Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 505/1356/19
Провадження № 1-кп/506/14/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2020с.м.т.Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши в залі судового засідання в смт Окни у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 04.02.2019 року за №0000113 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Котовськ Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Котовськ Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, раніше судимого:

28.02.2018 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Гонората Котовського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.296 та ст.198 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_13

В С Т А Н О В И В :

03 лютого 2019 року близько 23 год ОСОБА_4 , перебуваючи біля кафе «Перлина», розташованого за адресою: Одеська область, м.Подільськ, Привокзальна площа, 3, помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , і у нього виник умисел на заволодіння майном останнього, після чого, вводячи в оману ОСОБА_6 , який знаходився там же, біля кафе «Перлина», щодо нібито раптово виниклої неприязні до ОСОБА_10 , запропонував тому завдати ОСОБА_10 тілесні ушкодження невизначеного обсягу.

ОСОБА_6 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, самоствердитися перед ОСОБА_4 і іншими особами за рахунок приниження іншої особи, а саме ОСОБА_10 , прийняв вказану пропозицію.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, діючи умисно, з мотивів зневаги до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, самоствердження за рахунок приниження іншої особи, ОСОБА_6 попрямував за ОСОБА_10 , який йшов по вул .Незалежності біля універсаму «Копійка», потім - по вул.Соборній, після чого дійшов до вул. Шкільної , перетнув її і через «Афганський парк» вийшов на вул.8-го Березня.

При цьому ОСОБА_4 , який рухався позаду ОСОБА_6 , зателефонував до ОСОБА_5 та запропонував тому вчинити напад на ОСОБА_10 з метою заволодіння майном останнього, на що ОСОБА_5 погодився.

Зустрівшись у невстановленому місці, ОСОБА_4 та ОСОБА_14 криками підбадьорили ОСОБА_6 , який рухався у цей час по вул. 8 Березня вслід за ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 приблизно о 23.20 г, перебуваючи на вул.8-го Березня у м.Подільськ , біля домоволодіння №7 ,реалізуючи свій умисел, направлений на вчинення хуліганський дій, наздогнав ОСОБА_10 , і грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, бажаючи протиставити себе іншим громадянам, суспільству, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії ,умисно наніс ОСОБА_10 один удар правою рукою в область потилиці , від чого останній зупинився, повернувшись до ОСОБА_6 обличчям і в цей час останній штовхнув ОСОБА_10 обома руками в груди, від чого останній сів на землю .

В цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розбійного нападу, підбігши до ОСОБА_10 , який сидів на землі, з метою подолання його волі до опору, умисно ,з корисливих мотивів ,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді завдання матеріальної шкоди потерпілому , тобто діючи з прямим умислом ,за попередньою змовою групою осіб, почали наносити йому удари кулаками та ногами в різні частини тіла, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритих переломів кісток лицьового черепа /перелом кісток носа з викривленням носової перетинки ,переломи зовнішньої та внутрішньої стінок лівої гайморової пазухи/,забійні рани, садна та синці обличчя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Після завдання потерпілому тілесних ушкоджень, небезпечних для його життя та здоров`я, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подолавши волю ОСОБА_10 до опору, з метою власного збагачення ,відкрито заволоділи належним йому майном, а саме : мобільним телефоном марки Samsung моделі Galaxy S ІІ GT-І9100 білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , вартістю 825 грн., разом із силіконовим чохлом чорного кольору, вартістю 100 грн., сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 50 грн. та грошовими коштами у сумі 1000 грн., які знаходились у кишенях ОСОБА_10 , а всього майном на загальну суму 1975 грн. Після цього ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 ,а також ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли.

Викраденим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпорядилися на власний розсуд.

Крім того, 03 лютого 2019 року приблизно о 23.50 г , ОСОБА_6 , якому було достовірно відомо про незаконне заволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом розбійного нападу мобільним телефоном ОСОБА_10 , біля кафе «Перлина», яке розташоване на Привокзальній площі,3, у м.Подільськ Одеської області ,зустрівся з ОСОБА_15 і умисно, за відсутності ознак легалізації /відмивання/ доходів ,одержаних злочинним шляхом ,шляхом продажу збув останньому завідомо одержаний кримінально протиправним шляхом мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy S ІІ GT-І9100 білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , вартістю 825 грн., разом із силіконовим чохлом чорного кольору, вартістю 100 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою вину визнав частково , каявся у скоєному, просив у потерпілого пробачення та пояснив, що близько 20.00 г 03 лютого 2019 року він зустрівся з ОСОБА_17 і вони пішли гуляти по місту. Так як у ОСОБА_6 померла бабуся, вони вирішили її пом`янути ,але перед цим зайшли у салон ігрових автоматів. Вони зайшли, виграли трохи грошей, після чого пішли у « ОСОБА_18 », купили спиртне , випили і знов пішли грати у автомати ,де зустріли ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Потім всі разом вони пішли до вокзалу, зустрівши по дорозі ОСОБА_5 , але той з ними лише привітався і пішов у своїх справах. Біля кафе «Перлина» вони побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , який, на його думку, був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_21 запропонував «стрільнути» у ОСОБА_22 пару цигарок , і він пішов до того і попросив цигарок. ОСОБА_10 дав цигарок , але сказав щось глузливе про необхідність самому заробляти на цигарки. Його це зачепило і він, повернувшись до ОСОБА_6 , ОСОБА_23 та ОСОБА_19 , запропонував побити ОСОБА_22 , на що ОСОБА_21 одразу погодився, але ОСОБА_23 та ОСОБА_24 почали сміятися над останнім «Що ти можеш?» . У цей час ОСОБА_25 пішов на перон і вони всі пішли за ним він та ОСОБА_21 , а за ними ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , але ОСОБА_25 дійшов майже до кінця перону, повернувся до залізничних кас, потім зайшов до кафе, а коли вийшов, то пішов по вулиці біля « Копійки». ОСОБА_21 пішов за ним. Він , переймаючись тим, щоб ОСОБА_21 щось не наробив, пішов за ним , а перед цим, згадавши, що йому терміново треба було поговорити з ОСОБА_26 , він взяв телефон у ОСОБА_19 і по дорозі, йдучи за ОСОБА_17 , телефонував ОСОБА_27 . У цей час ОСОБА_25 йшов ,а за ним ОСОБА_21 , по вул. Соборній, потім дійшли до ОСОБА_28 , перетнули її і пішли через «Афганський» парк , а він пішов до базару. ОСОБА_23 та ОСОБА_24 йшли десь позаду нього. Від базару він піднявся по вул.8-го Березня і у цей час побачив дві постаті одна людина б`є, а інший падає. Він по курточці пізнав ОСОБА_6 як того, що б`є, а той, хто впав це ОСОБА_29 . Він підбіг до них і на емоціях вдарив ногою в обличчя ОСОБА_22 , який сидів на землі .Той впав і в цей час у нього раптово виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_30 . Він ще декілька раз вдарив ОСОБА_22 та почав обшукувати кишені куртки та джинсів останнього і, знайшовши у кишені джинсів гроші, забрав їх. У цей час до них підбіг спочатку ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а потім ОСОБА_14 ОСОБА_31 прийшов пізніше і стояв далі. Всі перевертали ОСОБА_22 , а ОСОБА_14 витер його снігом, а потім хтось із будинків почав кричати, і вони розбіглися. Він, ОСОБА_21 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 побігли через парк, а ОСОБА_14 разом з ОСОБА_32 пішли вниз, до базару. Коли вони були неподалік «Ощадбанку», ОСОБА_21 витягнув телефон і вони всі зрозуміли, що це телефон ОСОБА_30 . ОСОБА_23 запропонував його продати , і всі погодилися. ОСОБА_21 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 пішли до кафе «Перлина» ,де зустрілися з якимось знайомим і продали телефон за 600 грн , а потім пішли грати в автомати. Через деякий час приїхала патрульна машина і забрали ОСОБА_23 та ОСОБА_33 . Він зрозумів все і сам пішов у поліцію та добровільно повідомив, що винуваті лише він та ОСОБА_34 . Він хотів повернути гроші, які забрав у ОСОБА_22 , але виявилося, що він їх загубив. Жодної змови на скоєння розбійного нападу між ним, ОСОБА_17 та ОСОБА_26 не було. ОСОБА_35 він лише запропонував побити ОСОБА_22 , що той і зробив, а ОСОБА_27 взагалі нічого не пропонував. Він не бачив ,коли саме ОСОБА_21 забрав телефон , однак будь-яких вказівок або спонукань забирати телефон ні він, ні ОСОБА_14 йому не давав.

Обвинувачений ОСОБА_14 свою вину не визнав, просив його виправдати та пояснив, що він ввечері 03 лютого 2019 року гуляв по місту , біля бару «Дока» неподалік вокзалу зустрівся з ОСОБА_36 , а потім з ОСОБА_37 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 та ОСОБА_38 , але останні пішли по своїм справам , а він з ОСОБА_36 продовжував розмовляти .Так як у нього закінчилися сигарети, він заходив в кафе «Перлина» в надії побачити когось із знайомих, щоб «стрільнути» сигарету. Потім він пішов до своєї дівчини, і коли проходив біля школи, до нього подзвонив ОСОБА_39 і сказав, що треба поговорити і що це не телефонна розмова. Вони домовилися зустрітися біля 5-ї школи. Він в цей час підійшов до перехрестя і побачив ОСОБА_6 та спитав, куди він йде. Той йому відповів, що позаду йде ОСОБА_40 і все йому пояснить. Він спочатку хотів почекати ОСОБА_41 , а потім побачив знайомих, пішов до ігрових автоматів ,а коли вийшов, то побачив , що попереду йде ОСОБА_42 . Він пішов за ним і побачив, що трохи далі ОСОБА_21 когось б`є ,кидає на землю ,потім бачив, що і ОСОБА_21 , і ОСОБА_39 цього чоловіка били ногами. Він підбіг, кричав, щоб вони припинили, у потерпілого був розбитий ніс , текла кров. Він обтер обличчя потерпілого снігом. В цей час хтось із сусідів увімкнув світло і вони порозбігалися. Хлопці побігли через парк, а вони з ОСОБА_32 пішли вниз по вулиці, до базару, зайшли в ігрові автомати, а потім він пішов до своєї дівчини. Через деякий час подзвонив ОСОБА_39 і сказав, що хлопців забрали, але так як він забрав у потерпілого гроші, то він вирішив сам піти у поліцію. Вранці до його дівчини, де він на той час знаходився, приїхала поліція і його затримали. Будь-яких протиправних дій він не вчиняв, потерпілого не бив, про наміри ОСОБА_43 пограбувати ОСОБА_22 не знав і ОСОБА_39 йому про це не говорив.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю , щиро розкаявся, попросив пробачення у потерпілого та просив не призначати йому покарання, пов`язане з позбавленням волі , пояснивши при цьому, що він ввечері 03 лютого 2019 року разом з ОСОБА_37 вийшли у місто погуляти , заходили у салон ігрових автоматів , там зустріли ОСОБА_19 та ОСОБА_23 ,трохи пограли в автомати, потім вони з ОСОБА_37 випили ,знову грали в автомати, після чого пішли на привокзальну площу. Там побачили раніше незнайомого йому ОСОБА_10 і ОСОБА_39 підійшов, про щось розмовляв, взяв сигарети і повернувся до них та запропонував побити ОСОБА_30 . Всі погодилися, при цьому ОСОБА_39 та інші над ним підсміювалися, що він не зможе цього зробити. У цей час ОСОБА_25 пішов на перон і вони всі пішли за ним він та ОСОБА_39 , а за ними ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , але ОСОБА_25 дійшов майже до кінця перону, повернувся до залізничних кас, потім зайшов до кафе, а коли вийшов, то пішов по вулиці біля «Копійки». Він пішов за ним, хоча вже й ніхто йому не говорив ,що треба робити. Він все ж вирішив, що ОСОБА_10 треба побити. Він йшов за Курочкіним біля «Копійки» , потім звернув на вул. Соборну, потім дійшов до ОСОБА_28 і на перехресті зустрів ОСОБА_5 ,який сказав «Йди за ним, не бійся» і він зрозумів , що той щось знає про наміри побиття ОСОБА_44 . Він перетнув ОСОБА_28 і через «Афганський» парк пішов за ОСОБА_45 та вийшов на вул.8-го Березня. Де були інші, він не бачив, а коли вже вийшов на вул.8-го Березня , то почув ,як позаду ОСОБА_39 та ОСОБА_14 йому кричали, щоб він доганяв його / ОСОБА_22 /. Він догнав того і вдарив по шиї, але ОСОБА_25 не впав , а розвернувся і пішов на нього і тоді він з усієї сили двома руками штовхнув ОСОБА_22 в груди. Від удару останній сів на землю, а в цей час підбіг ОСОБА_39 і ногою вдарив ОСОБА_22 в обличчя , від чого той з положення сидячи впав на землю. ОСОБА_39 ще декілька раз вдарив рукою в обличчя ОСОБА_30 . Потім ОСОБА_22 вдарив рукою в обличчя чи шию ОСОБА_14 , а потім ОСОБА_39 та ОСОБА_14 почали обшукувати ОСОБА_22 , лазили в куртку та в кишені джинсів, перевертали ОСОБА_22 на живіт, рилися в задніх кишенях. Неподалік стояли ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а трохи далі - ОСОБА_31 . В цей час хтось із сусідніх будинків почав кричати, і вони розбіглися. Він, ОСОБА_39 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 побігли через парк, а ОСОБА_14 разом з ОСОБА_32 пішли додому. Коли вони були неподалік «Ощадбанку», ОСОБА_39 показав телефон, всі цим телефоном зацікавилися , а потім ОСОБА_24 запропонував його продати і всі погодилися. Вони всі зрозуміли, що це телефон ОСОБА_30 . Він намагався витягти сім-картку, йому в цьому допоміг ОСОБА_20 . Вони пішли до кафе «Перлина», де зустрілися з знайомим ОСОБА_19 ОСОБА_46 , де і домовилися продали телефон за 600 грн , але не ОСОБА_47 , а його знайомому ОСОБА_48 , але гроші той мав віддати вранці. Під час цієї домовленості телефон знаходився в нього. Він і передав телефон ОСОБА_47 . Потім всі пішли грати в автомати. Через деякий час приїхала патрульна машина і забрали ОСОБА_23 та ОСОБА_33 . Він зрозумів, що все стало відомо і поїхав до брата, де перебував близько двох тижнів, а потім все ж з`явився в поліцію і все розповів.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомив, що 03 лютого 2019 року близько 22.00 г він пішов на залізничний вокзал, щоб купити квитки, але у касі йому повідомили, що квитків немає і вони можуть з`явитися після 23.00. Він вирішив зачекати та посидіти у кафе «Перлина» ,де пив каву та спілкувався зі знайомим. У цей час він звернув увагу, що на вулиці стоїть ОСОБА_14 та ОСОБА_49 , яких він знав як мешканців м.Подільськ в силу своєї попередньої посади начальника Котовського відділу поліції. Вони обоє періодично через двері заглядали в кафе, як наче когось шукали. ОСОБА_14 був одягнутий в куртку чорного кольору з хутром на капюшоні , а на плечах був рюкзак . Після 23.00 г він пішов до каси ,купив квиток і на площі помітив групу хлопців ,серед яких йому запам`ятався хлопець у жовтій куртці, як потім з`ясувалось - ОСОБА_24 , і один з них - ОСОБА_39 , який був одягнутий у темно-зелену куртку, підійшов до нього та попросив сигарети- спочатку одну, потім дві, потім ще, після чого він дав йому пачку і дозволив брати, скільки той захоче. Він зрозумів, що ОСОБА_39 його провокує на конфлікт. Він зайшов у кафе , попрощався зі своїм знайомим і через перон вирішив піти додому. Коли він проходив біля кафе «Турист», то на лавочці помітив ту ж компанію хлопців. Вони почали рухатися за ним і він зрозумів, що може виникнути конфлікт. Тому він вирішив йти додому через місто, повернувся на Привокзальну площу і пішов додому повз « ОСОБА_18 », потім по вул.Соборна, перетнув ОСОБА_28 і через «Афганський» парк вийшов на вул.8-го Березня. Десь напроти готелю- апартаментів відчув сильний удар по потилиці, від якого він повернувся до нападника та побачив ОСОБА_6 , який також був у тій групі молодиків. ОСОБА_21 вдарив його в обличчя, а потім в груди, від чого він сів на землю. Потім підбіг ОСОБА_39 та вдарив його ногою в обличчя , а вже потім його продовжили бити руками та ногами цілеспрямовано в обличчя. Зі впевненістю може сказати , що його били ОСОБА_39 , якого він запам`ятав по борідці та зеленій куртці, та ОСОБА_14 , якого він запам`ятав по куртці з хутром та по лямкам рюкзака. Він намагався хапати нападників за руки та за ноги, але ОСОБА_39 перехопив та тримав його руки, наказавши у грубій формі не чинити спротив, а ОСОБА_14 продовжував наносити удари в обличчя. Йому здалося, що зі сторони, де стояв ОСОБА_21 та хлопець у жовтій курці ОСОБА_24 також наносилися удари, але вони були несуттєві і з тієї сторони на обличчі майже немає ушкоджень. В ногах у нього стояв ОСОБА_23 , однак з тієї сторони ударів не було. Потім його почали перевертати та обшукувати кишені куртки та джинсів. Він припускає, що ОСОБА_39 взяв телефон, а хто саме взяв гроші, він не бачив. Потім побиття скінчилося, він обтерся снігом, так як з носа сильно текла кров, виявив, що саме у нього забрали- телефон та гроші в сумі 1000 грн, піднявся та побачив, що ОСОБА_14 , на плечах якого був рюкзак , та ще один хлопець ідуть по вул.8-го Березня до базару, а інші пішли через парк. Він пішов додому ,і так як він живе неподалік , то достатньо швидко після події зателефонував до поліції. Десь через годину півтори до райвідділу привезли ОСОБА_50 , ОСОБА_51 та ОСОБА_52 . На теперішній час будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинувачених він немає , так як йому було повністю відшкодовано як матеріальну, так і моральну шкоду. Він не наполягає на суворому покаранні ОСОБА_6 , який визнав свою вину та давав правдиві показання, а ОСОБА_53 та ОСОБА_27 просив призначити покарання у виді позбавлення волі , при цьому ОСОБА_53 , як такому, що визнав вину частково у виді мінімальної санкції ч.2 ст.187 КК України, а ОСОБА_27 , який вину не визнав , намагаючись уникнути відповідальності максимальне покарання, визначене санкцією цієї ж статті.

Свідок ОСОБА_24 повідомив у судовому засіданні , що ввечері 03 лютого 2019 року він разом з ОСОБА_23 вийшли у місто погуляти, зайшли у салон ігрових автоматів , там зустріли ОСОБА_43 та ОСОБА_6 , трохи пограли в автомати, всі разом після чого пішли на привокзальну площу. З ними також був ОСОБА_54 . Там побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 і ОСОБА_39 підійшов до нього за сигаретами , а коли повернувся до них , то запропонував побити ОСОБА_30 . ОСОБА_21 погодився і в цей час ОСОБА_25 пішов на перон і вони всі пішли за ним спочатку ОСОБА_21 та ОСОБА_39 , а за ними він та ОСОБА_23 , але ОСОБА_25 дійшов майже до кінця перону, повернувся до залізничних кас, потім зайшов до кафе, а коли вийшов, то пішов по вулиці біля «Копійки». ОСОБА_21 пішов за ним в сторону «Копійки». В цей час ОСОБА_39 попросив у нього телефон, щоб зателефонувати ОСОБА_27 , та пішов за ОСОБА_17 . Вони втрьох пішли по проспекту Шевченка, повз ОСОБА_55 та прокуратуру, вийшли на Шкільну та пішли через «Афганський» парк , на вул.8-го Березня для того, щоб забрати у ОСОБА_43 телефон, прослідкувати, щоб нічого не трапилося, бо ОСОБА_39 був добре випивший, та й їм було просто цікаво, що далі буде. Коли вони вийшли на вул. 8-го Березня, то він побачив, що напроти готелю потерпілий сидить на землі, а ОСОБА_39 вдарив його ногою в обличчя, від чого ОСОБА_25 впав на землю. Потім ОСОБА_39 та ОСОБА_14 обшукували ОСОБА_30 . Щось біля ОСОБА_44 робив і ОСОБА_21 , але він не впевнений, що обшукував. Потім ОСОБА_39 почав у всіх питати, де барсетка, але ніхто барсетки не бачив. У його присутності лише ОСОБА_39 наніс один удар потерпілому, а інші ударів не наносили. В цей час хтось із сусідніх будинків почав кричати, і вони розбіглися. Він, ОСОБА_39 , ОСОБА_23 та ОСОБА_21 побігли через парк, а ОСОБА_14 разом з ОСОБА_32 пішли вниз по вулиці. Коли вони були неподалік «Ощадбанку», ОСОБА_39 показав телефон, сказавши, що взяв у потерпілого, а ОСОБА_21 сказав, що у нього є 30 грн та ключі. Телефоном всі зацікавилися, а він запропонував його продати і всі погодилися. ОСОБА_23 витягнув сім-картку, вони пішли до кафе «Перлина», де зустрілися із його знайомим ОСОБА_46 , але тому телефон був не потрібен, але телефон згодився купити ОСОБА_56 , знайомий ОСОБА_57 , за 600 грн, однак гроші той мав віддати вранці. Під час цієї домовленості телефон знаходився у ОСОБА_58 . Він і передав телефон ОСОБА_47 . Потім всі пішли грати в автомати. Через деякий час приїхала патрульна машина і забрали його і ОСОБА_20 . Він розповів про всі події, але спочатку обмовив ОСОБА_5 , нібито він бачив, як той бив потерпілого, але насправді цього він не бачив. Пізніше в поліції з`явився і ОСОБА_42 .

