Справа № 590/1189/18
Провадження № 1-кп/589/137/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру, ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження №0000219 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2018р. близько 12 години ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці Кооперативна в м. Дружба Ямпільського району Сумської області разом з неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка попросила їх надати допомогу, а саме пронести її сумки. Вирішивши їй допомогти, ОСОБА_4 взяв одну з сумок та пішов разом з ОСОБА_7 . Коли вони проходили поблизу будинку № 15 по вул. Кооперативна в м. Дружба Ямпільського району Сумської області, потерпілій ОСОБА_7 зателефонували на її мобільний телефон і вона вирішила відповісти, для чого дістала свій мобільний телефон з сумки, яка знаходилась при ній. В цей час ОСОБА_4 , знаходячись поряд з потерпілою ОСОБА_7 , побачив в сумці грошові кошти. Внаслідок наявного у ОСОБА_4 психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), не усвідомлюючи свої дії та не маючи можливості керувати ними, перебуваючи у стані неосудності, ОСОБА_4 без застосування будь-якого насильства, шляхом ривку з рук потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирвав сумку з грошовими коштами та почав бігти з місця вчинення цього діяння, а потерпіла ОСОБА_7 , намагаючись його наздогнати, з метою повернення викраденого майно, побігла за ним, при цьому голосно вимагала від ОСОБА_4 повернути її майно. В свою чергу ОСОБА_4 , не зважаючи на вимоги потерпілої повернути її майно, з місця вчинення діяння зник, тим самим відкрито заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: грошовими коштами в сумі 2400 грн.; тканинною сумкою, яка не має для потерпілої матеріальної цінності, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 2400 грн.

21 вересня 2018 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором, про застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації дозакладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, однак після дослідження доказів просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання.

Сторона захисту не заперечувала проти задоволення клопотання та застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що 12.08.2018р. він з молодшими братами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повертався додому та зустрів по дорозі потерпілу, з якою раніше знайомий не був. Потерпіла попросила допомогти донести сумки. Він взяв сумку та поніс. Через деякий час у потерпілої задзвонив телефон та вона дістала свій мобільний телефон з сумки. Коли вона його витягала, то ОСОБА_4 побачив гаманець. Після чого вирвав з рук потерпілої сумку з гаманцем і побіг. Він чув як жінка кричала йому услід, щоб він повернув гроші і гаманець. Але він не зупинився і прибіг додому. А десь через годину прийшов поліцейський та ОСОБА_4 видав всі речі. Також підтвердив, що в гаманці були гроші в сумі 2400 грн.

Окрім показів ОСОБА_4 , вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, підтверджується наступними доказами.

Показами свідка ОСОБА_4 , який повідомив, що 12.08.2018р. коли він близько 12 години з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 був м. Дружба, до них підійшла якась жінка, яка попросила допомогти донести їй сумки, на що вони погодились. Коли вони несли сумку, то жінка йшла за ними. Потім у неї задзвонив телефон, і коли вона діставала телефон, ОСОБА_11 вихопив сумку і побіг. Жінка та він з братом ОСОБА_8 кричали йому услід, щоб ОСОБА_11 повернув сумки. А вже через годину після події останній повернув викрадене майно.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, що 12.08.2018р. м. Дружба по вул. Кооперативна, коли він гуляв з ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , до підійшла якась жінка, яка попросила допомогти піднести сумки, на що вони погодились. Десь за 10 хвилин поки вони несли сумку, у жінки задзвонив телефон, і коли вона діставала телефон, ОСОБА_11 вихопив сумку і побіг, і жінка стала кричати йому, що він повернув сумку.

Відповідно до протоколу огляду від 12.08.2018 року в ході огляду ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 видав викрадені у ОСОБА_7 гроші в сумі 2400 грн. В подальшому вказані гроші були оглянуті, що зафіксовано протоколом огляду предметів від 13.08.2018р.

Зазначені вище докази узгоджуються між собою. Не містять жодних суперечностей, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування. Письмові докази отримані в установленому законом порядку.

У порядку ст.358 КПК України судом на вимогу сторони обвинувачення були дослідженні інші письмові документи, проте повни не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню в межах судового розгляду, тому судом в ухвалі не висвітлюються.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Та обставина, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 452 від 10.09.2018р., проведеної КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер». Так, експертами встановлено, що у період часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_4 виявляв ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Наведене дає суду достатні підстави визнати ОСОБА_4 неосудним.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що саме ОСОБА_4 було вчинене суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке було скоєне останнім у стані неосудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, можуть бути застосовані судом примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до вимог ст.ст.19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 452 від 10.09.2018р. встановлено, що у теперішній час ОСОБА_4 виражає ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність) та не може усвідомлювати значення своїх та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. Рекомендована його госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

В ході розгляду справи судом для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності ОСОБА_4 для себе або інших з`ясовано думку експерта-психіатра ОСОБА_13 , яка стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені в даному випадку повідомила, що її висновок про необхідність застосування саме госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом ґрунтувався на даних про суспільну небезпеку самого діяння, вчиненого ОСОБА_4 , адже сам по собі його психічний стан стабільний та залежить в основному від його способу життя. Тому у разі, якщо дані про подальшу поведінку ОСОБА_4 не свідчать про наявність алкоголізму та за умови ведення ним нормального способу життя, суд може застосувати до нього і такий примусовий захід медичного характеру як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проживає з бабою, даних про негативну характеристику за місцем проживання не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Справи про адміністративні правопорушення щодо нього не розглядалися, але у 2020р. до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, у зв`язку з вчиненням ним в червні 2019р. суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Після червня 2019 року жодних кримінальних проваджень щодо нього не здійснювалося.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, незначного ступеня небезпечності його для себе та інших осіб, а також ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння та його обставин, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 372, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у справі віднести за рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти в сумі 2400 грн., що передані на зберігання потерпілій - залишити потерпілій ОСОБА_7 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1