Справа № 933/254/20
Провадження № 1-кп/933/62/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка кримінальне провадження №0000039, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше засудженного:
- 02.02.2000 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч. 3 ст.81, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1961 року) до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 22.08.2001 року на підставі закону "Про амністію" від 05.07.2001року;
- 13.06.2002 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільненого 02.07.2004 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 21 день;
- 22.02.2005 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 6 років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого 01.02.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік і 6 місяців;
- 06.04.2011 року Єнакіївським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;
- 19.03.2013 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 6 років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого 09.03.2016 року;
- 25.10.2016 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- 07.03.2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст.309, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільненого 18.04.2019 року умовно-достроково на підставі ухвали суду м. Селідове Донецької області від 10.04.2019 року на невідбуту частину покарання - 7 місяців, згідно довідки про звільнення № 02508;
- 10.04.2020 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
29 лютого 2020 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 знаходився у себе вдома, за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до вказаного домоволодіння підійшли ОСОБА_6 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 . Останній залишився на вулиці, а ОСОБА_6 зайшов до будинку, щоб попросити у ОСОБА_7 сигарет. Почекавши деякий час, ОСОБА_5 покликав ОСОБА_6 , який ще знаходився у будинку. Почувши це, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що на вулиці знаходиться ОСОБА_5 , якого він ревнував до своєї дівчини, з метою завдання останньому тілесних ушкоджень, вийшов на територію свого домоволодіння, та умисно, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя, внаслідок чого той упав на землю. Після чого ОСОБА_3 умисно наніс три удари ногами по спині та правому боку ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 11 ребра справа з незначним зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя під час спричинення, та потребують для свого лікування часу більше 21 доби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 122 КК України свою вину за фактичних обставин, встановлених під час досудового розслідування, та викладених у обвинувальному акті, визнав повністю. Суду пояснив, що 29.02.2020 року, ввечері, вдома, зі своїми друзями - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розпивали спиртні напої. Близько 19 год. 00 хв до нього додому, за місцем його фактичного проживання, прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Останній залишився на вулиці, а Ластовицький зайшов до будинку. Коли він дізнався, що ОСОБА_5 чекає на вулиці, то вийшов з ним переговорити, оскільки ревнував його до своєї дівчини. Вийшовши на вулицю, побачив ОСОБА_5 , якого, не стримавшись, вдарив правою рукою в обличчя, а коли він упав на землю, декілька раз наніс удари взутими ногами по спині та правому боці, після чого зайшов у хату і помив руку, яка була в крові. Переговоривши з друзями, разом з ОСОБА_6 , вийшли за двір та забрали ОСОБА_5 до хати, де дали йому вмитись, оскільки обличчя було в крові, та приклали холод, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли додому.
Покази обвинуваченого у судовому засіданні послідовні та логічні, не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позицій.
Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, 29.02.2020 року у його матері було день народження, яке святкували. Закінчилось спиртне і вирішили з ОСОБА_6 піти в магазин за «добавкою». Підійшовши до двору, як пізніше стало відомо, належав ОСОБА_3 , ОСОБА_6 пійшов до будинку, а він залишився чекати його біля двору. Через деякий час, так як ОСОБА_6 тривалий час не виходив звідти, почав його кликати, після чого вийшов ОСОБА_3 , якого він раніше не знав, і наніс відразу удар рукою в обличчя, від якого він впав, потім ударив ногою по спині та вбік і пішов. Підвівшись, потихеньку почав йти додому, і почув, що його гукає ОСОБА_6 , нащо він відразу повернувся і пішов до нього. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 завели його до хати та надали йому води вмитись, так як усе обличчя було в крові та приклали холод, після чого з ОСОБА_6 пішов додому. Прийшовши додому, на запитання брата, повідомив, що побив ОСОБА_7 . Після цього брат пішов до ОСОБА_10 та викликав швидку допомогу, яка його забрала та відвезла до КЗОЗ «Олександрівська лікарня планового лікування». Перебував на стаціонарному лікуванні декілька днів, після чого, сам покинув заклад та продовжував лікування вдома. Вимог майнового та немайнового характеру до обвинуваченого не має.
Жодних підстав не довіряти показанням потерпілого у суду немає, оскільки фактів чи причин, які б свідчили про можливість оговорення обвинуваченого з його сторони, не встановлено.
Враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та потерпілий не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно з висновком судово-медичного експерта №44 від 13.03.2020 року, на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , даних медичних документів, виявлені у нього при огляді та зверненні за медичною допомогою тілесні ушкодження: струс головного мозку, із забоєм м`яких тканин в області носу, закритий перелом 11 ребра справа з незначним зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я на термін понад двадцять один день.
Аналізуючи викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів.
Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.
Згідно ст. 67 КК України, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочину та вчинення в стані алкогольного сп`яніння.
Суд при призначенні покарання враховує особу обвинуваченого: ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, скарг на його поведінку з боку сусідів та односельців до сільської ради не надходило; раніше неодноразово судимий; має хронічні захворювання; службу в ВСУ проходив; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з ДЗ: синдром залежності від сукупного вживання опіоїдів, канабіноїдів і алкоголю; не працює; не одружений.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 525 від 22.09.2020 р. ОСОБА_3 , 1979 року народження, виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, ускладнений синдромом залежності від вживання алкоголю, канабіоїдів, з шкідливими наслідками. У період здійснення правопорушення (29.02.2020 року) за своїм психічним станом, ОСОБА_3 , міг усвідомлювати свої дії те керувати ними, у стані будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не перебував, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_3 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребував.
Відповідно до досудової доповіді на обвинуваченого, орган пробації вважає необхідним застосувати до ОСОБА_7 покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства (а.с. 41-45).
Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 10.04.2020 р., який набрав чинності 19.05.2020 р., ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки (а.с.214-216).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України 29 лютого 2020 року, тобто до постановлення вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 10.04.2020 року.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання, досудову доповідь на обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком з покаранням за вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 10.04.2020 р. у виді позбавлення волі.
З огляду на конкретні обставини кримінального провадження вчинення злочину та особу обвинуваченого суд вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили не обирався, оскільки обвинувачений перебуває під вартою на підставі вироку, що набув законної сили.
Судові витрати пов`язані з проведенням судових експертиз відсутні
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись статтями 373 і 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного судом покарання з покаранням, призначеним за вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 10.04.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки і 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання рахувати з 06.11.2020 року.
Зарахувати у строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 , покарання, частково відбуте ним за попереднім вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 10.04.2020 року, починаючи з 10.04.2020 року по 05.11.2020 року включно.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1