Свідок ОСОБА_23 дав аналогічні пояснення, за виключенням того, що телефон після подій з потерпілим він бачив лише у ОСОБА_6 , який і запропонував його продати, а також свідок ОСОБА_23 стверджував, що барсетку шукав саме ОСОБА_34 . При цьому свідок ОСОБА_23 повідомив, що ОСОБА_14 у його присутності ніяких протиправних дій щодо потерпілого не вчиняв, а просто навпочіпки сидів біля нього; він не бачив, щоб останній обшукував потерпілого. Один удар потерпілому у його присутності наніс лише ОСОБА_39 , будь-хто інший у його присутності потерпілого не бив.

Свідок ОСОБА_31 дав суду аналогічні пояснення, за виключенням того, що на місце події він прийшов трохи пізніше, так як на декілька хвилин затримався у парку із знайомими, а коли прийшов, то побачив, що потерпілий лежить на землі та намагається піднятися, але ОСОБА_39 з ноги вдарив його і той більше не піднімався. Після цього ОСОБА_14 почав витирати потерпілому обличчя снігом . У його присутності, як стверджує свідок, ніхто потерпілого не обшукував і крім ОСОБА_43 , ніхто не бив. Коли в одному із дворів увімкнули світло, вони всі розійшлися. Хлопці пішли кудись через парк, а він з ОСОБА_26 пішли вниз по вулиці до базару, зайшли ще пограти у ігрові автомати , ОСОБА_14 допоміг знайомій дівчині виграти ,та дала йому за це 100 грн ,вони купили сигарети ,а потім ОСОБА_14 кудись поїхав на таксі.

Судом також були досліджені письмові докази.

- витяг з ЄРДР від 04 лютого 2019 року за № 0000113 ,згідно з яким на підставі заяви ОСОБА_10 від 03.02.2019 року, була внесена інформація про те, що 03.02.2019 року біля 23.30 на вул. 8-го Березня в м.Подільськ невідомі особи чоловічої статі нанесли йому удари руками та ногами та заволоділи його майном: телефоном марки «Самсунг» та грошовими коштами / т.3,а.п.2/

- заява ОСОБА_10 від 04 лютого 2020 року про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які із застосуванням насильства заволоділи його майном телефоном марки «Самсунг» та грошовими коштами - 1000 грн /т.3 , а.п. 4-6/;

- протокол огляду місця події від 04 лютого 2019 року , з фототаблицями, в ході якого з 00.30 до 01.20 г було проведено огляд ділянки по вул. 8-го Березня в м. Подільськ Одеської області , біля домоволодіння № 7. На зазначеній ділянці , між електроопорами 7 та 8, розташована пішохідна зона. На твердому покритті виявлено затоптані залишки снігу , а на сніговому покритті виявлені багаточисельні плями бурого кольору, схожі на кров. З місця події вилучені три змиви біологічного походження бурого кольору / т.3 ,а.п.7-141/;

- заява ОСОБА_59 від 04 лютого 2019 року про добровільну видачу ним працівникам поліції телефону марки Samsung GT-І9100 IMEI 1: НОМЕР_1 , який він разом з ОСОБА_36 купив 03 лютого 2019 року біля 23.30 г біля бару «Перлина» у невідомих йому осіб за 600 грн. Про те, що телефон крадений, йому відомо не було./т.3,а.п.15/;

- протокол огляду від 04 лютого 2019 року, в ході якого з 03.15 до 03.35 г ОСОБА_56 видав телефон марки Samsung GT-І9100 IMEI 1: НОМЕР_1 білого кольору з полімерним силіконовим чохлом чорного кольору , з написом зі зворотної сторони «Galaxy S ІІ». При відкритті задньої кришки знаходиться акумуляторна батарея ЕВ-F1A2GBU , 1650 mAh, з порожнім сім-слотом . При огляді телефону будь-яких механічних ушкоджень не виявлено. / т.3, а.п.16/;

