Справа № 461/6852/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1036/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 1 вересня 2020 року про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», строком до 60 діб.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_8 у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 420 400 (чотириста двадцять тисяч чотириста) гривень.

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Строк дії ухвали становить до 29 жовтня 2020 року включно.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема із ОСОБА_11 , а також з іншими підозрюваними ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 1 вересня 2020 року в частині визначення альтернативи застави скасувати та постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний розмір внесення застави в сумі 1 800 000 грн., з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених п.п.1-4, 8 ч.5 ст.191 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема із ОСОБА_11 , а також з іншими підозрюваними ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що визначений слідчим суддею розмір застави 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 420 400 грн., не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .

На переконання апелянта, саме сума застави у розмірі 1 800 000 грн. здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, зважаючи на тяжкість та резонансність інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а також зважаючи на дані матеріалів НСРД про те, що ОСОБА_8 в складі організованої групи з іншими особами у період часу з січня 2020 року по 31 серпня 2020 року збували та виготовляли наркотичний засіб метадон на суму 1 800 000 грн.

Крім того, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 1 вересня 2020 року, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати. У випадку переконання колегії суддів щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, просить обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що ні в клопотанні, ні в оскаржуваній ухвалі не вказано, чому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 не переховувався раніше, постійно проживає за адресою своєї реєстрації, має на утриманні батьків-пенсіонерів, а його батько не здатен самостійно пересуватися. Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, в розшуку ніколи не перебував, віл органів досудового розслідування чи суду не переховувався, немає жодних даних, які б підтверджували факт існування такого ризику.

Стосовно посилання стороною обвинувачення на те, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти розпочате, то це, на думку захисника, є припущенням зі сторони обвинувачення. Вказує, що ОСОБА_8 ніколи раніше кримінальних правопорушень не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягався, жодних доказів того, що він має намір вчинити новий злочин сторона обвинувачення не представила.

Жодних даних про те, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином суду стороною обвинувачення не представлено. Відтак відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Крім того, вказує, що розмір визначної слідчим суддею застави для ОСОБА_8 та його сім`ї є завідомо непомірним, оскільки єдиним джерелом їхнього доходу є зарплата ОСОБА_8 у розмірі 5200 гривень та пенсія його батьків. При цьому у підозрюваного відсутнє будь-яке нерухоме та рухоме майно, навіть мобільний телефон.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_7 на підтримання поданої ним апеляційної скарги та на заперечення апеляційної скарги сторони захисту, думку підозрюваного та його захисника, які заперечили проти апеляційних вимог прокурора та підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000017, відомості про яке 15 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

31 серпня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

1 вересня 2020 року старший слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Прокуратури Львівської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 1 вересня 2020 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 задоволено та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 420 400 (чотириста двадцять тисяч чотириста) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів на підтвердження обґрунтованості пред`явленої підозрюваному ОСОБА_8 підозри, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться, зокрема: протоколами про хід та результати проведення НСРД огляд та виїмка кореспонденції від 6 лютого 2020 року, 2 липня 2020 року; протоколами про результати проведення НСРД обстеження публічно недоступного місця, житла чи іншого володіння особи від 8 липня 2020 року; протоколами тимчасового доступу до речей та документів від 18 лютого 2020 року, 4 серпня 2020 року (ТОВ «Нова Пошта»); висновками експертиз №13/271 від 27 лютого 2020 року, №13/272 від 10 березня 2020 року, №13/365 від 27 липня 2020 року; №13/364 від 27 липня 2020 року; №13/363 від 22 липня 2020 року; №13/1428 від 27 серпня 2020 року; №13/1679 від 27 серпня 2020 року; оглядами покупця від 15 липня 2020 року, 17 серпня 2020 року; ідентифікацією та оглядом грошових коштів від 15 липня 2020 року, 17 серпня 2020 року; протоколами ОМП (добровільною видачею товару) від 16 липня 2020 року, 20 серпня 2020; протоколами обшуків, проведених 31 серпня 2020 роек; протоколами НСРД відносно ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 .
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Доводи апелянта щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи, допущення порушень вимог процесуального закону та Європейської Конвенції з прав людини, на переконання колегії суддів, є непереконливими.

Стосовно апеляційних вимог прокурора щодо визначеного ОСОБА_8 розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частиною 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати становленню істини у кримінальному провадженні.
Так, визначаючи розмір застави, суддя місцевого суду враховував особу підозрюваного, його матеріальний стан, а також те, що розмір застави не повинен бути непомірним. Крім того, слідчим суддею вірно враховано вартість вилученого наркотичного засобу, що становить близько 1 800 000 гривень, а також те, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину не одноособово, а у складі організованої злочинної групи: ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 420 400 гривень забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Крім цього, колегія суддів критично оцінює апеляційні вимоги захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 в частині того, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для ОСОБА_8 , оскільки, як встановлено апеляційним судом, на час апеляційного розгляду ОСОБА_8 було внесено заставу у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 1 вересня 2020 року.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

За таких обставин, оскільки колегією судів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарга прокурора та захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 1 вересня 2020 року, якою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5