справа №619/15/21
провадження №1-кс/619/20/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 31.12.2020 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
05 січня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 31.12.2020 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 КК України.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 31.12.2020 року він надав заяву з додатками до чергового Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про завідомо неправдиве повідомлення ОСОБА_4 слідчому ОСОБА_5 в ході досудового слідства по кримінальному провадженню №0000148 про вчинення тяжкого злочину, поєднані з обвинуваченням ОСОБА_2 в тяжкому кримінальному злочині відповідно до ч.2 ст.156 КК України, що можливо відповідає кримінальному злочину згідно ст.383 КК України. Вказана заява зареєстрована в ЄО 14279.

Однак, уповноваженою посадовою особою Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області всупереч п.1 ст.214 КПК України відомості про можливий кримінальний злочин за його заявою від 31.12.2020 до ЄРДР не були внесені.

Відповідно вказаної заяви, ОСОБА_2 зазначає, що 14.12.2020 у поштовому відділенні він отримав листа в якому був відзив від 10.12.2020 ОСОБА_4 на його Касаційну скаргу. В відзиві ОСОБА_4 звинувачує його у особливо тяжкому злочині за ч.2 ст.156 КК України. Вважає, що такі дії ОСОБА_4 варто визначити як скоєння кримінального злочину згідно ст.383 КК України, тобто не тільки пригнічення його честі та достоїнства, а і спроба ввести суд в оману.

У судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явився, в наданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутність, скаргу підтримав в повному обсязі.

У судове засідання уповноважена особа СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України справа слухається без фіксування технічними засобами.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних мотивів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Згідно ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК України).

Заява ОСОБА_2 не містить фактичних та конкретних відомостей про місце, час та спосіб вчинення певними особами певних дій. Більш того, доводи заявника є неконкретними та ґрунтуються на його суб`єктивних припущеннях, що унеможливлює внесення таких відомостей до ЄРДР.

Суд вважає, що інформація яку вказала ОСОБА_4 у відзиві від 10.12.2020 до Касаційного цивільного суду стосується рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06.03.2020 та рішення Харківського апеляційного суду від 15.10.2020 по цивільній справі стосовно участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Інформація ОСОБА_4 стосується аморальної поведінки ОСОБА_2 , тому вона не містить складу вказаного злочину.

Відповідно до ст.383 КК України завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому, дізнавачу або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення :

1. Об`єктом злочину є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі.

2 Об`єктивна сторона злочину полягає у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину.

Повідомлення може бути здійснене у різних формах письмово, усно, за підписом особи, яка його зробила, або без такого (анонімним). Неправдиве таке повідомлення є, коли воно стосується злочину, якого насправді не було чи нібито воно мало місце, або коли у ньому міститься інформація про вчинення злочину особою яка насправді його завідомо для винного не вчиняла, або про вчинення особою більш тяжкого злочину, ніж, той, що вона насправді вчинила.

Якщо неправдиве повідомлення стосується аморальної поведінки, дисциплінарного проступку чи адміністративного правопорушення, воно не утворює складу цього злочину.

Отже, з урахуванням викладеного, розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, правові підстави до її задоволення відсутні.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 24, 104, 214, 303-307, 309, 372 КПК України слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6