- протокол пред`явлення особи для впізнання, з фототаблицями, від 04 лютого 2019 року , в ході якого ОСОБА_60 були надані для впізнання чотири фотографії чоловіків, і на фото № 3 останній впізнав особу як одного із тих, хто 03 лютого 2019 року близько 23.50 г продав йому телефон Самсунг. /т.3, а.п. 18-19/

При цьому учасники процесу не заперечували, що на фото №3 зображений ОСОБА_24

-протокол пред`явлення особи для впізнання, з фототаблицями, від 04 лютого 2019 року , в ході якого ОСОБА_10 були надані для впізнання чотири фотографії чоловіків, і на фото № 2 останній впізнав особу як одного із тих, хто 03 лютого 2019 року близько 23.30 г наносив йому удари по голові та тулубу та заволодів його телефоном та грошовими коштами /т.3, а.п. 20-21/

При цьому учасники процесу не заперечували, що на фото №2 зображений ОСОБА_4

- протокол пред`явлення особи для впізнання, з фототаблицями, від 04 лютого 2019 року , в ході якого ОСОБА_61 були надані для впізнання чотири фотографії чоловіків, і на фото № 4 останній впізнав особу як одного із тих, хто 03 лютого 2019 року близько 23.50 г продав ОСОБА_60 телефон Самсунг. /т.3, а.п. 22-23/

При цьому учасники процесу не заперечували, що на фото №4 зображений ОСОБА_24

- протокол затримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, в ході якого 04 лютого 2019 року о 06.00 г останнього було затримано та вилучено кросівки чорного кольору з підошвою жовтого кольору та куртку зеленого кольору /т.3,а.п. 24-25/;

- протокол затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, в ході якого 04 лютого 2019 року о 12.00 г останнього було затримано та вилучено кросівки чорного кольору «Nike» та куртку чорного кольору /т.3,а.п. 28-29/;

- протокол огляду предметів від 04 лютого 2019 року, в ході якого були оглянуті:

- чоловіча куртка чорного кольору із капюшоном із штучним хутром жовтувато- коричневого кольору .На куртці спереду справа та на задній поверхні правого рукава виявлені помарки сірого кольору розмірами відповідно 6х4 см та 6х3 см;

- кросівки чоловічі із шкірозамінника чорного кольору довжиною 31 см, з логотипом фірми «Найк» білого кольору;

- чоловіча куртка зеленого кольору на блискавці. Спереду справа , в верхній третині аплікація чорного кольору з вишивкою у вигляді голови птаха нитками жовтого та білого кольорів . На куртці спереду справа та на куртці спереду зліва виявлені помарки сірого кольору розмірами відповідно 1,5х2 см та 15х9 см;

- кросівки текстильні чорного кольору ,довжиною 30,5 см з підошвою жовтого та чорних кольорів. На правому кросівку на лівій бічній поверхні в області п`яти виявлена помарка сірувато-буруватого кольору. / т.3, а.п. 34/.

Вищевказані предмети визнані речовими доказами, долучені до матеріалів справи та передані на зберігання до камери речових доказів Подільського ВП / т.3, а.п.36/.

- протокол огляду предмету, з фототаблицями, від 05 лютого 2019 року, а саме телефону Samsung моделі Galaxy S ІІ GT-І9100 білого кольору, з силіконовим чохлом чорного кольору. При відкриванні задньої кришки виявлено, що в телефоні встановлена АКБ з маркуванням Samsung GB /Т18287-2000,3.7 V Li on BATTERY Wh. Під батареєю наявна заводська наклейка із зазначенням відомостей: «MOBILE PHONE «Samsung», модель:GT-19100(VHC), IMEI: НОМЕР_1 , S/N RV1C66C80NV»/ т.3, а.п.42-46/;

Вказаний телефон визнаний речовим доказом, долучений до матеріалів справи та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_10 / т.3,а.с.47,48/.

Відповідно до висновку експерта № 51-СП від 21 лютого 2019 року ,вартість мобільного телефону Samsung моделі Galaxy S ІІ GT-І9100 білого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 станом на 03 лютого 2019 року могла становити 825 грн / т.3, а.с.63-68/

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 лютого 2019 року, в ході якого ОСОБА_10 були надані для впізнання чотири фотографії чоловіків, і на фото № 2 останній впізнав ОСОБА_5 як одного із тих, хто 03 лютого 2019 року близько 23.30 г наносив йому удари в обличчя та в голову /т.3, а.п. 53-59/;

- заява ОСОБА_6 від 12 лютого 2019 року про добровільну явку з повинною по факту його нападу на незнайомого йому чоловіка , який мав місце 03 лютого 2019 року в м.Подільськ ,близько 23.00 г на вул.8-го Березня / т.3, а.п.69/;

- протокол впізнання по фотознімку ОСОБА_62 свого сина ОСОБА_6 на фото під № 1 / т.3, а.с.73/;

- протокол огляду від 20 лютого 2019 року , в ході якого ОСОБА_63 видала диск DVD-R марки Verbatim4.7 відео запису з камер спостереження бару «Перлина» у період з 03.02.2019 по 04.02.2019 року / т.3, а.п.78-79/

Вказаний запис на цифровому носії інформації диск DVD-R марки Verbatim4.7 визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів справи / т.3,а.с.80/.;

Відповідно до висновку експерта № 226 від 28 березня 2019 року, кров ОСОБА_10 відноситься до групи О (І) ,кров підозрюваного ОСОБА_4 до групи А (ІІ). На парі кросівок підозрюваного ОСОБА_4 виявлена кров людини і не виключається вірогідність походження крові від осіб з даною групою крові за системою АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_10 . Даних про походження крові від підозрюваного ОСОБА_4 не отримано./ т.3, а.п. 86-89/;

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 14 березня 2019 року, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року у ПрАТ «ВФ Україна» була вилучена інформація про абонентські номери та мобільні термінали оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» , якими користувалися ОСОБА_5 / НОМЕР_2 /, ОСОБА_64 / НОМЕР_3 /, ОСОБА_65 / НОМЕР_4 /, ОСОБА_66 / НОМЕР_5 / в період часу з 20.00 г 03 лютого 2019 року до 01.00 г 04 лютого 2019 року /т.3, а.с. 96-99/;

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 14 березня 2019 року , в ході якого на підставі ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року у ТОВ «Лайфселл» була вилучена інформація про абонентські номери та мобільні термінали оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», яким користувався ОСОБА_67 / НОМЕР_6 в період часу з 20.00 г 03 лютого 2019 року до 01.00 г 04 лютого 2019 року / т.3, а.с.102- 105 /.

На підставі постанови про залучення спеціаліста як спеціаліст був залучений начальник четвертого сектору міжрайонного оперативно - розшукового відділу / з місцем дислокації н.п. Подільськ/ оперативно-розшукового управління ПдРУ ДПСУ ОСОБА_68 , який склав звіт кримінального аналізу відомостей/ електронної інформації/ щодо адрес розташування базових станцій, які забезпечують зв`язок ,типи з`єднань ,дат, часу та тривалості з`єднань ,з`єднань нульової тривалості, ідентифікаційних ознак кінцевого обладнання/ абонента А/ ( абонентський, серійний, IMSI номери сім-карток, IMEL),ідентифікаційних ознак терміналу, з якими відбувся сеанс зв`язку ( абонент Б) абонентських номерів : НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

Відповідно до вказаного звіту, з номеру, яким користувався ОСОБА_24 / НОМЕР_8 /, на номер, яким користувався ОСОБА_5 / НОМЕР_7 /, 03 лютого 2019 року о 23.04 г /тривалість з`єднання- 365 секунд/, 23.20 г / тривалість 124 секунди/ ,23.28 г / тривалість 20 сек/ були здійснені з`єднання, а також чотири з`єднання не відбулися. Крім того, з номеру , яким користувався ОСОБА_4 / НОМЕР_6 / на номер яким користувався ОСОБА_5 / / НОМЕР_7 /,03 лютого 2019 року о 23.45 г / тривалість 318 сек/, 04 лютого 2019 року в 00.39 г / тривалість 97 сек/, в 00.43 / тривалість 181 сек/ здійснення з`єднання, а також три з`єднання не відбулися / т.3, а.п. 114-145/;

- протокол огляду DVD- дисків- додатків до протоколів тимчасового доступу, отриманих у операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВД України» та ТОВ «Лайфселл»/ т.3, а.п.146-148/;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 квітня 2019 року , в ході якого ОСОБА_10 були надані для впізнання чотири фотографії чоловіків, і на фото № 2 останній впізнав ОСОБА_6 як одного із тих, хто 03 лютого 2019 року близько 23.45 г у групі осіб вчинив на нього розбійний напад /т.3, а.п. 160- 166/;

- протокол слідчого експерименту від 15 квітня 2019 року ,з відеозаписом, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 розповів та показав ,як і де саме відбувся напад на нього 03 лютого 2019 року / т.2 ,а.п. 106- 108/ ;

- протокол огляду цифрового відеозапису від 03 лютого 2019 року, з цифровим носієм інформації, з камер відеоспостереження, розташованих в АДРЕСА_4 , в приміщенні залізничного вокзалу/ т.2, а.с. 110-113/. При перегляді відеофайлів обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також потерпілий ОСОБА_10 опізнали кожен себе ;

-протокол огляду цифрового відеозапису від 20 лютого 2019 року,з цифровим носієм інформації, з камер відеоспостереження, розташованих в АДРЕСА_5 , а.с. 114-116/. При перегляді відеофайлів обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також потерпілий ОСОБА_10 не заперечували щодо присутності кожного із них на вказаному відео ;

Вказані диски з відеозаписами визнані речовими доказами по справі та приєднані до матеріалів справи/ т.3, а.п. 60 /;

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 20 травня 2020 року, на підставі ухвали Красноокнянського районного суду , в ході якого було вилучено із Подільської міської лікарні медичну карту №380/21 стаціонарного хворого ОСОБА_10 / т. ІУ, а.с. 128-131/ .

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №81 від 07 липня 2020 року , станом на 04 лютого 2019 року у потерпілого ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закриті переломи кісток лицьового черепу / перелом кісток носу з викривленням носової перетинки , перелом зовнішньої та внутрішньої стінок лівої гайморової пазухи /, забійні рани, садна та синці обличчя . Дані ушкодження утворилися від дій тупих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодження не відобразилися.

Не виключено, що ці ушкодження могли утворитися в результаті нанесення ударів руками / кулаками/ та взутими ногами в область обличчя і могли бути спричинені 03 лютого 2019 року. На теперішний час у ОСОБА_10 є наслідки закритих переломів кісток лицьового черепу (переломи кісток носа з викривленням носової перетинки ,переломи зовнішньої та внутрішньої стінок лівої гайморової пазухи) у вигляді двостороннього порушення носового дихання, що згідно ст.36 (б) « Таблиці процентів втрати загальної працездатності « до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи» ( 1986 р.) викликає постійну втрату загальної працездатності в розмірі 10%..

Закрита черепно-мозкова травма, в єдиний комплекс якої входять струс головного мозку, закриті переломи кісток лицьового черепу(переломи кісток носа з викривленням носової перетинки, переломи зовнішньої та внутрішньої стінок лівої гайморової пазухи ) з двостороннім порушенням носового дихання ,забійні рани, садна та синці обличчя, не була небезпечною для життя, а викликає як тривалий розлад здоров`я строком більше 3-х тижнів , так і стійку втрату загальної працездатності менш ніж на одну третину( а саме 10%) і за цими критеріями , згідно п.2.2.2; 2.2.3, п.4.6 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень « ( 1995 р.) відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (т.ІУ, а.п.171-178)

Приведений об`єм доказів суд визнає достатнім, самі докази допустимими, у зв`язку з чим вважає за можливе покласти їх в основу вироку відносно обвинувачених .

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи ,яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб , доведена повністю, і їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України .

Винуватість ОСОБА_6 у скоєнні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та у заздалегідь не обіцяному збуті майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутністю ознак легалізації ( відмивання доходів) , одержаних злочинним шляхом доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.296 та ст.198 КК України

При цьому суд вважає, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 , своєї вини в інкримінованому злочині є лише бажанням уникнути від відповідальності за скоєне.

Так, потерпілий ОСОБА_10 практично з самого початку давав послідовні пояснення з приводу всіх осіб , причетних до нападу на нього. Так, він описував зовнішній вигляд вказаних осіб, відзначаючи їх одяг ,аксесуари.

При цьому одразу потерпілий чітко, покроково , зазначав як власний маршрут, так і пересування групи осіб, яка фактично переслідувала його від залізничного вокзалу до місця нападу. Показання потерпілого щодо маршруту співпадає із поясненнями обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_69 . При цьому і обвинувачений ОСОБА_14 не заперечував, що зустрівся з ОСОБА_17 на перетині вул.Шкільної, коли останній слідував за потерпілим. Всі пересування потерпілого ,обвинувачених та свідків підтверджуються записами із камер відеоспостереження, які були переглянуті у судовому засіданні.

