печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні № 0000434 від 10.02.2018,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.

Старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що він підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років і наявні ризики того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення підозрюваного та його захисників, які заперечували наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину та надуманість кваліфікації, з метою застосування виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000434 від 10.02.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 189, ч. 4 ст. 296, ст. 290, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 302, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 146 КК України.

21.12.2020 о 08 год. 43 хв., відповідно до вимог ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.

21.12.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в протоколах допитів потерпілої ОСОБА_8 від 21.02.2020 та 19.06.2020 в ході якого вона дала показання щодо незаконного заволодіння транспортним засобом її сина; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 01.12.2020 в ході якого він детально і докладно розповів про усі обставини незаконного заволодіння 31.01.2020 його транспортним засобом з погрозами та застосуванням фізичного насильства; протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2020 під час якого він впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка 31.01.2020 здійснювала незаконне заволодіння транспортним засобом; протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2020 під час якого він впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 31.01.2020 здійснювала незаконне заволодіння транспортним засобом; протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2020 під час якого він впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка 31.01.2020 здійснювала незаконне заволодіння транспортним засобом; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.02.2020 в ході якого вона розповіла про обставини незаконного заволодіння 31.01.2020 транспортного засобу у ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.06.2020 в ході якого він розповів про обставини перебування 31.01.2020 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_13 особи для впізнання за фотознімками від 08.06.2020 під час якого він впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 31.01.2020 перебувала за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 і яку останній представив як покупця автомобіля; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.09.2020, який детально розповів про протиправну діяльність злочинної організації; приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, зазначається, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відтак, посилання сторони захисту на відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень та недоведеність вини підозрюваного, не заслуговують на увагу.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку про наявність у кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що їх наявність в повному обсязі обґрунтована слідчим.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, обставини протиправної діяльності у якій підозрюється ОСОБА_6 слідчий суддя приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, постійний дохід за останній рік відсутній.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, відтак клопотання підлягає до задоволення.

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знаходить підстав для визначення ОСОБА_6 застави у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України на підставі п.4 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.02.2021 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1