Постанова

Іменем України
09 лютого 2021 року

м. Київ
Справа № 127/18010/17
Провадження № 51 1624 км 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132

від 13 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кукули Піщанського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 3 КК України,

за касаційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року ОСОБА_6 засуджено:
- за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_6 позбавлено спеціального звання старший лейтенант поліції.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з дня звернення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання попереднє ув`язнення з 07.06.2017 року по 12.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді застави.

Після набрання вироком суду законної сили вказано заставу, внесену відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2017 року (№127/12204/17) на підставі квитанції № 30 від 12.06.2017 року в сумі 128 000 гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 6 415 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 1000 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 396 гривень.
Скасовано ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2017 року про накладення арешту (№127/12203/17, №127/12207/17, №127/12208/17).

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він, працюючи на посаді слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, в кінці липня на початку серпня 2016 року в кабінеті № 59 указаної установи на вул. Пирогова, 4, умисно з метою незаконного збагачення під приводом того, що йому необхідно скористатися комп`ютером, сів за робочий стіл слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 і шляхом вільного доступу відчинив шухляду столу, звідки таємно викрав 5000 грн., ювелірні вироби зі срібла вартістю 665 грн. та ювелірні вироби зі срібла з елементами позолоти вартістю 750 грн., які зберігалися в поліетиленовому прозорому канцелярському пакеті типу «файл» та належали слідчому цього ж відділу ОСОБА_9 , заподіявши їй шкоду на суму 6415 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , працюючи слідчим зазначеного слідчого відділу, в період із 03 по 05 червня 2017 року умисно, повторно з метою незаконного збагачення, проник до кабінету № 311 слідчого Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_12 (вул. Пирогова, 4), де таємно із сейфу викрав речові докази, вилучені у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002684: дві купюри номіналом 500 грн. та одну розірвану навпіл купюру номіналом 100 Євро, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України на 02 червня 2017 року становить 2947,34 грн, які належали потерпілому у кримінальному провадженні № 0002684 ОСОБА_10 , заподіявши йому шкоду на суму

3947,34 грн.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року відмовлено у в задоволенні апеляційних скарг прокурора та захисника, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Ухвалами Верховного Суду від 10 травня 2019 року та від 22 липня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_8 на підставі ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2019 року заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд кримінальної справи у зв`язку з нововиявленими обставинами повернуто особі, яка її подала, на підставі ст. 464 ч. 3 КПК України як такої, що не була оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року задоволено заяву захисника ОСОБА_13 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасовано ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 3 КК України та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а апеляційну скаргу зі змінами захисника задоволено. Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 3 КК України змінено в частині призначення покарання, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим роком на 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України.
В решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 28 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд кримінального провадження за нововиявленими обставинами в суді апеляційної інстанції. Вважає, що зазначені захисником ОСОБА_13 у заяві обставини не є відповідно до ст. 459 ч. 2 КПК України нововиявленими, оскільки існували та були відомі судам першої та апеляційної інстанцій у дні постановлення вироку від 20 листопада 2018 року та ухвали від 18 березня 2019 року, у зв`язку із чим у апеляційного суду не було підстав задовольняти таку заяву захисника. Також вказує на те, що хворобливий стан батька засудженого не є нововиявленою обставиною, оскільки вказана обставина не перебуває у будь-якому зв`язку з предметом доказування у даному кримінальному провадженні, на що апеляційний суд уваги не звернув та оцінки не дав. За таких обставин вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370, ст. 419, ст. 463 КПК України та підлягає скасуванню на підставі ст. 412, ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України. Вважає, що такі порушення вимог кримінального процесуального закону призвели до незаконного застосування вимог ст. 75 КК України, що суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, а саме вимогам ст. 65 КК України, що відповідно до ст. 438 ч. 1 п.п. 2, 3 КПК України є підставою для скасування ухвали апеляційного суду.

В заяві захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_14 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора та касаційний розгляд здійснювати без його участі та без участі засудженого ОСОБА_6 .

Заперечення на касаційну скаргу від інших учасників судового провадження не надходили.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу обґрунтованою та просила її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При вирішенні питання щодо здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами необхідним є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Відповідно до ст. 459 ч.ч. 1, 2 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:
1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;
2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;
3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Однією із визначальних ознак для обставини, яка може бути визнана нововиявленою є те, що така обставина одночасно не була відома та не могла бути відома суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами.
Вінницький апеляційний суд, приймаючи рішення за заявою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_13 про перегляд ухвали Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року за нововиявленими обставинами, не виконав зазначених вимог закону та дійшов передчасного висновку про те, що вказані захисником у заяві обставини є нововиявленими відповідно до ст. 459 ч. 2 КПК України.
Наявність на утриманні засудженого ОСОБА_6 хворого батька із групою інвалідності, який потребує стороннього догляду, було визнано апеляційним судом нововиявленою обставиною, проте апеляційний суд належним чином не з`ясував та в рішенні не обґрунтував свій висновок про те, чому ця обставина не була та не могла бути відома суду і засудженому ОСОБА_6 на момент ухвалення судового рішення судом апеляційного інстанції 18 березня 2019 року та чому ця обставина є нововиявленою відповідно до зазначених вимог КПК України.

Отже, під час розгляду заяви судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду від 28 травня 2020 року підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами в апеляційному суді, а касаційна скарга заступника прокурора Вінницької області - задоволенню частково.
При новому розгляді апеляційному суду необхідно врахувати наведене, перевірити інші доводи касаційної скарги, розгляд заяви захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_13 здійснити відповідно до вимог глави 34 КПК України та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3