Справа № 570/2843/20
номер провадження 1-кп/570/260/2020
У Х В А Л А
01 вересня 2020 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

під час проведення у м. Рівному відкритого підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні №0000770 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно ухвали слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк тримання під вартою закінчується 02. 09 2020 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Своє клопотання мотивував тим, що є ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені вищезазначеною статтею. Зокрема у разі зміни чи скасування запобіжного заходу обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Конституційний Суд України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосуються обгрунтування суті підозри обвинувачення і були взяті до уваги при обгрунтуванні запобіжного заходу на досудовому слідстві для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому судовому засіданні суд має перевірити обгрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканість, та прийняти вмотивоване рішення незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Обвинувачений просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Захисник підтримав думку обвинуваченого та просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Потерпілими в даному кримінальному провадженні подано заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд вважає, що обвинуваченому слід залишити попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він обвинувачуються у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також дії обвинуваченого являють підвищену суспільну небезпеку.
Відповідно до сформованої Европейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону Украини "Про виконання рішень і застосування практики Європейского суду з прав людини", тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі "Рохлина проти Росії", § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі "Мамедова проти Росії", § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі "Харченка проти України", § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі "Долгова проти Росії").
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, жоден із запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити ізоляцію свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні від незаконного впливу стосовно них з боку обвинуваченого; гарантувати захист життя та здоров`я свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; забезпечити перебування обвинуваченого за місцем фактичного проживання та своєчасне його з`явлення до суду.
Прокурор в своєму клопотанні просив врахувати і суд погодився з думкою прокурора, що обвинуваченим було вчинено вказаний злочин із застосуванням насильства, тому враховуючи положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.

На підставі наведеного та рішення КСУ № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року в справі № 3-208/2018 (2402/18), керуючись ст. ст. 314-316 КПК України , суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити повністю.

У кримінальному провадженні №0000770 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 днів до 30 жовтня 2020 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1