ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3531/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1659/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
підозрюваного - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001176 від 17.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.3 ст.365-2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

20.08.2020 року старший слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі заподіяних інтересам держави збитків у сумі 870 152 грн.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч ч.5 ст. 27 ч.3 ст.365-2 КК України, яку підтверджував наданими до клопотання доказами і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи особу підозрюваного, а також передбачене за інкримінований йому злочин покарання, яке само по собі є ризиком, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного у майбутньому та у зв`язку з чим він може переховуватись від слідства та впливати на свідків і учасників процесу у даному кримінальному провадженні.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_7 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4 ч. 1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня року відмовлено взадоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 17 жовтня 2020 року включно, та заборонено залишати місце постійного мешкання у період часу з 22:00 години до 07:00 години наступного дня без дозволу слідчого, прокурора чи суду та покладено на нього обов`язки: прибувати за викликом до слідчого чи прокурора, суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відлучатися з м. Харкова, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в сумі збитків, а саме 870 152 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені злочину, за наслідками якого наступили суспільно-небезпечні наслідки, а саме матеріальна шкода складає 870 152 грн, що вказує на реальну можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню.

Посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні пособництва в умисному кримінальному правопорушенні - тяжкому корупційному злочині, за який законом передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до трьох років, з конфіскацією майна або без такої, незаконно впливати на іншого підозрюваного та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії слідства не можливо.

Вказує, що з метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід лише у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у сумі збитків.

02.10.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява захисника ОСОБА_11 про неможливість бути присутнім в судовому засіданні у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.08.2020 року було доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Харківській та Луганській областях призначити захисника для здійснення окремої процесуальної дії, щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Згідно доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.10.2020 року захист підозрюваного ОСОБА_7 здійснює адвокат ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задовлення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001176 від 17.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.3 ст.365-2 КК України.

18.08.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Відмовляючи у задоволені клопотання слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним ризикам. Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, фактів ухилення ним від органів досудового розслідування на даний час не встановлено, а тому врахувавши наведені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжних захід, передбачений ст.181 КПК України, у виді домашнього арешту у нічний час здатен запобігти ризикам, наявність яких була доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді в повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

На виконання вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у пособничестві вчинення тяжкого корупційного кримінального злочину, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме відомостями, що містяться у: заяві про вчинення кримінального правопорушення від 17.08.2020; висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 9978 від 11.06.2020 року; протоколах допитів свідків; протоколі допиту підозрюваного; довідці ТОВ «Лімінгтон» від 13.01.2020 року № 58 та інш.

Разом з цим, у відповідності до вищенаведених норм закону, ті обставини, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, фактів ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування не встановлено, визнання підозрюваним на стадії досудового розслідування своєї провини, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо наявності підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Таким чином, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею домашній арешт лише у нічний час не здатен запобігти ризику незаконного впливу на іншого підозрюваного та на свідків у вказаному кримінальному провадженні, в т.ч. з метою схиляння їх до зміни раніше наданих показань, оскільки ризик впливу на іншого підозрюваного чи свідків беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від підозрюваних та свідків та дослідження їх судом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність цілодобового домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжке.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено в даному випадку неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.2, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2020 скасувати і постановити нову.

Відмовити слідчому СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 17 жовтня 2020 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_12 та свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді