Дата документу 08.10.2020 Справа№ 937/3783/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1544/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/3783/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.191 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоуспенівка Веселівського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

09 березня 2020 року в денний час доби ОСОБА_7 , знаходячись на території складу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що він залишився в приміщенні складу один та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з поверхні піддону, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: коробку в якій знаходився мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 8 Pro 8/128 GB Pearl White», ІМЕЙ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕЙ 2 - НОМЕР_2 та мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 8 Pro 8/128 GB Pearl White», ІМЕЙ 1 - НОМЕР_3 , ІМЕЙ 2 - НОМЕР_4 , вартістю 14936 грн. 07 коп., які належать ОСОБА_8 , чим завдав ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 01.02.2020 року на підставі укладеного договору про надання послуг, ОСОБА_7 прийнятий у якості водія-експедитора у ФОП « ОСОБА_8 » з повною матеріальною відповідальністю. В ході перебування на посаді водія-експедитора ФОП « ОСОБА_8 », якому на підставі договору про повну матеріальну відповідальність були ввірені грошові кошти ФОП « ОСОБА_8 », в березні 2020 року ОСОБА_7 , будучи матеріально-відповідальною особою, маючи умисел на привласнення ввіреного йому чужого майна, керуючись корисливими мотивами, з метою особистого збагачення, діючи повторно, знаходячись на території м.Мелітополь, здійснював вручення товарних посилок адресатам з прийняттям готівкових грошових коштів за товар, після чого, шляхом недовнесення в касу ФОП « ОСОБА_8 » частини виручених грошових коштів, що були ввірені йому, на загальну суму 13212 грн. 70 коп. звертав їх на свою користь, привласнюючи тим самим, чим завдав ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч.3 ст.191 КК, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.1 ст.185 КК у виді 1 року обмеження волі;

- за ч.3 ст.191 КК у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей та/або безпосереднім доступом до них, на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей та/або безпосереднім доступом до них, на строк один рік.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладення на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.185 КК у виді 1 року обмеження волі, за ч.3 ст.191 КК у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей або з безпосереднім доступом до них на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей або з безпосереднім доступом до них на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки. Свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність на підставі ст.75 КК звільнив обвинуваченого від відбування як основного покарання, так і додаткового, що є недопустимим. Крім того, призначене судом додаткове покарання сформульовано не чітко (та/або), а тому воно підлягає конкретизації шляхом уточнення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора, що її подав; обвинуваченого, який при вирішенні апеляційної скарги покладався на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_7 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, вид та розмір призначеного йому покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Щодо доводів прокурора, наведених в апеляційній скарзі, про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх слушними.

Так, частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування як основного покарання, так і додаткового, що є неприпустимим.

Крім того, рішення суду про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього.

Однак призначене судом додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, що пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей та/або безпосереднім доступом до них сформульоване не чітко, що також має бути виправлено за наслідками апеляційного розгляду.

Відтак вирок суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання з випробуванням не відповідає вимогам кримінального закону, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання на підставі ст.75 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання

- за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч.3 ст.191 КК України у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей або безпосереднім доступом до них, на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з обігом товарно-матеріальних цінностей або безпосереднім доступом до них, на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді 3 років обмеження волі, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4