Справа № 128/119/20
УХВАЛА
Іменем України
28 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 ,

представника установи- ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

засудженого- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

УСТАНОВИВ:

15.01.2020 року до провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання .

Заявником дана заява умотивована тим, що його засуджено Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини майна.
Вказує, що за період відбування покарання він характеризується добре, неодноразово заохочувався, дисциплінарні стягнення- погашені. Соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними, вину скоєному злочині визнає, щиро кається.
Просить суд звільнити його умовно-достроково, оскільки він сумлінною поведінкою і ставленням до праці, довів що виправився.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення даного клопотання, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів перед судом своє виправлення, оскільки мав 4 стягнення та одне заохочення; непрацевлаштований в установі за власним бажанням, раніше вже звільнявся умовно-достроково але висновків не зробив та знову неодноразово вчиняв корисні злочини.

Представник ДУ «Стрижавська вправна колонія ( № 81)» при винесенні заяви поклався на розсуд суду.

Засуджений ОСОБА_6 просив його заяву задовольнити, з підстав зазначених у ній, зазначив , що не працевлаштовувався в установі, оскільки хворіє.

Захисник ОСОБА_5 , підтримав позицію свого підзахисного, суду зазначив, що останній майже відбув покарання, зробив висновки та став на шлях виправлення, тому просить задовольнити заяву.

Вислухавши пояснення засудженого, міркування прокурора, представника установи, захисника, дослідивши матеріали особистої справи засудженого та даної справи, суд вважає заяву засудженого ОСОБА_6 необґрунтованою та такою, що підлягає відмові в задоволенні, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до положень п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Судом установлено, що громадянин ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимою особою, за вчинення умисних, переважно, корисливих злочинів, а саме:

1. 22.06.1998 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 140, ст.46-1 КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік, штраф 680,00 гривень; 2. 11.01.2000 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.140, ст. 43КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 13.04.2001 року умовно- достроково на 1 рік 2 місяці 28 днів.
3. 03.07.2002 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ст.ст. 15, 185 ч.3, ч.2 ст.186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 03.06.2006 року по закінченню відбування строку покарання;
4. 03.03.2010 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 125 КК
України до сплати штрафу у сумі 850,00 гривень;
5. 15.06.2012 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.296, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Звільнився 06.12.2013 року по закінченню відбування строку покарання;
6. 13.06.2014 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини майна.Згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 05.07.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахований строк попереднього ув`язнення: з 20.03.2014 року по 19.08.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
Початок строку засудженому ОСОБА_6 рахується з 20.03.2014, кінець строку- 20.10.2020.
Згідно характеристики уповноваженою особи ДУ «Стрижавська вправна колонія (№ 81)» від 12.02.2020 року, убачається, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходився з 27.03.2014 року. Під час утримання в державній установі «СІЗО (№ 23)» м. Полтава до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, заохочення не застосовувалися, характеризувався негативно.Під час утримання з 07.10.2014 року в державній установі «ГВК (№96)» с. Городище до дисциплінарної відповідальності притягувався 3 рази, за ставлення до праці заохочувався 1 раз, характеризувався негативно.Під час утримання з 02.10.2018 року в державній установі «УВП (№ 1)» м. Вінниця до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися, характеризувався посередньо.В державну установу «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» прибув 29.10.2018 року.За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися, характеризується посередньо.Засуджений ОСОБА_6 на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням.У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні відносини із засудженими різної спрямованості, на критику реагує спокійно.Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд.Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди -сумлінно через особисту неорганізованість.Намагається самостійно -виконувати роботи із самообслуговування достатніх навичок для самостійного виконання не має.Безвідповідально ставиться до робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю шляхом телефонних розмов: надано З короткотривалих побачення з них одне з адвокатом; отримано 12 посилок, 2 передачі. Вину в скоєному злочині за рішенням суду визнав частково. Застосуванню ст. 101 КВК Украйни, (переведенню до дільниці соціальної реабілітації), за формальними ознаками підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання - 20.04.2017 року, (Протокол № 9 від 26.04.2017 року комісією установи відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення). (Протокол № 11 від 18:05.2018 року переведено на середній рівень безпеки) Застосуванню ст.82 КК України, (заміна не відбутої частини покарання більш м`яким), за формальними ознаками підлягав по відбуттю 2/3 строку покарання - 20.06.2018 року. (Протокол № 14 від 27.06.2018 року комісією установи відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення). Рішенням Центральної комісії Адміністрації ДКВС України (Протокол № 4 від07.08.2018 року), прийнято рішення про зміну рівня безпеки засудженому шляхом переведення його із звичайних жилих приміщень максимального рівня безпеки до виправної колонії середнього рівня безпеки. Застосуванню ст. 81 КК України, (Умовно-достроковому звільненню), за формальними ознаками підлягав по відбуттю 3/4 строку покарання - 20.01.2019 року. (Протокол № 2 від 22.01.2019 року комісією установи відмовлено, як особі, що не довела свого виправлення).
Відповідно до довідки начальника відділення ДУ «Стрижавська вправна колонія (№ 81)» від 12.02.2020 про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_6 , судом установлено, що протягом відбування покарання останій отримував чотири дисциплінарні стягнення, які погашені та одне заохочення (а.с.18).

Згідно до довідки № 4 виданої ДП Підприємством Державної кримінально-виконавчої служби України (№81), судом установлено, що від засудженогоОСОБА_6 , за період з 29.10.2018 по 01.02.2020, заяв на вивід на роботу до підприємства не надходила, в зв`язку з чим він не був працевлаштований, тому заробітна плата ненараховувалась (а.с.15,19).
Відповідно до довідки №6 виданої ДУ «Стрижавська виправна колонія №81»судом також установлено, що засуджений ОСОБА_6 з часу відбування покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» на оплачуваних роботах не був працевлаштований, заробітна плата не нараховувалась ( а.с.17).
Виконавчі листи за засудженимв установі не рахуються, про що також свідчить відповідна довідка ( а.с.14).

Відмовляючи у задоволені заяви засудженого, суд виходить з того, що засуджений ОСОБА_6 , є неодноразово судимою особою, а саме -шість разів, за умисні злочини, переважно за корисливі злочини , раніше 13.04.2001 звільнявся судом умовно-достроково, але висновків не зробив, не оправдав надану довіру суспільства та суду , знову вчинив нові умисні корисливі злочини.

За місцем відбування покарання ДУ «Стрижавська виправна колонія №81»ОСОБА_6 , зарекомендував себе з посередньої сторони, протягом відбування покарання чотири рази отримував дисциплінарні стягнення і лише одне заохочення; на виробництві установи він не працевлаштований за власним бажанням, заробітну плату не отримував, належних доказів про наявність у засудженого захворювання, яке б перешкоджало йому працевлаштувати в установі- стороною захисту суду не надано.

Виходячи з наведеного вище, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не довів перед судом, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці , він став на шлях виправлення, тому в задоволенні його заяви необхідно відмовити за необгрунтованістю .

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 01.09.2020 о 17.40 год.

Суддя : ОСОБА_1