити призначене за ч. 2 ст. 309 КК України покарання до 5 років обмеження волі, при цьому вказавши, що останній засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до вказаного покарання. Вважав, що в іншій частині вирок відповідає вимогам законодавства.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджено вироком Апеляційного суду Вінницької області від 18.05.2015 року. ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Із матеріалів справи вбачається, що дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України кваліфіковані як незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене повторно.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018, яким внесено зміни до КК України, в тому числі змінено санкцію ч. 1 ст. 309 КК України. Згідно вказаних змін, вчинення діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Частиною 2 ст. 309 КК України визначено відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Покарання у виді позбавлення волі виключено із санкції вказаних норм, що пом`якшує кримінальну відповідальність за вказане кримінальне правопорушення.
Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції до 01.07.2020 року встановлювала максимальну межу покарання у виді обмеження волі - 3 роки. Зазначеними змінами від 01.07.2020 року міру покарання вказаного виду покарання (обмеження волі) посилено, оскільки на даний час у санкції ч. 1 ст. 309 КК України передбачено 5 років як максимальний строк обмеження волі.
Частиною 3 статті 5 КК України регламентовано, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК.
Таким чином, оскільки вироком Апеляційного суду Вінницької області від 18.05.2015 року ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, яке перевищує санкцію нового закону, вказане покарання належить знизити до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.
При цьому суд звертає увагу на те, що максимальна межа покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, встановлена санкцією нового закону, а саме обмеження волі на строк до п`яти років перевищує максимальний строк, встановлений минулою редакцією закону для цього виду покарання.
Враховуючи вказане, суд вважає за доцільне задоволити подання органу пробації, замінивши призначене ОСОБА_4 вироком Апеляційного суду Вінницької області від 18.05.2015 року покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді двох років позбавлення волі на покарання у виді три роки обмеження волі.
При цьому суд не погоджується із позицією прокурора щодо способу приведення вироку у відповідність. Обґрунтовуючи свою позицію прокурор посилався на ч. 3 ст. 74 КК України, якою визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. Вважав, що оскільки максимальна межа становить 5 років обмеження волі, засудженому варто змінити покарання до 4 років обмеження волі (з врахуванням ст. 72 КК України). Суд відхиляє вказані доводи з огляду на наступне.
Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року розширено дискреційні повноваження суду при призначенні покарання у виді обмеженні волі за ч. 1 ст. 309 КК України (до 5 років обмеження волі), порівняно із минулою редакцією вказаної частини статті (до 3 років обмеження волі). Таким чином, наведений закон щодо покарання у виді обмеження волі жодним чином не пом`якшує кримінальну відповідальність, не поліпшує становище особи, а навпроти - посилює кримінальну відповідальність в частині вказаного виду покарання.
При застосуванні ч. 3 ст. 74 КК України суд не може ігнорувати загальні вимоги КК України щодо чинності закону про кримінальну відповідальність у часі, а також щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі та застосовувати ч. 3 ст. 74 КК України виключно формально та ізольовано від ст. 4, 5 КК України. Подібне застосування - зниження покарання до 4 років обмеження волі, в той час коли КК України, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення визначав максимальну межу обмеження волі у 3 роки порушуватиме права засудженого, не відповідатиме принципу законності.
Окрім того, наведений прокурором спосіб приведення вироку у відповідність суперечитиме ст. 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, оскільки збільшення максимального строку покарання у виді обмеження волі на 2 роки не пом`якшує відповідальність особи. Відповідно, надання зворотної сили Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 в цій частині є неможливим.
Натомість вищевказаний закон має зворотну силу в частині виключення покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 309, що безумовно пом`якшує кримінальну відповідальність.
Щодо призначеного вироком від 18.05.2015 року покарання за ч. 2 ст. 309 КК України суд враховує наступне.
Частина 2 ст. 309 КК України в чинній редакції не передбачає відповідальності за незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене повторно. Із диспозиції ч. 2 ст. 309 КК України виключено кваліфікуючу ознаку повторності дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, що безумовно пом`якшує кримінальну відповідальність за відповідні дії. Водночас відповідальність за незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропних речовин передбачена ч. 1 ст. 309 КК України.
Караність діяння, передбачена ч. 2 ст. 309 КК України в редакції КК України до 01.07.2020 року, за вчинення якого засудженому призначено покарання у виді двох років позбавлення волі наразі передбачена ч. 1 ст. 309 КК України (при цьому ознака повторності відсутня) та перевищує санкцію нового закону.
На підставі ч. 3 ст. 74 КК України призначене засудженому покарання у виді трьох років позбавлення волі підлягає зниженню до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону за ч. 1 ст. 309 КК України, з врахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, оскільки така межа передбачає більш м`який вид покарання (обмеження волі на строк до п`яти років), а саме до 5 років обмеження волі.
Враховуючи вказане, суд вважає за доцільне задоволити подання органу пробації, замінивши призначене ОСОБА_4 вироком Апеляційного суду Вінницької області від 18.05.2015 року покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді двох років позбавлення волі на покарання у виді трьох років обмеження волі. Окрім того, вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді п`яти років обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 4, 5, 74 КК України, ст. 537, 539 КПК, суд, -
УХВАЛИВ:
Подання задовольнити.
Привести вирок Апеляційного суду Вінницької області від 18.05.2015 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до Кримінального кодексу України в редакції від 01.07.2020 року.
Знизити призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді двох років позбавлення волі до трьох років обмеження волі.
Знизити призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України - вважати його засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до п`яти років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: