Справа № 204/499/21
Провадження № 1-в/204/87/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 53 від 18 січня 2021 року, зазначено про те, що внаслідок проведеної медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами з жовтня 2019 року психічний стан хворого покращився (маячні ідеї переслідування поступово набули тенденції до дезактуалізації, направлені в минуле, емоційно-вольові порушення поступово згладились) та з лютого 2020 року залишається стабільним, що виражається в спокійній, упорядкованій поведінці, відсутності агресивних та аутоагресивних тенденцій; дезактуалізації маячних ідей переслідування, які направлені у минуле та не відображаються на поведінці пацієнта. З серпня 2020 року сформувалось формально вірне відношення до свого стану та скоєного. Налаштований в подальшому знаходитись на обліку лікаря-психіатра, приймати лікування. Таким чином, пацієнт за своїм психічним станом на теперішній час особливої небезпеки для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для продовження застосування примусових заходів медичного характеру та продовження проведення комплексу реабілітаційних заходів може бути переведений у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Від особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій він відмовився приймати участь у судовому засіданні, просив розглянути заяву без його участі.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просила задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення розглядуваної заяви.
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного: з висновку комісії лікарів-психіатрів вбачається, що з лютого 2019 року в психічному стані пацієнта під впливом медикаментозного лікування намітилась позитивна динаміка: маячні ідеї переслідування поступово набули тенденцій до дезактуалізації, направлені в минуле. З жовтня 2019 року емоційно-вольові порушення поступово згладились. Маячні ідеї переслідування залишались дезактуалізованими, не впливали на поведінку пацієнта. У відділенні до активної діяльності не прагнув, нічим не цікавився. Агресивних та аутоагресивних дій не чинив. З пацієнтом проводились психокорекційні бесіди, що були спрямовані на формування позитивних соціальних настанов на майбутнє, усвідомлення свого стану та скоєного, вироблення адекватних механізмів реагування в складних для хворого ситуаціях. Приймав участь у побутовій зайнятості по самообслуговуванню. З лютого 2020 року психічний стан пацієнта залишався стабільним, що виражалось у спокійній, упорядкованій поведінці, маячні ідеї переслідування на адресу невідомих осіб дезактуалізовані, направлені у минуле, не відображались на поведінці пацієнта. Більш детально і спокійно розповідав: «мені здавалось, що дружина найняла людей з агентства, щоб повернути мене у сім`ю..здавалось, що мене переслідували… тепер я так не вважаю, я помилився…. потрібно було лікуватись». Висловлював жаль з приводу скоєного. З серпня 2020 року став погоджуватись з наявністю у нього психічного захворювання, необхідністю подальшого лікування, спостереження у лікаря-психатра.
Обговоривши заяву, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки у хворого достатньо тривалий час зберігається стабільний психічний стан і на теперішній час він не становить особливої небезпеки для оточуючих, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 94 КК України.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Змінити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і перевести його для подальшого примусового лікування до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1