Справа № 752/4540/19
Провадження № 1-кп/752/515/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецька, громадянина України, освіта вища, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, 2013 року народження, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_10 16.12.2018 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_11 , в ході якого потерпілий ОСОБА_12 , діючи з метою зупинення конфлікту, підбіг на крики допомоги ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, наніс йому три-чотири удари кулаками обох рук в область обличчя та грудної клітки потерпілого ОСОБА_12 .
Внаслідок вказаних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_12 заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме забійна рана на фоні крововиливу на слизовій нижньої губи справа, підшкірний крововилив в лівій підочно-виличній ділянці, крововилив на слизовій верхньої губи справа, синець на передній поверхні грудної клітки зліва по середнє-ключичній лінії на проекції третього ребра.
Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав суду про те, що 16.12.2018 року він приїхав у двір житлового будинку по АДРЕСА_3 , де мешкають батьки його колишньої дружини для того, щоб побачити доньку. Дату зустрічі йому заздалегідь повідомила колишня дружина. Він чекав доньку біля під`їзду, після чого побачив, як вона з бабусею вийшли з під`їзду. Він покликав доньку та вона направилась у його сторону, в цей час бабуся взяла доньку за руку та направилася з нею в іншу сторону, почала кричати та впала. Він подав їй руку для того, щоб її підняти, однак в цей час підійшов потерпілий і наніс йому удари в обличчя якимось предметом та кричав, що вб`є його, після чого, захищаючись, він наніс йому два удари в область обличчя, але удари з боку потерпілого продовжувались. Потім з`явився сусід, який намагався припинити бійку, однак потерпілий продовжував намагатися нанести йому удари. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень, не визнав.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, його вина повністю стверджується наступними зібраними в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_12 показав суду про те, що вони з дружиною вирішили вийти на прогулянку з онукою, він під`їхав на своєму автомобілі у двір до першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 та почув крик, після чого побачив, що його колишній зять - ОСОБА_10 схопив його дружину та намагається схопити дитину. В цей час дружина впала, він побіг, щоб відштовхнути ОСОБА_10 від дружини та онуки, однак отримав від нього два удари в обличчя та в груди. Після чого вони сіли до свого автомобіля, а ОСОБА_10 почав бити в скло та намагався відкрити двері, однак вони поїхали з двору та викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_11 показала суду про те, що 16.12.2018 року вони з чоловіком та онукою вирішили поїхати на прогулянку, ОСОБА_12 пішов до автомобіля, а вони з онукою вийшли до під`їзду. В цей час до них підійшов її колишній зять - ОСОБА_10 та почав тягнути дитину до себе, вона злякалася та почала кричати. В цей час ОСОБА_10 її штовхнув і вона впала на асфальт. ЇЇ чоловік - ОСОБА_12 , почувши її крики, вибіг з автомобіля та підбіг на допомогу, а ОСОБА_10 почав бити її чоловіка обома руками в обличчя та грудну клітку. Після чого підбіг конс`єрж і сусіди та намагалися припинити бійку.
Свідок ОСОБА_13 показав суду про те, що він є конс`єржом в сусідньому під`їзді, де проживають потерпілий та його дружина. 16.12.2018 року він перебував на робочому місці, почув крик та побачив, як обвинувачений ОСОБА_10 намагається тягнути до себе дитину від ОСОБА_11 . В цей час до них підбіг ОСОБА_12 і ОСОБА_10 вдарив його 1-2 рази в область грудної клітини.
Свідок ОСОБА_14 показав суду про те, що 16.12.2018 року, перебуваючи у своєму автомобілі, на відстані приблизно 10 метрів він побачив, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відбувається якась метушня, після чого він підійшов до них та намагався відтіснити ОСОБА_10 від ОСОБА_12 . Хто був ініціатором вказаного конфлікту він не бачив, а також не бачив, хто перший наніс удар. Також зазначив, що бачив у руках ОСОБА_12 сторонній предмет.
Висновком експертного дослідження № 1765/ж від 17.12.2018 року, відповідно до якого тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_12 , отримані 16.12.2018 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Висновком експерта № 042-20-2019 від 10.01.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження забійна рана на фоні крововиливу на слизовій нижньої губи справа, підшкірний крововилив в лівій підочно-виличній ділянці, крововилив на слизовій верхньої губи справа, синець на передній поверхні грудної клітки зліва по середнє-ключичній лінії а проекції третього ребра. Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони могли утворитись внаслідок не менше 3-4 травматичних дій тупими предметами, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну травми. Враховуючи локалізацію та характер всіх виявлених ушкоджень у ОСОБА_12 , виключається можливість їх утворення при падінні потерпілого з вертикального чи близького до вертикального положення тіла на поверхню.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого 16.12.2018 року ОСОБА_12 звернувся до Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві із заявою щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Протоколами проведення слідчих експериментів від 18.12.2018 року та 30.01.2019 року та фототаблицями, доданими до них, за участю потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_11 , на яких зафіксовано обставини події 16.12.2018 року та механізм нанесення тілесних ушкоджень.
Згідно рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 року, - «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Викладені вище докази, які були досліджені в ході судового розгляду, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, що дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, підтверджена повністю поза розумним сумнівом.
Позицію обвинуваченого ОСОБА_10 щодо його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його покази суперечать доказам, зібраним в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема показам свідків, а відтак стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів наявності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення - умисного нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 125 ч. 2 КК України правильно як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При обранні покарання обвинуваченому суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів невеликої тяжкості;

- особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2013 року народження, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, притягався до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих обставин, суд надходить до висновку про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, та необхідність призначення йому покарання у виді громадських робіт, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень, суд надходить до наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб і незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_12 було завдано моральну шкоду, що полягала у вчиненні відносно нього злочинних дій, а саме нанесенні йому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, характер та обсяг страждань потерпілого ОСОБА_12 , та надходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_10 цивільному позивачу ОСОБА_12 становить 3000 гривень, оскільки заподіяні тілесні ушкодження є легкими, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тому позовні вимоги ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_10 моральної шкоди слід задовольнити частково на вказану суму.

В задоволенні інших позовних вимог потерпілого ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_10 моральної шкоди слід відмовити за їх безпідставністю.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_10 підлягають стягненню судові витрати по кримінальному провадженню - вартість проведеної Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи судово-медичної експертизи № 042-20-2019 від 10.01.2019 року в розмірі 555 гривень 80 копійок в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання - 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_10 судові витрати по кримінальному провадженню - вартість проведеної Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи судово-медичної експертизи № 042-20-2019 від 10.01.2019 року в розмірі 555 гривень 80 копійок в дохід держави.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_12 до ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.
На підставі ст. 376 ч. 3 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Відповідно до ст. 376 ч. 6 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право отримання в суді копії вироку, вручити його обвинуваченому негайно.

Суддя О.С. Первушина