Розглядаючи та аналізуючи у комплексі показання потерпілого ОСОБА_10 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , записи камер відеоспостереження та звіт кримінального аналізу відомостей/ електронної інформації/ щодо адрес розташування базових станцій, які забезпечують зв`язок , з`єднань тощо , а також показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_23 та ОСОБА_70 , суд вважає, що змова про розбійний напад на потерпілого ОСОБА_10 між обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відбувся під час телефонних розмов , коли останній з телефону ОСОБА_19 безпосередньо перед нападом орієнтував ОСОБА_71 про маршрут ОСОБА_10 , за яким йшов ОСОБА_6 . При цьому будь-яких послідовних, зрозумілих та обґрунтованих пояснень майже щохвилинних дзвінків ОСОБА_4 до ОСОБА_5 безпосередньо перед нападом на ОСОБА_10 обвинувачені надати не змогли, як і не змогли пояснити, чому зустрілися саме у місці нападу на ОСОБА_10 .

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_10 чітко повідомив про послідовність нанесення йому ударів спочатку ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також про спільні, злагоджені дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по обшукуванні його одягу та вилученню його майна: телефону та грошей .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що коли він перетинав вул. Шкільну, де зустрівся з ОСОБА_5 , то той сказав, щоб він доганяв / ОСОБА_10 / і не боявся, із чого він зробив висновок, що ОСОБА_39 по телефону повідомив ОСОБА_5 , що він переслідує ОСОБА_10 і має намір його побити.

Спільність змови на вчинення злочину також підтверджується і поясненнями свідка ОСОБА_19 , який підтвердив , що він бачив, як ОСОБА_39 та ОСОБА_14 обшукували потерпілого, що лежав на землі.

Посилання ж обвинуваченого ОСОБА_72 на те, що його дії по розбійному нападу на потерпілого були спонтанними, і він розбій вчинив за власною ініціативою , жодної змови між ним та ОСОБА_26 не було , суд не бере до уваги та вважає це за бажання ОСОБА_4 як допомогти уникнути відповідальності ОСОБА_27 , який вже засуджений за аналогічний злочин, так і применшити свою відповідальність за скоєне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 заперечував, що забрав у потерпілого телефон, посилаючись на те, що телефон вперше побачив в руках у ОСОБА_6 вже після вчинення злочину.

Однак потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що ,на його думку, телефоном під час обшукування одягу заволодів саме ОСОБА_39 , так як телефон знаходився в кишені куртки, а в куртку лазив саме ОСОБА_42 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_24 повідомили, що після події , біля «Ощадбанку», саме ОСОБА_39 витягнув із кишені телефон потерпілого.

До того ж , обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що після події йому телефонував ОСОБА_39 та повідомив, що поліція забрала ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , а так як він забрав телефон та гроші ,то має намір сам йти у поліцію.

Що стосується показань свідків ОСОБА_70 та ОСОБА_73 , що у ОСОБА_5 03 лютого 2019 року після 23.30 г грошей не було, так як навіть у нього не було за що купити сигарети, а гроші з`вились лише після того, як він допоміг останній виграти в ігрових автоматах , так як вона йому дала 100 грн, не можуть бути прийняті судом ,так як той факт, що свідки не бачили у ОСОБА_5 грошей, ще не є доказом того, що у нього їх не було. Крім того , з об`єктивної сторони розбій є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою спричинення такого насильства. Напад обов`язково повинен виявлятися у психічному або фізичному насильстві, яке має реальний характер: воно здатне подавити волю потерпілого і примусити його передати майно винному.

При цьому слід зазначити, що розбій належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

Крім того, розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном.

Тому , навіть якщо безпосередньо у ОСОБА_5 і не було будь-якого майна ОСОБА_10 , факт заволодіння майном співучасником кримінального правопорушення ОСОБА_74 в результаті їх спільних дій утворює склад злочину, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

Зазначена позиція суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд вважає, що показання свідків різняться в частині участі ОСОБА_5 у безпосередньому вчинені злочину ,через різницю у часі прибуття на місце злочину та різницю в візуальному, акустичному, емоційному сприйнятті дійсності .

Що стосується протоколів слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_38 , ОСОБА_23 та ОСОБА_32 , то вони не можуть бути прийняті як належний та допустимий доказ, так як проведені із порушенням норм КПК України. Так, жоден із свідків не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень та за відмову від дачі пояснень, понятим не роз`яснювалися права та обов`язки.

Також не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , так як відповідно до протоколу , зазначений експеримент проводив слідчий ОСОБА_75 , який і підписав його як відповідна посадова особа, однак фактично при відтворенні відеозапису у судовому засіданні встановлено, що частину експерименту фактично провела інша особа- зі слів учасників процесуальний керівник ОСОБА_76 . Однак вказана посадова особа не представилася, не надала своє посвідчення , не була внесена в протокол і не підписувала вказаний протокол.

Що стосується думки захисника ОСОБА_12 про недопустимість як належного доказу протоколу огляду місця події через відсутність підпису одного із учасників огляду та через «нечитабельність» самого протоколу, то суд не погоджується із цим, так як відсутність підпису одного із учасників за наявності підпису понятих та відповідної посадової особи, яка склала протокол , як і утруднене прочитання тексту протоколу через складність почерку посадової особи в жодному разі не свідчить про недопустимість доказу, ознаки якої чітко визначені ст.87 КПК України .

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дотримання цієї вимоги виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності винуватості та право на захист.

Таким чином , перевірка судом вищеозначених доказів дозволяє суду зробити висновок про доведеність вини обвинувачених у встановленому у судовому засіданні об`ємі.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину ,що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких; також повною мірою вивчені особи обвинувачених .

Судом, відповідно до ст.66 КК України, беруться до уваги обставини, які пом`якшують відповідальність обвинувачених . Так , обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, позитивно характеризується за місцем проживання , раніше не судимий, добровільно відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , немає .

Обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, незважаючи на невизнання вини, добровільно відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду.

Обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, щиросердно розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання та попередньо навчання , раніше не судимий, добровільно відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 немає .

Разом з тим , суд вважає, що обтяжуючою відповідальність обставиною повинно було б бути зазначено скоєння ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено у судовому засіданні , однак в обвинувальному акті прокурор не зазначає вказані обставини, і тому суд розглядає провадження відповідно до ст.337 КПК України- у межах пред`явленого обвинувачення.

