ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2113/20 Справа № 205/1882/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року в задоволенні подання начальника ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Мотивуючи постановлене рішення, суд посилався на те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки останній раніше неодноразово судимий, звільнявся від подальшого відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчиняв умисні злочини, протягом відбування покарання притягався до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 у повній мірі не став на шлях виправлення. Окрім того, суд врахував й значний термін невідбутого засудженим ОСОБА_7 покарання.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що він за весь час перебування в установі не допускав порушень режиму утримання, скоїв лише одне незначне порушення, яке було знято достроково, працевлаштований на загальних засадах старшим днювальним, бере активну участь у програмах диференційованого виховного впливу, за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до праці має 4 заохочення, має стійкі соціальні зв`язки. З висновками суду про недоведення виправлення через вчинення злочину після застосування умовно-дострокового звільнення засуджений не погоджується, оскільки на той час були підстави для застосування цієї пільги.
В апеляційному суді ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали подання про умовно-дострокове звільнення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно до приписів п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В той же час, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
З досліджених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції даних видно наступне.
Так, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 року за ст.289 ч.1, ст.185 ч.3, 70 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі. Тобто, на час апеляційного перегляду засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку відбування покарання.
Відбуваючи покарання в ДУ Дніпропетровській виправній колонії №89 засуджений працевлаштований старшим днювальним відділення СПС. Має чотири заохочення, одне стягнення. Серед засуджених не конфліктний, у відношенні з працівниками адміністрації установи тактовний та ввічливий, до майна установи ставиться дбайливо, до виконання робіт ставиться сумлінно. Засуджений підтримує звязки з рідними, бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу за темою Фізкультура та спорт, Підготовка до звільнення, підвищує самостійно загальноосвітній рівень та вдосконалює наявні професійно-технічних навичок.
Отже, аналізуючи в сукупності дані про поведінку ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання, а також враховуючи те, що станом на 10 серпня 2020 року невідбута частина строку покарання, складає 10 місяців 11 днів, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами засудженого про можливість застосування до нього положень ст.81 КК України, оскільки засуджений довів своє виправлення.
Окрім цього, колегія суддів не погоджується з висновками суду, що засуджений за весь час не довів своє виправлення, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання мав одне стягнення, яке знято, засуджений за весь час відбування покарання має 4 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, за висновком характеристики засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, виконавчі листи до установи не надходили.
Крім того, апеляційний суд не погоджується з висновками суду щодо наявності у засудженого судимості, так як це не є підставою для відмови у застосуванні положень ст. 81 КК України, а може лише бути однією з умов відбування необхідного терміну відбування покарання, для застосування умовно-дострокового звільнення, який ОСОБА_7 відбув.
За таких обставин, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.407 КПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Таким чином, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання начальника ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково на невідбутий термін відбування покарання 10 (десять) місяців 11 (одинадцять) днів позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4