Провадження № 1-кс /760/241/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0001976 від 27.12.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеною скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0001976 від 27.12.2019 р. за ч.3 ст. 365 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що на підставі її заяви від 26.12.2019 вх.№28480-19 Центральним апаратом Державного бюро розслідувань 27.12.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001976 за ознаками ч.3 ст. 365 КК України, а саме за фактом перевищення службових повноважень детективами НАБУ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що спричинило настання тяжких наслідків.

Процесуальним рішенням Генерального прокурора від 24.02.2020 р. проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню було доручено детективам підрозділу внутрішнього контролю НАБУ.

У поданій заяві, серед іншого, зазначено про те, що в межах кримінального провадження №0000209 від 24.03.2017 р., в порушення вимог ст.ст. 69, 71, 242 КПК України, а також п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» детектив ОСОБА_7 виніс постанову від 24.10.2018 р., якою залучив іншого детектива НАБУ в якості спеціаліста, зокрема ОСОБА_8 , якому доручив проведення економічного дослідження.

Заявник зауважує на тому, що кримінальним процесуальним законодавством України, а також внутрішніми відомчими нормативними актами НАБУ, у тому числі посадовою інструкцією ОСОБА_8 , не передбачено у детектива прав щодо проведення досліджень і складання довідок за наслідками їх проведення, а з огляду на положення ст. 19 Конституції України, та ст. 9 КПК України, такі умисні дії працівників НАБУ можуть бути кваліфіковані, як перевищення влади та службових повноважень.

В ході проведення досудового розслідування, зокрема 23.01.2020 р. ОСОБА_5 було визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідним повідомленням слідчого від 23.01.2020 р., а також виданою пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

03.06.2020 р. засобами поштового зв`язку заявником отримано постанову про закриття кримінального провадження №0001976, яка винесена 26.05.2020 р. старшим детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 .

Разом з тим, аналіз оскаржуваної постанови дозволяє дійти висновку, що під час проведення досудового розслідування не було дотримано зазначених вимог щодо проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Зокрема, на недотримання вимог ст.ст. 2, 9 КПК України вказує той факт, що в межах кримінального провадження не було допитано детектива ОСОБА_7 , яким приймалось рішення про залучення в якості спеціаліста детектива ОСОБА_8 , а також не було допитано прокурора ОСОБА_9 , якою здійснювався нагляд у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000209 та якою згідно оскаржуваної постанови приймалось процесуальне рішення про призначення експертизи на підставі вищезгаданої довідки спеціаліста.

Крім того, під час проведення досудового розслідування було залишено поза увагою клопотання представника потерпілого від 25.05.2020 р. щодо виконання окремих процесуальних дій, а саме витребування документів, які підтверджують кваліфікацію спеціаліста, його освіту; постанови про визначення групи детективів; постанови про визначення групи прокурорів; витягу є ЄРДР тощо.

Внаслідок ігнорування клопотання представника потерпілого в матеріалах кримінального провадження відсутні повні відомості, які згідно ст. 91 КПК України підлягають встановленню у кримінальному провадженні, що відповідно унеможливлює прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Згідно оскаржуваної постанови, за час проведення досудового розслідування було допитано лише детектива ОСОБА_8 та заявника ОСОБА_4 , а також долучено окремі відомчі нормативні акти (положення, інструкції). Про проведення будь-яких інших слідчих дій оскаржувана постанова відомостей не містить.

При цьому, за змістом оскаржуваної постанови детектив ОСОБА_6 навіть й не намагався здійснити виклик потерпілого ОСОБА_5 для його допиту, мотивуючи це перебуванням останнього за межами України.

Однак, факт перебування ОСОБА_5 за межами України не позбавляє детектива обов`язку вжити заходів для його виклику та допиту, чого у даному випадку виконано не було.

У своїй сукупності наведені обставини вказують на те, що досудове розслідування було проведено неповно та поверхово, без дослідження усіх необхідних обставин кримінального провадження, тобто без дотримання вимог ст.ст. 2, 9 КПК України, що відповідно вказує на наявність підстав для скасування прийнятого процесуального рішення.

Також в обгрунтування постанови детектив ОСОБА_6 послався на Інструкцію про участь працівників Управління аналітики та обробки інформації Національного антикорупційного бюро у кримінальному провадженні як спеціалістів, яка затверджена наказом директора Національного бюро від 28.11.2018 р. №225, зазначаючи, що детектив ОСОБА_8 був залучений як спеціаліст на підставі цієї Інструкції, у зв`язку з чим він діяв в межах повноважень.

Разом з тим, положення вказаної Інструкції передбачають участь спеціаліста в момент проведення процесуальних дій, а не поза ними.

При цьому, вказана Інструкція не передбачає у детективів право на проведення такого роду чи будь-якого іншого дослідження.

Більше того, з матеріалів вбачається, що детектив ОСОБА_8 був залучений в якості спеціаліста на підставі постанови детектива ОСОБА_7 від 24.10.2018 р., в той час вказана Інструкція була затверджена лише 28.11.2018 р.

Більше того, як вбачається з витягу з ЄРДР досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато не лише щодо дій детектива ОСОБА_8 , а й щодо дій детектива ОСОБА_7 , дії якого власне перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з залученням «спеціаліста», проведенням дослідження, складанням довідки та її подальшого використання.

Разом з цим, оскільки процесуальне рішення про закриття кримінального провадження прийнято виключно щодо детектива ОСОБА_8 , то з наведеного вбачається, що стосовно детектива ОСОБА_7 досудове розслідування взагалі не проводилось і відповідно кримінально-правова оцінка його діям не надавалась.

У зв`язку з чим просив скаргу задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 26.05.2020 р.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , підтримав скаргу та просив її задовольнити із підстав викладених у ній.

Детектив Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_6 надіслав письмові пояснення, просив відмовити у задоволенні скарги. Надав для огляду матеріали кримінального провадження №0001976.

Заслухавши адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю детективом рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що Центральним апаратом Державного бюро розслідувань 27.12.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001976 за ознаками ч.З ст. 365 КК України, а саме за фактом перевищення службових повноважень детективами НАБУ, що спричинило настання тяжких наслідків.

Процесуальним рішенням Генерального прокурора від 24.02.2020 проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню було доручено детективам підрозділу внутрішнього контролю НАБУ.

Постановою старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26.05.2020 р., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001976 від 27.12.2019 р., закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З аналізу положень ст.110 КПК України вбачається, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання детективом вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження №0001976 від 26.05.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи заявника знайшли своє часткове підтвердження.

Так, слідчим суддею встановлено, що Центральним апаратом Державного бюро розслідувань 27.12.2019 р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001976 за ознаками ч.3 ст. 365 КК України, а саме за фактом перевищення службових повноважень детективами НАБУ, що спричинило настання тяжких наслідків.

В ході проведення досудового розслідування, 23.01.2020 р. ОСОБА_5 було визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідним повідомленням слідчого від 23.01.2020 р., а також виданою пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Процесуальним рішенням Генерального прокурора від 24.02.2020 р. проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню було доручено детективам підрозділу внутрішнього контролю НАБУ.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Під час проведення досудового розслідування детективом не допитано потерпілого ОСОБА_5 , в матеріалах справи відсутні відомості про виклики потерпілого.

Також детективом не досліджено документи, що підтверджують освіту та кваліфікацію спеціаліста ОСОБА_8 .

За таких обставин, приймаючи доводи викладені в скарзі, слідчий суддя дійшов висновку, що при закритті кримінального провадження, не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти дослідження всіх обставин справи у кримінальному №0001976 від 26.05.2020р, рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.

Так, прийнята старшим детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 постанова про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за доцільне частково задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , та скасувати постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_6 від 26.05.2020 р. про закриття кримінального провадження №0001976 від 27.12.2019 р.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0001976 від 27.12.2019 - задовольнити частково.

Постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 26.05.2020 р. про закриття кримінального провадження №0001976 від 27.12.2019 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1