Справа № 689/1479/19
Провадження № 11-кп/4820/219/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 30 травня 2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2019 року,-
в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель, Республіка Білорусь, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого:

- 16 грудня 1999 року Ярмолинецьким районним судом за ч. 1 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року виправних робіт;

- 30 серпня 2000 року Ярмолинецьким районним судом за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 04 липня 2002 року Ярмолинецьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14 грудня 2006 року Ярмолинецьким районним судом за ч. 1 ст. 308 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 11 червня 2007 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;

- 8 січня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців обмеження волі;

- 19 червня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу;

- 2 липня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 13 грудня 2018 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 місяців арешту.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дати звернення вироку до виконання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 628,04 грн. судових витрат за проведення експертизи.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року у справі № 689/1061/19 ухвалено скасувати.
Речові докази:
- відеореєстратор марки «Globex», моделі «HQS-215 1080H Full HD» та сонцезахисні окуляри, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ярмолинецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області, - повернуто власнику ОСОБА_9 ;
- чоловічу куртку бежевого кольору, мобільний телефон марки «Huawei», моделі «MYA-U29», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ярмолинецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області, - повернуто власнику ОСОБА_7 ;
- ножиці червоно-чорного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ярмолинецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області, - ухвалено знищити.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався. Цивільний позов по справі не заявлено.
За вироком суду, 29 травня 2019 року близько 19 год. 15 хв. за адресою: Хмельницька область, смт. Ярмолинці, пл. 600-річчя Ярмолинець ОСОБА_7 вирішив викрасти відеореєстратор та сонцезахисні окуляри з автомобіля «ВАЗ-2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 . Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 умисно, повторно, з корисливих мотивів за допомогою ножиць відчинив передні ліві дверцята вказаного автомобіля, заліз всередину нього, звідки взяв відеореєстратор марки «Globex», моделі «HQS-215 1080H Full HD», вартістю 383 грн. та сонцезахисні окуляри, вартістю 145 грн., які належать дружині ОСОБА_10 - ОСОБА_9 , поклав їх у рукав своєї куртки, виконавши тим самим всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Довести злочин до кінця ОСОБА_7 не зміг з незалежних від його волі причин, оскільки був виявлений та затриманий власником автомобіля.
Непогоджуючись з вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області змінити, пом`якшити йому призначене покарання шляхом застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Вважає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Вказує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився з потерпілими та повністю відшкодував завдані збитки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, в поданій апеляційній скарзі сторонами не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення йому більш м`якого покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.
Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 місяців арешту.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме: призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.
Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання. Обставинами, що пом`якшили покарання ОСОБА_7 , стали щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.
Суд першої інстанції також врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за місцем проживання характеризується посередньо, з 2018 року перебуває на наркологічному обліку в Ярмолинецькій ЦРЛ, проживає з батьками літнього віку.
Посилання ОСОБА_7 на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд не бере до уваги.
Так, суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.
Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
З огляду на вказане, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах санкції статті, а тому підстав для зменшення строку призначеного покарання або призначення іншого покарання не пов`язаного з позбавлення волі, колегія суддів не вбачає.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився з потерпілими та повністю відшкодував завдані збитки, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обставини були належним чином проаналізовані та враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді 4 місяців арешту.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість застосування щодо нього положень ст.ст. 69, 75 КК України, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, зважаючи на кількість попередніх судимостей ОСОБА_7 , в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів, а також його посередню характеристику за місцем проживання, підстав для призначення останньому покарання, із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України немає. Призначене судом першої інстанції покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Усі обставини, на які посилається в поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , були враховані судом першої інстанції під час призначення йому покарання.

Підстав для пом`якшення покарання, як того просить апелянт в своїй апеляційній скарзі немає.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4