Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3664/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
адвоката: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2020 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 13.02.2021року включно,

в с т а н о в и л а:

В провадженні Корольовського районного суду перебуває кримінальне провадження №0001065 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України.

В даному кримінальному провадженні строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчуються 28 грудня 2020 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2020 року клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , про зміну обвинуваченому міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишено без задоволення.

Клопотання прокурора задоволено.

Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, строком на 60 діб, а саме по 13 лютого 2021 року, включно.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, та прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 ухилявся від явки до суду, перебував в розшуку, змінив місце проживання, схильний до вчинення нових злочинів, що на думку суду є основним ризиком, який дає достатньо підстав для продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2020 року скасувати, постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який є занадто суворий та необґрунтований. Посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги всі докази, на які він посилався, а саме те, що має пухлину головного мозку та йому в умовах тримання під вартою не надається належне лікування. Також не взято до уваги й те, що він є учасником АТО. Вказав, що посилання суду першої інстанції на те, що перебував в розшуку, є безпідставні, оскільки маючи умовний термін ув`язнення з`являвся на відмітки до органу пробації та повідомляв про зміну місця проживання.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 16.12.2020 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні як прокурора, так і сторони захисту доводи перевірялись судом при їх розгляді. При цьому був допитаний обвинувачений ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, представника потерпілого, захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження та зміну запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався на те, що обвинувачений ОСОБА_7 ухилявся від явки до суду, змінив місце проживання та двічі оголошувався в розшук. Вказані обставини були частково підтверджені самим обвинуваченим.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що посилання апелянта на те, що він з`являвся до органу пробації та відмічався, що свідчить про його належну процесуальну поведінку і безпідставність оголошення його у розшук, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки обвинувачений був обізнаний про наявність на розгляді суду кримінального провадження та про його обов`язок з`являтися в судові засідання, повідомляти про зміну місця проживання. Крім того після виконання першої ухвали суду про розшук ОСОБА_7 працівниками поліції він був доставлений до суду, йому під розписку було повідомлено про час та місце судового розгляду кримінального провадження, куди він знову не з`явився, що стало підставою для повторного оголошення його в розшук. Таким чином безумовно встановлено факти ухилення обвинуваченого від суду та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки останнього шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, судом враховано також ризик того, що перебуваючи на волі обвинувачений зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається з копії обвинувального акту, наявного в матеріалах провадження, обвинувачений ОСОБА_7 є неодноразово судимий. Також судом враховано і той факт, що на розгляді в Богунському районному суді м. Житомира на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України. Вказані обставини свідчать про високий ризик продовження ним своєї протиправної поведінки, можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Фактичні обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, дані про його особу, який раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення умисного злочину проти власності, обвинувачується у вчиненні нового умисного тяжкого злочину, свідчать обґрунтованість рішення суду про продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, розглядаючи заявлені клопотання, взяв до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, характер вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, його тяжкість та дійшов до обґрунтованого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та є правові підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Посилання апелянта на те, що він що має пухлину головного мозку та йому в умовах тримання під вартою не надається належне лікування та те, що він є учасником АТО, на висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не впливають та були предметом розгляду в суді першої інстанції, матеріали провадження не містять даних про неможливість утримання обвинуваченого в умовах попереднього ув`язнення за станом здоров`я.

Посилання апелянта на наявність постійного місця проживання та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який забезпечить його процесуальну поведінку, висновків суду не спростовують.
На думку колегії суддів, наявність постійного місця проживання неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, а також інші наведені вище ризики. Крім того, відносно обвинуваченого раніше вже було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який і було змінено на тримання під вартою в зв`язку із порушенням умов домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку, що доводи ОСОБА_7 щодо наявності у нього постійного місця проживання, захворювань, не переважають над наявністю існуючих ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 331, 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2020 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 13.02.2021року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: