УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, в інтересах якої подано клопотання, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000658, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 15 п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:
18 вересня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000658, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 15 п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: автомобіль марки «Audi Q7», державний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Audi Q7» серії НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_3 ; металевий ключ з пластиковою вставкою; страховий поліс № АМ/22/7358 на автомобіль «Audi Q7» державний номерний знак НОМЕР_4 , квитанцію про відправлення переказу № 3035852; ключ від автомобіля «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , підтримав клопотання з підстав неведених у ньому.

Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого було накладено арешт на вищевказане майно, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився. Однак, на адресу суду надіслав заяву про розгляд клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 щодо скасування арешту на майно у його відсутність. При цьому, заперечував проти задоволення зазначеного клопотання, обґрунтовуючи свою позицію тим, що вилучене майно відповідає критеріям встановлених ст. 98 КПК України та автомобілем марки «Audi Q7» державний номерний знак НОМЕР_4 , користувалися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000658 від 11 червня 2020 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши позицію адвоката ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000658, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 15 п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000658 від 01 червня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України задоволено та, накладено арешт на майно виявлене та вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки «Audi Q7», державний номер НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 19, а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Audi Q7» серії НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ЗАЗ-Daewoo»; державний номерний знак НОМЕР_3 ; металевий ключ з пластиковою вставкою; страховий поліс № АМ/22/7358 на автомобіль «Audi Q7» державний номерний знак НОМЕР_4 ; квитанцію № 26920863; заяву про відправлення переказу № 3035852; ключ від автомобіля «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль марки «Audi Q7», державний номер НОМЕР_1 .

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, метою накладення на майно, є збереження доказів у кримінальному провадженні, оскільки вони мають ознаки доказів, та відповідають критеріям, встановлених ст. 98 КПК України, що дає достатні підстави вважати, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно.

У той же час, на переконання суду, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, приходжу до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, наклав арешт на вищевказане майно з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 та скасування арешту на майно накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000658, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 15 п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000658, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 15 п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1