Дата документу 12.10.2020 Справа № 554/7591/20
УХВАЛА
іменем України
12 жовтня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальні правопорушення від 06 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2020 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_4 , в порядку ст.303 КПК України (поштове відправлення від 13 серпня 2020 року), у якій він просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести відповідні відомості за його заявами від 06 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. Одночасно зі скаргою просить поновити пропущений строк на оскарження бездіяльності слідчого, оскільки він є засудженим до довічного позбавлення волі, на даний час перебуває у ДУ «Полтавська УВП (№23)», кореспонденцію направляє та отримує виключно засобами поштового зв`язку, передаючи для відправки працівникам установи, а тому оскільки йому невідомо точної дати відправлення та отримання його заяв адресатом, він позбавлений можливості визначити строк для подання скарги на бездіяльність. Крім того, одразу після отримання листа слідчого від 26 червня 2020 року звернувся із заявою про призначення адвоката для складання скарги, 27 липня 2020 року призначено адвоката, після чого узгоджено правову позицію по справі та складено процесуальні документи, повний пакет яких заявнику було вручено 13 серпня 2020 року.

Скарга мотивована тим, що на адресу Територіального управління, Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, з Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області було перенаправлено його заяви про кримінальні правопорушення від 06 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року.

26 червня 2020 року заявником отримано листа слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, В.Мішуровського від 10 червня 2020 року, відповідно до якого зазначені заяви про кримінальні правопорушення були приєднані до матеріалів кримінального провадження №0000214.

ОСОБА_4 зазначає, що на час звернення зі скаргою відомості про кримінальні правопорушення за вказаним заявами до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато, у зв`язку з чим має місце бездіяльність, яка є протиправною та порушує його законні права та інтереси.

Вважає, що відомості, викладені в його заявах повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання вноситись до ЄРДР. Однак посадовими особами ТУ ДБР у м.Полтаві, всупереч ст.214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесені, розслідування не розпочиналось, на підставі чого заявник просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 19 серпня 2020 року, 25 серпня 2020 року, 15 вересня 2020 року, 01 жовтня 2020 року забезпечено проведення судових засідань по скарзі в режимі відеоконференції з Державною установою «Полтавська установа виконання покарань (№23)», в якій перебуває ОСОБА_4 (а.с.12, 22, 27, 32).

Також ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 19 серпня 2020 року доручено директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити ОСОБА_4 захисника для надання правової допомоги на час розгляду його скарги (а.с.11, 20).

Заявник ОСОБА_4 у судове засідання, призначене в режимі відеоконференції, повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений завчасно та належним чином. На адресу суду надав письмову заяву про розгляд скарги без участі (а.с.36).

За таких обставин, слідчий суддя вважає можливим розгляд скарги без участі заявника, оскільки представництво інтересів ОСОБА_4 у судовому засіданні здійснюється його адвокатом.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 , залучений слідчим суддею за клопотанням ОСОБА_4 для здійснення його захисту за призначенням (а.с.11, 20), у судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд без участі з доданими документами, в якій заперечував проти задоволення заявлених вимог та просив відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю (а.с.37).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду, з огляду на засади диспозитивності та наявність волевиявлення учасників, слідчий суддя вважає, що дану скаргу можливо розглянути без участі осіб, які не з`явились, та прийняти рішення по суті скарги на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги в їх сукупності та взаємному зв`язку, слідчий суддя вважає відмовити у задоволенні вимог скарги з таких підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Як вбачається зі скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_4 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявами від 06 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року про кримінальні правопорушення за ознаками ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України (а.с.38-41), які вчинені, на його думку, службовими особами правоохоронних органів, які проводили досудове розслідування у кримінальних провадженнях, зокрема, слідчими Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, іншими службовими або посадовими особами, а також за фактами завідомо неправдивих показів свідків. За змістом заяв, посилався, зокрема, на те, що у провадженні СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області та СВ прокуратури Полтавської області перебувають кримінальні провадження №0000005, №0000014, №0000375, №0000023, №0000082, в яких, на думку заявника, упродовж тривалого часу не проводяться слідчі та процесуальні дії, не виконані ухвали суду тощо. На підставі цього заявник зробив висновок про наявність в діях вказаних осіб ознак злочину та зважаючи на викладені обставини, просив внести відповідні відомості до ЄРДР (а.с.37-41).

Як слідує з матеріалів скарги, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомості, викладені у заявах ОСОБА_4 , не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що заявнику стало відомо з листа слідчого від 10 червня 2020 року, з чим останній не погодився і звернувся до суду.

Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.1 п.1 розділу ІІ Положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в повідомленні дії окремих працівників правоохоронних органів, а також зазначених ним інших осіб містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України.

Заявник зазначає щодо вчинення порушень службовими та іншими особами, однак злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами, а доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування, у тому числі, під час розслідування кримінальної справи, в якій його засуджено за вироком суду, що набрав законної сили.

Натомість, у скарзі ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадових осіб сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання надати нову оцінку вже встановленим фактам у кримінальній справі.

При цьому заявником в поданій заяві наводяться власні міркування та припущення з приводу вчинення злочину та фальсифікації доказів та можливих незаконних дій у 2004 році. Зокрема, заперечуючи певні обставини кримінальної справи, у якій його засуджено, заявник фактично ставить під сумнів результати слідчих дій та висновки суду по справі щодо нього.

Так, вироком апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року ОСОБА_4 визнано винним за п.п.4.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.2 ст.15 п.п.1,9 ч.2 ст.115 КК України. Ухвалою Верховного суду України від 27 жовтня 2005 року вирок апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року залишено без змін. Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 березня 2019 року касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах засудженого задоволено частково, зокрема, з мотивувальної частини вироку виключено посилання як на доказ на протокол явки з повинною ОСОБА_4 від 09.05.2004 року. В іншій частині вирок залишено без змін.

Як слідує з аналізу скарги та поданих заяв, ОСОБА_4 фактично викладені факти, які в сукупності свідчать про його незгоду із судовим рішенням, - вироком суду, ухваленим відносно нього, та ним аналізуються обставини, які неодноразово були предметом судового розгляду.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених обставин, наведені заявником доводи не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, а відтак законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Тому посилання заявника у скарзі за вказаних вище обставин на можливу фальсифікацію доказів його винуватості у вчиненні злочинів, за якими його було засуджено, знищення доказів, а також порушення інших прав, інкримінування вчинених ним діянь іншим особам тощо, не є переконливими з огляду на те, що оцінку належності, допустимості та достовірності всіх доказів згаданої кримінальної справи надано судом у встановленому законом порядку, та вказане судове рішення було предметом перевірки суду вищої інстанції, й набрало законної сили.

В даному контексті також варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, незважаючи на те, що заявник ОСОБА_4 вважає заяви від 06 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), що нібито мали місце у 2004 році, а також під час здійснення процесуальних дій органом досудового розслідування у кримінальних провадженнях за його заявами з приводу згаданої кримінальної справи, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу конкретного злочину. А тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР, про що просить заявник.

Таким чином, доводи ОСОБА_4 є його особистою оцінкою дій посадових осіб та інших учасників на час розслідування кримінальної справи, передусім зумовлені його засудженням і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, виходячи з аналізу наведених вище обставин, у заяві ОСОБА_4 викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням, яка не підтверджена достатніми об`єктивними даними.

Разом із тим, як вбачається з листа слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 10 червня 2020 року №П-5471/15-02-2-20, заяви ОСОБА_4 щодо можливих дій окремих службових осіб правоохоронних органів Полтавської області від 06 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000214 та зазначено, що під час розслідування доводам, викладеним у них, буде надано правову оцінку (а.с.2).

Крім того, у даній скарзі заявником об`єднано вимоги за декількома заявами, тоді як вимогами п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право на оскарження бездіяльності окремо за кожною заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяв ОСОБА_4 від 06 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань потрібно відмовити.

Крім того, у скарзі заявник просив поновити пропущений строк на оскарження.

Беручи до уваги доводи, зазначені в скарзі, зокрема, щодо направлення та отримання кореспонденції ОСОБА_4 і подання ним заяв засобами поштового зв`язку, а також потреби у наданні правової допомоги для складання скарги, які не були спростовані, ураховуючи, що ОСОБА_4 є засудженим за вироком суду та перебуває в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», тому слідчий суддя вважає, що заявник не може бути позбавлений права на судовий захист і в даному випадку, звертаючись з даною скаргою 13 серпня 2020 року, пропустив строк на оскарження з поважних причин, а відтак вважає можливим задовольнити клопотання та поновити йому пропущений строк звернення до суду зі скаргою.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі № 3-180/2018 (1644/18), яким положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), дана ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.117, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити та поновити пропущений строк для звернення до суду зі скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальні правопорушення від 06 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 13 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1