№707/2678/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 20.02.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Думанці Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні трьох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двох малолітніх доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:
12 березня 2020 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та визначено остаточну міру покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин, а саме:

28 грудня 2019 року близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи у свого знайомого ОСОБА_7 , в приміщенні «Еко містечка Іріс», яке знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 7 А, с. Чорнявка Черкаського району Черкаської області, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрав електронну сигарету «Айкос 2.4 плюс» та грошові кошти - одну купюру номіналом 200 гривень, що належать ОСОБА_7 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вартість електронної сигарети «Айкос 2.4 плюс» згідно висновку експерта № 8/208 від 04.03.2020 становить 783 гривні 33 копійки, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 983 гривні 33 копійки.

Указані дії гр. ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Так, дійсно, ОСОБА_3 у своїй заяві від 03 грудня 2020 року беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за його відсутності. Добровільність волевиявлення обвинуваченого підтверджується захисником ОСОБА_8 .

Потерпілим ОСОБА_7 03 грудня 2020 року складена заява, у якій він не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні і зазначає про те, що ознайомлений з обмеженням права на оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Отже, учасники судового провадження не оспорюють обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи клопотання прокурора та надані учасниками судового провадження заяви, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Прийняття судом рішення про проведення спрощеного судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні, і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Підстав, у відповідності до частини третьої статті 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
- відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків;
- особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (корисливий мотив, мета збагачення за рахунок чужого майна), спосіб (вільній доступ), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання матеріальної шкоди потерпілому);
- відсутність обтяжуючих покарання обставин;
- особу обвинуваченого, який раніше судимий; визнав свою вину; щиро розкаявся; має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо; не працює, розлучений, має на утриманні трьох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двох малолітніх доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; на обліку у лікаря - нарколога та лікаря -психіатра не перебуває, однак у період часу з 05.12.2016 року по 19.12.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР» з діагнозом: «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм»; відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 129 від 20.03.2020 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій, та на теперішній час виявляв і виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, запійною формою вживання, з перенесеним у 2016 році алкогольним делірієм та поодинокими судомними нападами на висоті абстиненції, що, проте, враховуючи не психотичний рівень розладів на вказані періоди часу, помірну вираженість та компенсованість набутих емоційно-вольових порушень, збереженість інтелектуально-мнестичних, критичних і прогностичних функцій - не позбавляло на вказаний період часу та не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними; застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, не потребує.
Згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_3 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини.
Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
При цьому, суд дійшов висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення - проступку, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
За вищевикладених обставин, враховуючи явно виражену зневагу обвинуваченим чужої приватної власності, не відшкодування завданих збитків, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді обмеження волі на певний строк у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, за якою він обвинувачується.
Проте, проаналізувавши поведінку обвинуваченого: визнання вини, щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи особу обвинуваченого, зокрема, наявність на його утриманні неповнолітнього сина та двох малолітніх доньок, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає можливим відповідно до статті 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 статті 76 КК України.
При цьому суд враховує, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 12 березня 2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та визначено остаточну міру покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Кримінальний проступок, який передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив 28 грудня 2019 року, тобто до постановлення попереднього вироку.
Відповідно до частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Частинами першою третьою статті 70 КК України встановлено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
До основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною.
За вищевикладених обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами частини четвертої статті 70 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України,та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Майнова шкода, завдана кримінальним проступком потерпілому ОСОБА_7 , на загальну суму 983 грн 33 коп., під час досудового розслідування не відшкодована.

Цивільний позов не заявлено.

У порядку частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 8/208 від 04.03.2020 у сумі 628 грн 04 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 382,394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На підставі частини четвертої статті 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 12 березня 2020 року у виді 2 (двох) років обмеження волі, більш суворим покаранням за цим вироком, визначити ОСОБА_3 остаточну міру покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на Черкаський районний відділ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджену вартість проведення судово-товарознавчої експертизи № 8/208 від 04.03.2020 у сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійки.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів з часу його ухвалення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1