№1-кп/756/806/20
УХВАЛА
Іменем України
"20" серпня 2020 р м. Київ

Оболонський районний суд м.Києва, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника малолітньої особи ОСОБА_5

малолітньої особи, яка не досягла віку

кримінальної відповідальності ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Оболонського районного суду м. Києва матеріали кримінального провадження за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури про застосування до малолітньої особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність примусових заходів виховного характеру до малолітнього
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, учня 9-Г класу спеціалізованої школи №194 «Перспектива» Оболонського району м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Оболонського районного суду надійшло вказане клопотання.
Клопотання обґрунтоване тим, що малолітній ОСОБА_6 04.07.2019 приблизно о 12 год. 00 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 29, де під лавкою знайшов, чим незаконно придбав без мети збуту для особистого вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 6,09 г. У подальшому, зберігаючи вказану речовину при собі, малолітній ОСОБА_6 цього ж дня, близько 14 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 19 ТРЦ «Смарт Плаза» був зупинений працівниками поліції. На пропозицію останніх малолітній ОСОБА_6 , добровільно надав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 6,09 г.
В діях малолітнього ОСОБА_6 , вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, які підпадають під ознаки кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, без мети збуту.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_6 , свою винуватість у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України визнав повністю та надав покази, які за своїм змістом відповідають обставинам викладеним у клопотанні. Також зазначив, що розуміє протиправний характер своїх дій та щиро розкаюється у вчиненому.
Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеною провину малолітнього ОСОБА_6 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, без мети збуту.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до малолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків до його повноліття.
Малолітній ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Законний представник малолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_5 не заперечувала проти застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі сина під її нагляд.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора..
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про можливість його задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилося 13 років, тому, відповідно до 22 КК України, він не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
У відповідності до ч.1. ч.2 ст. 105 КК України, Неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Відповідно до ч.2 ст. 484 КПК України, кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, дізнавачем, які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо малолітніх (неповнолітніх), перш за все, має бути забезпечення інтересів самого малолітнього (неповнолітнього).
Вирішуючи питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 суд враховує особу малолітнього, який виховується матір`ю, навчається у 9-Г класі спеціалізованої школи №194 «Перспектива» Оболонського району м. Києва, де позитивно характеризується, стан здоров`я малолітнього задовільний, даних про його розумове чи інше психологічне захворювання, чи затримку психічного розвитку не встановлено, згідно акту обстеження житлово-побутових умов в родині ОСОБА_6 створені належні житлово-побутові умови, малолітній ОСОБА_6 на обліку в секторі ювенальної поліції та в службі у справах дітей, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років, тобто віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані в даному кримінальному правопорушенні докази, виходячи з вимог закону, беручи до уваги дані про особу малолітнього, суд вважає, за доцільне застосувати відносно малолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд законного представника ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати пов`язані з проведенням експертизи в сумі 942.06 грн., відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають відшкодуванню з законного представника малолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_5 .

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 292, 392, 395, 497-501, КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього, примусових заходів виховного характеру, у кримінальному провадженні № 0004975, яке внесене 04.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_6 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, задовольнити.
Застосувати відносно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд законному представнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до його повноліття.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати пов`язані з проведенням експертизи в сумі 942 (дев`ятсот сорок дві) гривні 06 коп.
Речові докази: канабіс масою 6,09 г. - знищити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1