Справа № 589/3706/18
Провадження № 1-кп/589/122/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за № 001063 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лукашенкове, Середино-Будського району, Сумської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, ОСОБА_4 , 10.07.2018р. близько 14:00год., знаходячись біля магазину «Оксана+», за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Свободи, буд. 42, маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час сварки з останнім, тримаючись руками за кермо велосипеда, розвернулася в тулубі через правий бік і вкусила позаду стоячого ОСОБА_6 зубами за тильну сторону кисті лівої руки, якою він тримав багажник того ж велосипеду. В результаті вчинення ОСОБА_4 зазначених злочинних дій, ОСОБА_6 спричинено легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні хоча і не визнала, але підтримала клопотання захисника, заявила суду, що зміст правових наслідків закриття провадження з нереабілітуючих підстав її цілком зрозумілий.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Представник потерпілого зазначив, що вони з потерпілим також не заперечують проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, разом з тим просять задовольнити заявлений цивільний позов.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 285 КПК України, ст. 44 КК України, передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі. Аналогічні положення містила попередня редакція цієї статті кримінального закону щодо злочину невеликої тяжкості.

Згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, наведеною у статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України, відноситься до проступків (а на час вчинення - до злочинів невеликої тяжкості).

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , було вчинено 10 липня 2018 року.

Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК.

З хронології подій та прийняття процесуальних рішень у вказаній кримінальній справі вбачається, що ОСОБА_4 не ухилялася від слідства та суду, тобто перебіги розгляду справи не переривалися, при цьому відсутні відомості щодо притягнення її до кримінальної відповідальності за інші злочини, тобто строк встановлений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у даному випадку не переривався.

При цьому, невизнання вини обвинуваченою на перебіги строків притягнення до кримінальної відповідальності жодним чином не впливає та таку її позицію жодним чином не можна розцінювати як спосіб ухилення від слідства або суду.

Приймаючи до уваги те, що з дня вчинення кримінального правпорушення минуло більше двох років, тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 49 КК України на даний час строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчились.

При цьому, зважаючи на позицію обвинуваченої слід зазначити, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

За таких обставин, судове провадження в повному обсязі в загальному порядку проводиться лише якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього (ч. 3 ст. 285 КПК України).

Так, обвинувачена в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, зазначила, що зміст правових наслідків закриття провадження з нереабілітуючих підстав її цілком зрозумілий, при цьому вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення вона не визнає.

З приводу останнього слід зазначити, що закон не пов`язує можливості застосування положень ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини. Як зазначено вище, обов`язковою умовою для закриття провадження у справі у даному випадку є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою за змістом ухвали від 22.05.2018р. у справі № 665/2387/14-к, згідно з якою невизнання вини обвинуваченим не впливає на перебіги строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки таке звільнення можливе за умови перебігу зазначеного строку.

Таким чином, клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності слід задовольнити, і кримінальне провадження стосовно неї закрити.

Вирішуючи долю заявленого цивільного позову, з огляду на позицію потерпілого та його представника, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст. 129 КПК України рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989р. № 3 (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд у своїй постанові від 24.05.2018р. у справі № 531/2332/14-к також зазначив, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні слід залишити без розгляду та роз`яснити цивільному позивачу право на звернення з таким в порядку цивільного судочинства.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284-288, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно неї закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 , що він має право звернутися з позовними вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.

Речові докази: зразки гіпсових зліпків нижньої та верхньої щелеп ОСОБА_4 , що перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Шосткинського ВП ГУ НП в Сумській області (квитанція 935), - знищити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня проголошення до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1