Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 грудня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі ОСОБА_5 , засудженого вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах Рівненського апеляційного суду 03 квітня 2002 року за п.п. «г», «е» ст.93, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі.

Мотивував своє рішення суд тим, що наявність повноважень суду по постановленню вироку відносно ОСОБА_5 , була перевірена за касаційною скаргою засудженого і відсутність повноважень у суддів встановлено не було.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання в порядку п.14 ст.537, ч.2 ст.539 КПК України.

Обґрунтовує свої вимоги апелянт тим, що судді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які у складі колегії суддів ухвалювали вирок, згідно якого він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, не склали присяги судді у відповідності до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», водночас складали присягу відповідно до законодавства, чинного на час їх призначення, тобто державі, яка на даний час вже не існує. Тому, на переконання засудженого, вирок відносно нього був постановлений не компетентним судом, вважає, що порушуються його права, а тому він підлягає негайному звільненню від подальшого відбування незаконно призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, дослідивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_5 засуджений 03 квітня 2002 року вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах Рівненського апеляційного суду в складі судді ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , народних засідателів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за п. «г», «е» ст.93, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі.

Судом стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_14 250 грн. відшкодування шкоди.

Зараховано ОСОБА_5 , в строк покарання тримання під вартою і початок його відбування постановлено рахувати з 16 січня 2001 року.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів у справі.

Посилаючись на незаконність складу суду апеляційної інстанції у зв`язку із прийняттям суддями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 присяги судді за існування Радянського Союзу, а не незалежної держави України, засудженим та його захисником не враховано положення пункту 12 розділу XV «Перехідних положень» Конституції України, яким визначено, що судді всіх судів в Україні, обрані чи призначені до набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.

Так, суддя у відставці ОСОБА_9 склав присягу судді відповідно до чинного на час призначення законодавства про судоустрій та статус суддів, а саме 19 вересня 1990 року. Факт складення присяги підтверджується підписаним ним текстом присяги, що зберігається в його особовій справі.

Крім того, суддею у відставці ОСОБА_8 прийнято Присягу судді 10 квітня 1990 року, що підтверджується підписаним ним текстом присяги, що зберігається в архівній особовій справі судді.

За приписом п.12 Перехідних положень Конституції України, судді всіх судів в Україні, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.

При цьому, згідно статті 10 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992, який діяв на час ухвалення вироку стосовно ОСОБА_5 , встановлювалось, що вперше призначений суддя в урочистій обстановці приймає присягу такого змісту: "Урочисто присягаю чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, здійснювати правосуддя, підкоряючись тільки закону, бути об`єктивним і справедливим".

Отже законодавством України не було передбачено необхідності повторного складання присяги судді, а така присяга складалась лише при першому призначенні (обранні) на посаду судді.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання, що вирок стосовно ОСОБА_5 , за яким він на даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, був ухвалений законним складом суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_15 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2