ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3309/20 Справа № 210/4666/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що засуджений за час відбування покарання мав 5 заохочень, 28 стягнень, які на даний час погашені, згідно витягу з протоколу № 1 засіданням адміністративної комісії ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» від 07 лютого 2019 року відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні до нього ст. 81 КК України через наявність діючих стягнень, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що засуджений не довів своє виправлення, не досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, його поведінка не може свідчити про виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що відбув необхідну частину покарання, на час розгляду клопотання стягнень не мав, був працевлаштований на виробництві установи, за місцем проживання до затримання мав позитивну характеристику, на персональному обліку установи не перебував, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має 5 заохочень, характеризується позитивно.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи засудженого і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2013 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02 березня 2013 року по 09 січня 2014 року.
Початок строку відбування засудженим покарання 02 березня 2013 року.
Кінець строку відбування засудженим покарання 25 квітня 2021 року.
Як встановив суд першої інстанції засуджений за час утримання в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 28 січня 2014 року відбуває покарання в державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)», за допущені порушення установленого порядку відбування покарання мав 28 дисциплінарних стягнень (у тому числі 5 разів був поміщений до ДІЗО), які на даний час погашені, має 5 заохочень, дотримується рівних правовідносин з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, до виконання робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, приймає участь у виховних заходах та в програмах диференційного виховного впливу Правова освіта та Фізкультура і спорт.
Також судом першої інстанції враховано, що 25 травня 2017 року комісією державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» було відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 вимог ст. 101 КВК України у зв`язку з наявністю діючих стягнень.
26 квітня 2018 року комісією державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» було відмовлено у заміні засудженому ОСОБА_7 призначеного покарання більш м`яким у зв`язку з наявністю діючих стягнень.
07 лютого 2019 року комісією державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» було відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 у зв`язку з наявністю діючих стягнень.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 за весь період відбування покарання отримано лише 5 заохочень, три з яких отримано в в період 2019-2020 років, при цьому з урахуванням 28 стягнень (у тому числі 5 разів був поміщений до ДІЗО), які погашені, у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки сумлінне виконання засудженим своїх обов`язків, наявність 5 заохочень та 28 стягнень, які погашені, не свідчить, що засуджений став на шлях виправлення та така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
В матеріалах провадження відсутні та під час апеляційного перегляду стороною захисту не надано доказів на підтвердження факту працевлаштування засудженого на виробництві установи. Крім того, відповідно до наявної в матеріалах провадження довідки про доходи, виданої державною установою «Криворізька виправна колонія (№ 80)», сума доходу ОСОБА_7 за період з 01 січня 2020 року по 31 липня 2020 року становить нуль гривень.
Ті обставини, що засуджений відбув необхідну частину покарання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання до затримання має позитивну характеристику, не можуть свідчити, що він виправився та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Зазначені обставини свідчать лише про намагання засудженого використати формальні підстави - факт відбуття певної частини покарання для звільнення з місць позбавлення волі.
Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Доводи засудженого про упереджене ставлення до нього суду є безпідставними, як і його твердження, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи захисника не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності клопотання засудженого, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4