Справа № 645/2444/20
Провадження № 1-кп/645/632/20
В И Р О К
07 серпня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, тимчасово не працюючого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , 2016 року народження та мати ОСОБА_7 , 1963 року народження, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого 26 березня 2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України 1 рік іспитового строку,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
16 квітня 2020 року, близько 12-10 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_5 знаходився за адресою: Харків, вул. Єнакієвська, 2-Е, де побачив, як відчиняються ворота паркану для заїзду на територію підприємства ТОВ «Велотрейд» вантажної автівки. У дворі підприємства ТОВ «Велотрейд» обвинувачений ОСОБА_5 побачив велосипед чорного кольору Leon ХС-70, який належить ОСОБА_8 та велосипед чорного кольору Leon НD-80, який належить ОСОБА_9 , які стояли на спеціально відведеному місці для паркування велосипедів. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, а саме велосипедів Leon ХС-70 та Leon HD-80, поєднане з проникненням до сховища. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись тим, що ворота паркану відчинились, забіг, тим самим відкрито проник, на територію підприємства ТОВ «Велотрейд», яке розташовано за адресою:м. Харків, вул. Єнакієвська, 2-Е в слід за заїзджаючим вантажним автомобілем. Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії та бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, а також те, що за його злочинними діями можуть спостерігати співробітники ТОВ «Велотрейд», обвинувачений ОСОБА_5 взяв під обидві руки велосипеди Leon ХС-70, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №6/950се-20 від 23.04.2020 - 11 380 грн. та Leon HD-80, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №6/950се-20 від 23.04.2020 - 8 574 грн., побіг із ними до воріт.
В цей час охоронець підприємства ТОВ «Велотрейд» ОСОБА_10 побачивши, як обвинувачений ОСОБА_5 незаконно проник на територію підприємства та взявши до рук два велосипеди намагається втекти з місця вчинення злочину з чужим майном, звернувся за допомогою до головного інженера ТОВ «Велотрейд» ОСОБА_11 , який одразу кинувся наздоганяти ОСОБА_5 з метою повернення викраденого майна. Обвинувачений усвідомлюючи, що його дії помічені сторонніми особами, з метою утримання викраденого майна, належного потерпілому ОСОБА_8 та потерпілому ОСОБА_12 , почав тікати, проїхавши з викраденим майном до буд.51 по вулиці Плодородній в м. Харкові, при цьому маючи реальну змогу розпорядитись майном, однак його злочинні протиправні дії були припинені ОСОБА_11 біля буд.51 по вул. Плодородній в м. Харкові.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 186 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочинів, як зазначено в цьому вироку. Так обвинувачений пояснив, що 16.04.2020 року він повертався з роботи, та побачив у дворі два велосипеди. Подивившись, що нікого не має він взяв ці велосипеди, один під руку, інший котив за собою, потім вийшовши з двору по вулиці Єнакіївській, та повертавши на вулицю Велозаводську , почав їхати на одному з велосипедів, а інший притримуючи рукою вів поруч з собою, але потім він побачив, що за ним їде чорний автомобіль переслідуючи його. Чорний автомобіль його підбив, та почалася боротьба з людьми з автомобілю. Він пояснив, що зміг втекти з місця події, але впустивши свій мобільний телефон. Зі слів обвинуваченого він сам прийшов до поліції, у судовому засіданні обвинувачений розкаявся, вину визнав, та співпрацював зі слідчими органами.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надали заяву з проханням слухати справу за їх відсутності, проти проведення судового засідання відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечували, цивільні позови не заявляли.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у сховище, вчинене повторно.
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніш судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , 2016 року народження та мати ОСОБА_7 , 1963 року народження, інваліда ІІ групи.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При визначення виду і міри покарання обвинуваченого в межах санкції статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного, обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за скоєне у вигляді позбавлення волі.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.
Як вбачається матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 березня 2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання строком на один рік, та покладені обов`язки, передбачені п.п. 1,2 п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи зазначене, суд при ухваленні вироку остаточно до відбуття покарання призначає за сукупністю вироків.
Як вбачається з ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкові від 17 квітня 2020 року, обвинувачений 16 квітня 2020 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
По справі цивільні позови не заявлені.
Долю про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Так, матеріали провадження містять розписку про отримання потерпілими на відповідальне зберігання велосипедів.
Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судової експертизи № 6/950СЕ-20 від 23.04.2020 року у розмірі 980 грн. 70 коп.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за вчинення якого призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 березня 2020 року у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишити раніш обраний - утримання під вартою в СІЗО № 27 у м. Харкові.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 16 квітня 2020 року.
Речові докази - велосипед чорного кольору Leon ХС-70 по набранню вироком законної сили - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_8 , велосипед чорного кольору Leon НD-80, по набранню вироком законної сили - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_9 .
Речові докази мобільний телефон «Samsung J5» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , SN НОМЕР_3 , маска захисна чорного кольору, бейсболка чорного кольору після набрання вироком законної сили повернути власнику майна.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення експертизи в сумі 980,70 грн на користь держави в особі МВС України НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя -