Справа № 308/7710/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаїв Львівської області та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, тимчасово не працюючої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України, відомості про яке 03.08.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно тобто усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, керуючись корисливим мотивом, який полягав у незаконному збагаченні, шляхом шантажування та залякування, 31.07.2020 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 пред`явили протиправну вимогу ОСОБА_9 передачі їм грошових коштів в сумі 2000 доларів США за не оприлюднення в мереєі Інтернет відзнятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фото відео матеріалів інтимних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які останній бажав зберегти в таємниці.

Так, 31.07.2020 приблизно о 19 годині ОСОБА_9 на запрошення ОСОБА_5 прибув до орендованої нею квартири за адресою АДРЕСА_3 . В зазначеній квартирі ОСОБА_5 на відведення їй злочинної ролі у попередній змові із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , звабила потерпілого ОСОБА_9 , та запропонувала інтимні послуги, в цей час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились поблизу під`їзду вказаного будинку і здійснювали онлайн аудіостеження за допомогою мобільного телефону.

Під час інтимних відносин між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 викрикнула «кодове» слово, після чого до зазначено квартири забігли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та стали проводили фото-, відеозапис на мобільні телефони оголеного потерпілого ОСОБА_9 біля оголеної ОСОБА_5 .

В подальшому, з метою створення ОСОБА_5 алібі, ОСОБА_8 на виконання відведеної йому злочинної ролі вивів її із квартири, а повернувшись разом із ОСОБА_7 знаходячись у зазначеній вище квартирі предявили потерпілому ОСОБА_9 протиправну вимогу передачі їм до 05.08.2020 грошових коштів в сумі 2000 доларів США, при цьому погрожуючи оприлюдненням в соціальних мережах відзнятого ними відеозапису в разі не передачі їм зазначеної суми коштів, при цьому з метою маскування своєї злочинної діяльності, роз`яснили потерпілому, що грошові кошти в сумі 2000 доларів США він постійно має мати біля себе, і 05.08.2020 в м.Ужгороді до нього підійдуть відповідні люди.

Незупинившись на цьому, 05.08.2020 приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_5 у попередній змові із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , реалізуючи спільні злочинні наміри на незаконне збагачення, шляхом залякування та шантажування громадян, знаходячись в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_3 , пред`явили ОСОБА_10 вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 9000 гривень за неоприлюднення виготовленого ними відеозапису в мережі Інтернет інтимних відносин ОСОБА_10 із ОСОБА_5 , де одразу після отримання від ОСОБА_10 грошових коштів, були затримані працівниками правоохоронних органів, що мало місце о 18 годині 10 хвилин 05.08.2020.

05 серпня 2020 року о 18.10 годині ОСОБА_5 було викрито безпосередньо та затримано у порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

06 серпня 2020 року стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованованому їй злочині підтверджується:

?заявою ОСОБА_9 про вчинення злочину від 03.08.2020;

?допитом потерпілого ОСОБА_9 ,

?допитом свідка ОСОБА_10 ,

?додатковим допитом потерпілого ОСОБА_9 ,

?додатковим допитом свідка ОСОБА_10 ,

?протоколом обшуку від 05.08.2020,

?протоколом огляду автомобіля марки «Ауді Q7» від 05.08.2020;

?протоколами предявлення осіб для впізнання, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 впізнали підозрювану ОСОБА_5 .

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а саме вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, і за який їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що спонукає людину вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене нею діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останній вини у вчинені вище вказаного злочину, незаконно особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань, оскільки ОСОБА_5 будучи зареєстрованою та фактично проживаючою за межами Закарпатської області, вчинила кримінальні правопорушення не за місцем свого постійного місця проживання, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що вона перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність, а також перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали в повному обсязі, просили застосувати до ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі, а саме домашній арешт або мінімальний розмір застави.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що він є також потерпілим в іншому кримінальному провадженні з тих самих підстав. Вказані підозрювані є справжніми шахраями, які зруйнували його життя та вимагали від нього кошти. Підтвердив той факт, що ОСОБА_5 входить до складу групи осіб, які вимагали від нього кошти за не розголошення відомостей, які він не бажав би розголошувати.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрювану та її захисника, покази свідка, приходжу до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України, відомості про яке 03.08.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

05 серпня 2020 року о 18.10 годині ОСОБА_5 було викрито безпосередньо та затримано у порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

06 серпня 2020 року стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованованому їй злочині, що підтверджується:

?заявою ОСОБА_9 про вчинення злочину від 03.08.2020;

?допитом потерпілого ОСОБА_9 ,

?допитом свідка ОСОБА_10 ,

?додатковим допитом потерпілого ОСОБА_9 ,

?додатковим допитом свідка ОСОБА_10 ,

?протоколом обшуку від 05.08.2020,

?протоколом огляду автомобіля марки «Ауді Q7» від 05.08.2020;

?протоколами пред`явлення осіб для впізнання, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 впізнали підозрюваного ОСОБА_8 .

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а саме вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваної до вищевказаного злочину.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їйу кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 189 КК України, передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк від трьох до семи років.
Таким чином, наявні підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрювана з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілого та свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене нею діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останній вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 суд звертає увагу на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Крім того, слідчий суддя оцінює як такий, що наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, незаконно особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину спрямованого саме на вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 при застосуванні до нього більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 будучи зареєстрованою та фактично проживаючою за межами Закарпатської області, вчинила кримінальні правопорушення не за місцем свого постійного місця проживання, ніде не працює, не має постійного джерела доходу.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дана норма визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваною ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється особа злочин, передбачений ч.2 ст. 189 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваної, а також звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, а тому вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити їй заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 630 600 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не буде завідомо непомірним для неї.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти обов`язки.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаїв Львівської області та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, тимчасово не працюючої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується 02 жовтня 2020 року.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом 630 600/шістсот тридцять тисяч шістсот/грн.

Роз`яснити, що підозрювана ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

?прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ним час;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання;

?утримуватись від спілкування зі потерпілими, свідками, понятими, експертами у кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1