Справа № 589/5336/19
Провадження № 1-кп/589/208/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який уродженець м. Шостка Сумської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Близько 19 год 11 грудня 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи в 5-му під`їзді буд. АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 не менше двох ударів по обличчю, один з яких кулаком, а інший ногою, в результаті чого потерпілому спричинено тілесні ушкодження, а саме: поверхнева рана на лівій надбрівній дузі, крововилив в склері лівого ока, синець навколо лівого ока, крововилив на верхній губі, поверхневі садна (2) на слизовій оболонці верхньої губи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений вину у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому визнав. Дав суду наступні пояснення.
З потерпілим раніше перебував в дружніх відносинах. Декілька років тому ОСОБА_5 повідомив, що у нього проблеми і тому він дав йому свій телефон для того, щоб той міг вирішити ці проблеми за рахунок застави телефону в ломбард. Згідно домовленості через місяць він мав телефон повернути, викупивши його в ломбарді. Однак, ОСОБА_5 телефон не повернув. Крім того, він дізнався, що, насправді, у ОСОБА_5 не було ніяких проблем, а він його обманув. Після цього ОСОБА_5 виїхав з міста і він перестав його бачити. В один із днів він побачив ОСОБА_5 на вулиці, він йшов з пляшкою на точку продажу алкоголю. В цей час він догнав його та спіймав в під`їзді. Це було ближче до вечора. Коли спіймав, ОСОБА_5 почав кричати бо розумів чим викликані його дій, розумів що він перед ним винний, а він то наніс ОСОБА_5 , удар кулаком в обличчя, будучи ображеним за те, що він зробив, хотів його провчити. Коли наносив удар то лаявся на нього за те, що він так з ним вчинив, казав що вони ж друзі У відповідь ОСОБА_5 сказав що поверне борг і все буде добре. В цей момент ОСОБА_5 віддав сам йому свій телефон та гроші 150грн. Однак, він таких вимог йому не ставив. Також, коли ОСОБА_5 віддав йому свої речі, то сказав, що буде потроху повертати йому борг як заробить грошей. Бо той телефон, який він йому дав, набагато дорожче того, що він (потерпілий) йому віддав. Розцінює це майно не як викрадене у нього, а таке, що повернуто в якості боргу. Свідків подій не було. Про те, що трапилося розповів, своїй дівчині. Наполягає на тому, що, коли наносив удари та перед цим, ОСОБА_5 не висловлював вимогу віддати майно. Два місця тому ОСОБА_5 повернув йому борг. Крім того зазначив, що не ставиться до своїх дій критично. Зараз у них відносини не дружні, а звичайні. Він йому не пробачив обману.

Крім того, встановлені судом обставини підтверджуються іншими доказами.
Так, ОСОБА_5 пояснив, що з ОСОБА_4 він перебував у дружніх відносинах. Близько 4 років тому у нього дійсно були проблеми, обвинувачений дав йому телефон та вони разом заклали його в ломбард. Частину грошей витратили спільно на випивку, а частину він забрав собі. Викупити телефон йому не вдалося. Потім він поїхав до Києва, через певний час відбував покарання за ст. 395 КК України, а потім знову поїхав до Києва. Коли повернувся, між ними дійсно виник конфлікт. В цей день бабуся дала йому на день народження грошей, щоб він придбав телефон, що він і зробив. Крім того, при собі в нього залишилось 150 грн. Коли він йшов до знайомої, то побачив ОСОБА_6 , який стояв біля будинку, в який він хотів зайти, але біля іншого під`їзду. ОСОБА_7 його наздогнав, коли він зайшов в під`їзд. Почав лаятися та наніс удар. Також питав коли він віддасть борг. Оскільки він був в стані алкогольного сп`яніння та раніше в нього були струси головного мозку, що відбулося далі, він не пам`ятає. Зокрема, і не пам`ятає, щоб обвинувачений під час нанесення ударів чи до цього вимагав у нього гроші чи інше майно. Знає лише, що коли прийшов додому, бабуся викликала поліцію, оскільки він був в крові. Також вона вмила його і почала дивитися по кишенях, виявила, що при ньому немає грошей та телефону. Вона одразу зрозуміла, що сталося, оскільки знає про конфлікт, що виник між ним та обвинуваченим. Поставила йому вимогу або він пише заяву в поліцію, або вона його виганяє з дому. З власного бажання він би цього не робив. Розбіжність показань під час досудового розслідування та наданими в суді пояснив станом алкогольного сп`яніння під час дачі показань. Претензій до обвинуваченого не має, просить його не карати.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого. Одного дня до неї додому прийшли працівники поліції та повідомили, що її син забрав у ОСОБА_5 гроші та телефон. Вона зателефонувала сину і він підтвердив, що ОСОБА_5 віддав йому телефон і гроші в рахунок боргу, а іншу частину боргу віддасть пізніше. Потім він повернувся додому і вона віддала вказані речі працівникам поліції. Також пояснила, що їй відомо про те, що між її сином і ОСОБА_5 був конфлікт, пов`язаний з телефоном, який вона йому подарувала на день народження. Десь через три дні після того як вона подарувала телефон, син сказав, що його віддав знайомому, який має телефон повернути, однак так телефон і не повернув.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона з ОСОБА_4 перебуває у відносинах. В один із днів взимку ввечері вона була вдома, до неї прийшов ОСОБА_7 , при собі мав кнопковий телефон та гроші в сумі приблизно 100 грн. Вона хотіла запитати звідки ці речі, однак не встигла, бо зателефонувала його мама та повідомила, що до неї прийшли працівники поліції. Після цього він пішов віддавати цей телефон. Пізніше від матері ОСОБА_4 вона дізналася, що останній побився з ОСОБА_5 . Також зі слів ОСОБА_6 вона знає, що між ним та потерпілим був якийсь конфлікт. Деталі їй невідомі.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_5 , проживає разом з ним. 10 грудня вона отримує пенсію. 05 січня у внука мало бути день народження. Вона подарувала йому 400 грн для того, що він придбав собі мобільний телефон. Коли він повернуся додому ввечері, то був побитий, весь в крові, телефону при ньому не було. Вона викликала швидку і його забрали в лікарню. Внук розповів, що його зустрів ОСОБА_11 (прим. колишнє прізвище ОСОБА_12 ) з другом ОСОБА_13 та вони його побили, забрали гроші та мобільний телефон, який він купив.

Після допиту даного свідка обвинувачений додатково пояснив, що він в момент конфлікту з ОСОБА_5 був один, інші особи при цьому не були присутні і телефон ОСОБА_5 віддав сам в рахунок боргу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 194 від 18 грудня 2019 року, у ОСОБА_5 виявлені: поверхнева рана на лівій надбрівній дузі, крововилив в склері лівого ока, синець навколо лівого ока, крововилив на верхній губі, поверхневі садна (2) на слизовій оболонці верхньої губи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження виникли у результаті не менш трьох травматичних дій тупими твердими предметами, могли виникнути в строк вказаний в постанові (11 грудня 2019 року).

Згідно протоколу слідчого експерименту від 19 грудня 2019 року з фототаблицею до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 , останньому запропоновано розповісти та показати обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_4 зазначив, що декілька років тому при зустрічі ОСОБА_14 став жалітись на те, що йому терміново потрібно повернути борг. Йому стало жаль останнього, він вирішив йому допомогти. Оскільки грошей у нього не було, він вирішив позичити свій мобільний телефон. Він віддав ОСОБА_5 свій новий телефон, який, як сказав ОСОБА_5 , той віддасть в якості застави в ломбард, а отриманими грошима поверне борг. Також запевнив, що через декілька днів знайде гроші та забере телефон з ломбарду і поверне ОСОБА_4 .. Однак, ОСОБА_5 нічого не віддав, таким чином обманув його та образив. 11 грудня 2019 року близько 19 год він перебував біля останнього під`їзду буд. АДРЕСА_3 , де побачив ОСОБА_5 , який зайшов до передостаннього під`їзду вказаного будинку. Він вирішив поговорити з ним за його неправильну поведінку. Зайшов за ним слідом до під`їзду, наздогнав на першому поверсі, його охопила лють, він почав його ображати та вирішив побити. Для цього кулаком лівої руки ударив ОСОБА_15 в область лівої брови. В подальшому вони вийшли на вулицю, перебуваючи біля даного під`їзду, ОСОБА_5 дістав зі своєї кишені мобільний телефон та 150 грн та віддав йому. Також сказав, що в подальшому він віддасть іншу частину грошей. Так як до ОСОБА_5 в нього була дуже сильна неприязнь, він з метою спричинити останньому болю, а також провчити його, завдав ще один удар правою ногою в область правого вуха. Далі ОСОБА_4 продемонстрував як саме він завдав ОСОБА_5 удари. Показав, що вони стояли обличчям один до одного на відстані витягнутої руки в під`їзді на першому поверсі, він показав як наніс удар в область лівої брови, від чого у ОСОБА_5 пішла кров. Потім показав як на вулиці, перебуваючи позаду ОСОБА_5 , завдав удар правою ногою в праву сторону голови, а саме в область правого вуха, правої сторони щелепи.

Зазначені вище докази узгоджуються між собою, не містять жодних суперечностей. Крім того, вказані докази відповідають ознакам належності та допустимості, а тому можуть бути покладені в основу вироку суду, як такі, що підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Зважаючи на встановлені судом обставини, в порядку ст. 337 КПК України, суд змінив висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачувався відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме в тому, що у встановлені судом час та місці ОСОБА_4 з корисливих мотивів застосував щодо ОСОБА_5 насильство, маючи умисел відкрито викрасти майно останнього. При цьому, наносячи тілесні ушкодження, поставив негайну вимогу передати наявні у нього матеріальні цінності, після чого ОСОБА_5 віддав ОСОБА_4 150 грн та мобільний телефон Ergo F 182 Point, вартістю 222 грн, якими обвинувачений відкрито заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Разом з тим, такі висновки сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При оцінці доказів суд також враховує положення ч.3 ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як було зазначене вище, обвинувачений заперечував той факт, що в нього був умисел відкрито заволодіти майном потерпілого та що він вчинив такі дії, застосовуючи до потерпілого насильство.
Під час слідчого експерименту, відтворюючи події кримінального правопорушення, ОСОБА_4 повідомляв такі ж обставини як і під час судового розгляду. В тому числі, зазначав, що ОСОБА_5 сам віддав йому свої речі в якості повернення боргу.
Не спростував вказані пояснення і потерпілий. Зазначив, що обвинувачений його наздогнав, коли він зайшов в під`їзд, почав лаятися та наніс удар, а також запитував, коли він віддасть борг. Також вказав, що не пам`ятає такого, щоб обвинувачений під час нанесення ударів чи до цього вимагав у нього гроші чи інше майно.

Не відомі обставини вчинення саме грабежу і свідкам у справі. Жоден із них не був безпосереднім учасником конфлікту, що виник між обвинуваченим та потерпілим.

Показанням свідка ОСОБА_10 в частині того, що онук їй розповів про те, що його побили та відібрали речі, суд не може надати перевагу, оскільки такі свідчення є показаннями з чужих слів, які суперечать первісним показанням (тобто потерпілого), а також не підтверджуються іншими доказами. А отже згідно положень ст. 95 КПК України є недопустимим доказом.

Більш того, з огляду на те, що саме свідок дала потерпілому гроші на придбання телефону, не виключено, що він не хотів розповідати реальну причину того, чому повернувся додому без телефону та грошей.

Крім вищезазначених доказів судом також було досліджено висновок товарознавчої експерти, якою встановлена вартість телефону ОСОБА_5 , протокол огляду речей, які видала матір обвинуваченого працівниками поліції, заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення та витяг з ЄРДР.

Однак, ці докази ні самі по собі, ні в сукупності з іншими доказами не доводять того, що обвинувачений мав умисел на заволодіння чужим майном

Витяг з ЄРДР лише фіксує факт реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення, однак зазначена у ньому кваліфікація за ч. 2 ст. 186 КК України без доказів вчинення таких дій, не доводить вини обвинуваченого у вчиненні саме цього правопорушення.

Заява ОСОБА_5 про те, що відносно нього вчинено грабіж є документом, що став підставою для проведення досудового розслідування, однак викладений у ній зміст пояснень потерпілого не може бути взятий до уваги судом як доказ вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки на показаннях потерпілого які надані ним безпосередньо суду під час судового розгляду.

Надані ж суду пояснення ОСОБА_5 лише підтверджують факт нанесення ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень та не підтверджують те, що ці дії були спрямовані на вчинення грабежу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що беззаперечних і переконливих доказів винуватості особи не здобуто, а обсяг пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України не знайшов свого підтвердження поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер правопорушення, наслідки, а також дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, не працює, неодружений, дітей не має, дані про негативну характеристику щодо нього за місцем проживання відсутні, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Щирого каяття під час судового розгляду суд не встановив.
Обставин, що обтяжує покарання, також не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд вбачає підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції відповідної статті КК України.
З обвинуваченого суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат на проведення товарознавчої експертизи, оскільки його вина у вчиненні грабежу не знайшла свого підтвердження доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
Речові докази: мобільний телефон мобільний телефон Ergo F 182 Point, 150 грн повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1