Справа № 473/3469/20
Номер провадження1-кп/473/358/2020
В И Р О К
іменем України

"04" грудня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження № 0000200 по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні 1 малолітню дитину, працює в ТОВ «Юпітер» слюсарем, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст. 162, ч. 1 ст. 129 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, те, 11.09.2020 року приблизно о 01:00 год., більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 прийшов до місця мешкання своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . На території вказаного домоволодіння, між ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , на підґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Надалі, ОСОБА_8 , реалізуючи свій умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів в область правого та лівого плеча останньої, а також один удар в область лівого передпліччя, після цього наніс один удар чашкою, яку тримав у правій руці, в область лівої ділянки голови ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді рани в тім`яній ділянці зліва, крововиливів в ділянці лівого плечового суглобу зовнішній поверхні, в ділянці лівого плеча в середній третині внутрішній поверхні, на лівому передпліччі в середній третині передній поверхні, в ділянці правого плеча в верхній та середній третині внутрішній поверхні. Набряк м`яких тканин в ділянці тильної поверхні лівої стопи, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 11 вересня 2020 року приблизно о 01:00 год., точний час не встановлено, маючи прямий умисел, направлений на незаконне проникнення до житла особи, а саме до приміщення будинку АДРЕСА_2 , діючи всупереч волі законного власника домоволодіння ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання та достовірно знаючи про право особи на недоторканість житла, в порушення вимог ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та іншого володіння особи, а також не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу власника, з метою повернення власного мобільного телефону, незаконно проник через зачинену хвіртку на територію двору вказаного домоволодіння.
При цьому, продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно проник через незачинені вхідні двері до середини житлового будинку АДРЕСА_2 , де вчинив сварку з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Крім того, 11.09.2020 року приблизно о 01:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим, ОСОБА_8 прийшов до місця мешкання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи поруч з ОСОБА_9 на кухні, на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, демонструючи ніж, який тримав у руці, притискаючи його до горла та грудей потерпілої в словесній формі виразив погрозу вбити ОСОБА_9 . При цьому, у ОСОБА_9 , усвідомлюючи демонстрацію ОСОБА_8 ножа та висловлювання останнього, були реальні підстави побоюватись здійснення погрози вбивством.
В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність змісту цих обставин, добровільність їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (ч.3 ст.349 КПК України).
Так, суд в судовому засіданні допитав потерпілих, дослідив висновок експерта № 371 та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав повністю. Підтвердив факт вчинення кримінальних проступків за вищевикладених обставин. В силу ст.63 Конституції України відмовився від дачі пояснень. Під час судових дебатів та в останньому слові вибачився перед потерпілими, на щире каяття не посилався.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила події кримінальних проступків, викладені в обвинувальному акті. Стверджує, що обвинувачений дійсно проник в житло 11.09.2020 року в нічний час без запрошення та її згоди, спричинив їй легкі тілесні ушкодження, погрожував вбивством та вона побоювалася здійснення цієї погрози. Пояснила суду, що обвинувачений перед неї після події не вибачався. Просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_10 дала суду пояснення, аналогічні поясненням потерпілої ОСОБА_8 .
Із висновку експерта №371 від 23.09.2020 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_9 маються легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.п.36-38) .
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; крім того суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла та до іншого володіння, та за ч.1 ст.129 КК України, тобто погроза вбивством, оскільки були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Обставин, які пом?якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, згідно зі ст.ст. 66, 67 КК України, суд не вбачає.
Суд не приймає позицію сторони захисту щодо наявності пом`якшуючої обставини щире каяття. Суд прийшов до таких висновків, оскільки на думку суду, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення проступку, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані проступком збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні проступку повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, судом встановлено, що під час досудового слідства обвинувачений не вибачався перед потерпілими. Вибачився лише в судових дебатах та в останньому слові, ніяких збитків не намагався відшкодовувати. На переконання суду, таке вибачення носить лише формальний характер.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує особу винного, який характеризується за місцем роботи, де працює з 01.10.2019 року, позитивно, вчинив сукупність проступків проти життя та здоров`я особи, та особистих прав і свобод людини і громадянина.
Тому при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності проступків, суд, призначивши покарання за кожний проступок окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, із покладанням обов`язків відповідно до ст.76 КК України, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Позови не заявлялися.
Судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162, ч.1 ст.129 КК України та призначити покарання:
- за ч.2 ст.125 КК України 1 рік обмеження волі,
- за ч.1 ст.162 КК України 2 роки 6 місяців обмеження волі,
- за ч.1 ст.129 КК України 2 роки обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю проступків, остаточно призначити ОСОБА_8 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням 2 роки 6 місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, на підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, урахуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11