печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту в рамках кримінального провадження № 0002879 від 11.09.2017р., -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018р. в рамках кримінального провадження № 0002879 від 11.09.2017р.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2020р. клопотання сторони кримінального провадження 0002879 від 11.09.2017р. про арешт майно задоволено та серед іншого накладено арешт на транспортний засіб марки МАN, шасі № (VIN код) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . Покликається на те, що майно, на яке накладено арешт, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 як добросовісному набувачу, підозра останньому в даному кримінальному провадженні не оголошувалась і даний час відпала необхідність арешту цього майна.

Особа, що подала клопотання в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином. Проте адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень не надходило.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора) здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002879 від 11.09.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2020р. клопотання сторони кримінального провадження 0002879 від 11.09.2017р. про арешт майно задоволено та серед іншого накладено арешт на транспортний засіб марки МАN, шасі № (VIN код) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ., який належить на праві власності ОСОБА_4 .

Як вбачається з ухвали арешт на майно накладено з метою збереження речового доказу, у зв`язку з тим що воно було предметом кримінального правопорушення, міг зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Така позиція Європейського суду з прав людини є однакова та послідовна і неодноразово висловлювалась в низці рішень, зокрема в рішенні у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И, рішенні у справі "Антріш проти Франції" від 22.09.1994р., рішенні у справі "Кушоглу проти Болгарії" від 10.05.2007р., рішенні від 23.09.1982р у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", рішення від 21.02.1986р. у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" та ін.

Своєю чергою, з матеріалів наданих в обгрунтування клопотання вбачається, що арештоване майно є приватною власністю ОСОБА_4 , який є добросовісним набувачем такого майна і використовується ним в процесі здійснення підприємницької діяльності. Підозра ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні на оголошувалась і відсутні підстави вважати, що зазначене майно є предметом або знаряддям кримінального правопорушення.

В той же час, стороною кримінального правопорушення, за клопотанням якої було накладено арешт, не було доведено підстав для продовження дії такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 10.08.2018 у справі № 757/39201/18-к на транспортний засіб марки МАN, шасі № (VIN код) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1