Щодо ОСОБА_6 , то судом прийнято до уваги висновок органу пробації щодо середнього ризику повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, про що зазначено у досудовій доповіді про обвинуваченого ОСОБА_6 , складеній органом пробації відповідно до положень ст.314-1 КПК України.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання, суд дає оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, враховуючи при цьому фактичні обставини справи, суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень характер та тяжкість вчиненого злочину, спосіб його вчинення, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. При цьому суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_72 та ОСОБА_5 , попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання норм Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, будуть досягнуті лише в умовах ізоляції їх від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкції статті з призначенням додаткового покарання, яке є обов`язковим.

За таких обставин суд не вбачає підстав для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_72 , про що просив обвинувачений.

Так, колегія суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 15 березня 2018 року №442/1887/16-к зробила висновок, що виходячи зі змісту ст.69 КК, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені у справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Однак суд вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених , за своєю суттю та соціальною вагомістю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими умисного тяжкого злочину проти власності із погрозою застосування насильства. Їх наявність сама по собі не може бути безумовною підставою застосування ст. 69 КК України.

Аналогічний принцип застосування положень ст.69 КК України викладений і в постанові Верховного Суду від 14.06.2018 року по справі № 686/16363/16-к.

При призначенні покарання суд дає належну оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_4 , який, на думку суду , є ініціатором вчинення злочину , планування ним зазначеного злочину, виходячи із залучення ним до скоєння злочину іншої особи , намагання применшити свою відповідальність за скоєне .

При цьому суд враховує його позитивні характеристики та відсутність попередніх судимостей, а також позицію прокурора та потерпілого та вважає за можливе призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.187 КК України .

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_5 , то інкримінований йому злочин останній вчинив у період іспитового строку, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду від 28 лютого 2018 року , однак , незважаючи на це, обвинувачений ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив ,на шлях виправлення не став, та продовжив злочинну діяльність, вчинив ще більш тяжкий злочин .

Викладені обставини негативного характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 і свідчать про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку суду, його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства .

Разом з тим, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем навчання та проживання , добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому, та враховуючи , що покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами, й не повинно бути карою та розправою за вчинення злочину, суд вважає, що призначення максимального покарання, про що просив потерпілий, не є належним способом досягнення визначеної у законі мети покарання.

Крім того, Європейський суд з прав людини, зазначив ,що при призначенні покарання «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». / справа «Бакланов проти Росії»(рішення від 09 червня 2005 року)

У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Разом з тим, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ч.4 ст.81 КПК України , слід застосувати положення ст.71 КК України та частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року , так як обвинувачений вчинив новий злочин 03 лютого 2019 року протягом невідбутої частини покарання, призначеного попереднім вироком суду.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, із врахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину та кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити у в межах санкцій ч.1 ст. 296 КК України / обмеження волі /та ст.198 КК України /позбавлення волі /,із застосуванням ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим , при цьому, враховуючи все вище викладене, а також беручи до уваги позицію прокурора та потерпілого, суд вважає, що виправлення останнього можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час майже максимального терміну іспитового строку та з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 , п.п. 2, 4 ч.3 ст. 76 КК України, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи ризики, передбачені ст.177 КПК України, тяжкість вчинених обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 злочинів, для забезпечення виконання вироку та відбування покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити таким же - тримання під вартою.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_6 , то суд не вбачає, відповідно до ст.177 КПК України, ґрунтовних підстав для продовження йому запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна / куртки та кросівок ОСОБА_4 та куртки та кросівок ОСОБА_5 /, накладеного ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року . Так ,вказане арештоване майно визнано речовими доказами, а долю речових доказів слід вирішувати відповідно до ст.100 КПК України , приводи і підстави ж для конфіскації майна або спеціальної конфіскації відсутні , майно не є предметом забезпечення позову в цьому кримінальному провадженні, тому суд вважає необхідним скасувати арешт майна .

Вирішуючи питання про долю речових доказів , суд, відповідно до ст.100 КПК України, вважає, що речові докази куртки та кросівки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід повернути власникам; речовий доказ телефон Samsung моделі Galaxy S ІІ GT-І9100 білого кольору, вважати таким, що повернутий потерпілому ОСОБА_10 ; речові докази диски із відеозаписами зберігати при матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід солідарно стягнути судові витрати по проведенню експертизи за експертною спеціалізацією 12.1 «Визначення вартості машин , обладнання, сировини та споживчих товарів / № 51-СП від 21 лютого 2019 року у сумі 429 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне повідомити керівника Котовської місцевої прокуратури, що у ході розгляду зазначеного кримінального провадження судом було встановлено, що свідкам ОСОБА_77 та ОСОБА_65 достовірно було відомо, що телефон Samsung моделі Galaxy S ІІ GT-І9100 білого кольору одержаний кримінально протиправним шляхом, однак незважаючи на це, вони разом з ОСОБА_6 03 лютого 2019 року збували його, і у їх діях, на думку суду є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7 / семи/ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити таким же тримання під вартою.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк тримання під вартою і початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання з 04 лютого 2019 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити покарання у виді 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року, остаточне покарання призначити у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити таким же тримання під вартою.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк тримання під вартою і початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання з 04 лютого 2019 року.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та злочину, передбаченого ст.198 КК України та призначити покарання :

- за ч.1 ст.296 КК України- 5 років обмеження волі;

- за ст. 198 КК України 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначити у виді 3-х/ трьох/ років позбавлення волі.

Згідно із ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців та покласти на нього обов`язки згідно із п.п.1,2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи ;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) пройти пробаційну програму « Зміна прокримінального мислення»

Скасувати арешт майна - /куртки та кросівок ОСОБА_4 та куртки та кросівок ОСОБА_5 /, накладеного ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року.

Речові докази куртки та кросівки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повернути власникам; речовий доказ телефон Samsung моделі Galaxy S ІІ GT-І9100 білого кольору, вважати таким, що повернутий потерпілому ОСОБА_10 ; речові докази диски із відеозаписами зберігати при матеріалах справи.

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у доход держави судові витрати по проведенню експертизи за експертною спеціалізацією 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів /№ 51-СП від 21 лютого 2019 року/ у сумі 429 грн.

Подані прокурором до суду матеріали кримінального провадження №000011 зберігати разом зі справою протягом всього часу зберігання.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1