н/п 1-кп/490/645/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000420, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

З участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

12.09.2019 р. громадянином України ОСОБА_3 , укладено з Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2019 р. №340 ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), призначено на посаду навідника 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини і поставлено на всі види забезпечення та ОСОБА_3 вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2019 р. №52, солдата ОСОБА_3 увільнено із займаної посади та призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобовязаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи, тощо).

Відтак, з 24.12.2019 р., тобто з дня зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обовязку проходження військової служби за контрактом.

Згідно положень ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 р. № 1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 , достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, всупереч зазначених вище вимог, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи статутні обовязки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обовязку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши умисний військовий злочин за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2020 р. №50 солдат ОСОБА_3 вибув у чергову відпустку за 2020 рік строком на 15 діб та 1 добу згідно статті 73 Кодексу законів про працю України та 2 доби на шлях прямування, з 28 лютого по 16 березня 2020 року.

При цьому, ОСОБА_3 було достовірно відомо, що після закінчення відпустки, 17 березня 2020 року він повинен був з`явитись на службу до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання обов`язків військової служби за посадою.

Проте о 08 год 00 хв. 17.03.2020 р. солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмвого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч вищевказаних вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), та перебував за адресою: АДРЕСА_1 та в інших місцях, до 09.06.2020 р., де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2020 р. №74 солдата ОСОБА_3 , який самовільно залишив військову частину на строк понад 10 діб зараховано у розпорядження командира військової частини.

09.06.2020 р. солдат ОСОБА_3 добровільно та самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе як про військовослужбовця.

У період з 17.03.2020 р. по 09.06.2020 р. солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, у військовий комісаріат не зявлявся, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не вживаючи при цьому жодних заходів для зявлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

На підставі викладеного, солдат ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин за вище викладених обставин, і зазначив, що жодних обставин здобутих в ході досудового слідства, він не оспорює, у вчиненому щиро кається, має намір у подальшому проходити військову службу.

Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин з відпустки військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, характеризується посередньо. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд, з урахуванням встановлених обставин, приходить до висновку, що наявність пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням) і даних про особу обвинуваченого є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів обвинуваченим буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст.69 КК України.

За таких обставин суд вважає можливим призначити більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді штрафу, у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1