ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кишинів, Молдови, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,
12.07.2020 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів і мети, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав із сумки останньої банківську картку на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», яка відноситься до категорії офіційних документів та належить потерпілій.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.
Того ж дня, 12.07.2020 о 21 год. 54 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м.Полтава, просп.Миру, 30а, діючи з корисливих мотивів, умисно, скориставшись тим, що його дії ніхто не помічає, шляхом вільного доступу за допомогою раніше викраденої банківської картки «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_5 , у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» із рахунку НОМЕР_2 зняв грошові кошти в сумі 1000 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальних збитків у вказаному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці викрав із сумки потерпілої банківську картку, з якої зняв грошові кошти у сумі 1000 грн. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом таємного викрадення чужого майна та офіційних документів, об`єм викраденого не заперечував. Пояснив, що товаришує із потерпілою, тому знає пін-код від її банківської картки. Гроші, які він зняв з картки потерпілої, ОСОБА_4 витратив на власні потреби.
Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за її відсутності. У наданій на адресу суду заяві потерпіла ствердила про відсутність претензій до обвинуваченого та не бажання пред`являти до нього цивільний позов, у зв`язку із відшкодуванням шкоди, вирішення питання про призначення покарання залишила на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисних кримінальних правопорушень щодо викрадення майна та документів. Його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Також дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не засуджувався, не працює, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, скарг на нього не надходило.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілої, яка вирішення питання про призначення покарання залишила на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкцій ч.1 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність у нього негативних характеристик та негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення, його ставлення до вчиненого, дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому та осуд своєї поведінки, суд доходить висновку про необхідність призначення йому покарання у виді обмеження волі у розмірі наближеному до мінімального, що передбачений санкціями статей 185, 357 КК України.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності та має виключно позитивні характеристики, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов до обвинуваченого пред`явлено не було.
За ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 20.07.2020 у даному кримінальному провадженні було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а саме картки АТ КБ «ПриватБанк», що належить ОСОБА_5 , який підлягає скасуванню.
З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого та виду призначеного покарання, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.185 КК України - у виді одного року двох місяців обмеження волі;
за ч.1 ст.357 КК України - у виді одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на один рік два місяці.
Звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, на підставі ст.ст.75,76 КК України якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у справі: оптичний диск із записами камер відеоспостереження залишити у матеріалах кримінального провадження, що знаходяться у сторони обвинувачення; банківську картку «ПриватБанк» - залишити потерпілій ОСОБА_5 , як їй належну.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 20.07.2020 на майно ОСОБА_5 , а саме банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Полтави.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження, обвинуваченим, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1