15.02.2021
Справа № 642/ 763/21
Провадження № 1-кс/642/375/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Феськи Золочівського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, освіта незакінчена середня, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме 2011 року Золочівським районним судом Харківської області, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України,
встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із даним клопотанням, вказуючи, що 08.02.2021 близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_6 знаходився неподалік станції технічного обслуговування автомобілів, за адресою: м. Харків, вул. Кузинський двір, 8А, де побачив автомобіль марки Subaru Forester, білого кольору.

У цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем марки Subaru Forester білого кольору.

ОСОБА_6 , діючі з прямим умислом, із корисливого мотиву, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив водійські двері, які були не замкнені на замок, проник до автомобіля марки Subaru Forester, білого кольору без державних реєстраційних номерних знаків, номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, сів на водійське місце за кермо та, натиснувши на педаль гальм ногою і одночасно рукою натиснув на кнопку запуску двигуна, тим самим запустив двигун вказаного автомобіля та намагався привести у рух зазначений транспортний засіб, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як він був зупинений свідками.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України - тобто закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

10.02.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, тобто закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

В обгрунтування клопотання слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що вказує те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років, та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та тяжкість покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду, крім того ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілого та свідка. Крім того, не можна виключати ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_6 ніде не працює, у м. Харкові не мешкає, отримує дохід за рахунок протиправних дій, стійких соціальних зв`язків у суспільстві не має. Вищезазначені обставини свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Захисник проти клопотання слідчого заперечувала, вказуючи, що ОСОБА_6 не мав наміру заволодіти автомобілем, не має водійського посвідчення, не вміє керувати т.з. та хотів лише переночувати.
Підозрюваний свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, посилаючись на те, що лише хотів зігрітися у вказаному автомобілі, проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилавшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В провадженні Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000156 від 09.02.2021 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України.
10.02.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.
При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Зібраними в ході досудового розслідування доказами, що додані до матеріалів клопотання, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України.
Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 неодружений, офіційно не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме 2011 року Золочівським районним судом Харківської області.
Санкцією ч.3 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна або без такої.
В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Так, підозрюваний, будучи обізнаним про тяжкість покарання, та враховуючи, що він не одружений, не має стійких зв`язків, раніше судимий, тобто на шлях виправлення не став, може ухилятись від суду та органу досудового розслідування, а також може перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілого та свідка, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому обгрунтовані ризики, передбачений п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи характер скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_6 , який не працює та не має джерел для нормальної життєдіяльності, вчинив корисливий особливо тяжкий злочин, тому в даному випадку підтверджується існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.
Вищезазначені обставини свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.

Приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам, тому клопотання слідчого є обгрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. При цьому суд вважає, що застава у межах, визначених п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, а тому суд визначає заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 грн., з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 діб, до 10 квітня 2021 року включно.
Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 181 600 грн.
При внесенні визначеної суми застави негайно звільнити з-під варти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: - прибувати за першою вимогою до, слідчого, прокурора або суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Строк дії ухвали до 10 квітня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя