КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ з Бориспільською ВК № 119),

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково від відбування покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 18.04.2017 року, яким він був засуджений за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 20 липня 2017 року, вирок змінено: вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, на не відбуту частину покарання - 9 місяців 4 дні.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 відбуває покарання за скоєння умисного тяжкого злочину, однак своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення. Тому суд вважав за доцільне звільнити умовно-достроково засудженого від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину, яка становить 9 місяців 4 дні.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Апелянт вважає, що не було підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Так, ОСОБА_6 прибув до державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» 07.09.2017 та за час відбування покарання у вказаній установі отримав 4 заохочення, стягнення не накладались, однак, постійно не працював.

Зокрема, засуджений не працював з вересня 2017 року по січень 2019 року, а в період з січня 2019 року по травень 2020 року працював не повні робочі тижні та місяці, за що йому нараховано заробітну плату в сумі 848 грн. за весь період відбуття покарання.
Протягом 2017-2019 років ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів виправлення, оскільки не заслуговував на заохочення і такі заохочення до нього не застосовувались.
Свою поведінку засуджений ОСОБА_6 змінив лише перед настанням строку, який передує можливості застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України з метою звільнення умовно-дострокового, а не у зв`язку з його виправленням.
Враховуючи епізодичність працевлаштування та нестійку поведінку засуджений ОСОБА_6 , на думку апелянта, не довів своє виправлення, як того вимагає ст. 81 КК України.
Також судом не враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких, наслідком якого є заподіяння тяжких тілесних ушкоджень людині.

Окрім того, судом не враховано попередню судимість ОСОБА_6 , який будучи засудженим вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 22.07.2015 за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки належних висновків не зробив та вчинив під час нього новий тяжкий злочини, що жодним чином не свідчить про його виправлення, а лише підтверджує його стійку злочинну спрямованість та схильність до вчинення злочинів.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності відсутні підстави однозначно стверджувати про доведення засудженим ОСОБА_6 свого виправлення, оскільки відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого, а застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення засудженого, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року про наявність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, обґрунтовується тим, що засуджений відбув 2/3 строку покарання та має 5 заохочень, наданих правами начальника установи.
Однак, висновок суду про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, не відповідає фактичним обставинам провадження, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження вказаної обставини.
Так, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ "Бориспільська виправна колонія (№119)" з 19 квітня 2017 року.
У 2019 році комісією ДУ "Бориспільська виправна колонія (№119)" тричі розглядалось питання про застосування пільг щодо ОСОБА_6 .
Зокрема, питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі розглядалось неодноразово, проте рішеннями комісії ДУ "Бориспільська виправна колонія (№119)" від 07 березня 2019 року та 07 листопада 2019 року ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

Тоді ОСОБА_6 сам звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він став на шлях виправлення, що довів своєю сумлінною працею, бо за весь час відбування покарання не мав дисциплінарних стягнень та має 4 заохочення за роботу на промисловій зоні.

Згідно з наявними в матеріалах провадження даними ОСОБА_6 характеризується посередньо, стягнень не мав та має 3 заохочення у виді подяк, наданих правами начальника протягом 2019 року.

Відсутність дисциплінарних стягнень та наявність трьох подяк протягом року безпосередньо перед настанням пільги, передбаченої ст. 81 КК України, само по собі не свідчить про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а така обставина відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України є безумовною підставою для ухвалення рішення про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, вважає, що ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_8 Жук

Справа № 11-кп/824/2514/2020 Категорія КК: ч. 3 ст. 185

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1