Справа № 191/3526/20
Провадження № 1-кп/191/281/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутністю учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000624 від 08.05.2020 відносно:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Оріхів, Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року №2/1608/2007 ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2007 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, ОСОБА_3 знаючи про свій обов`язок щодо сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання сина ОСОБА_5 , ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

ОСОБА_3 не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, тобто будучи фізично здоровим, маючи можливість офіційно працевлаштуватися та виконувати рішення суду, офіційно не працював, до Синельниківської міськрайонної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, з метою працевлаштування не звертався, свої доходи від тимчасових заробітків не декларував, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення не виконував, на попереджувальні листи Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про необхідність погашення заборгованості та сплачувати аліменти не реагував, в результаті чого у нього у період часу з липня 2007 до 26 травня 2020 року, утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 131 271 гривня 61 копійка, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Матеріальний збиток спричинений на загальну суму 131 271 гривень 61 копійка, який не відшкодовано під час досудового розслідування.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

В обвинувальному акті прокурор заявив клопотання, про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , надав письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_6 , в якій визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст.164 КК України; визнав беззаперечно в повному обсязі обвинувачення, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі і ним не оспорюються.

Також, у вказаній заяві обвинувачений зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві зазначено про те, що обвинувачений визнає цивільний позов потерпілої в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надали письмову заяву, в якій вказали, що вони ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст.302, ст.381, 382 КПК України та надають згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, вважають, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та вони їх не оспорюють.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його клопотання та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному стаття 381-382 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні виду та міри покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, розмір несплачених аліментів, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, раніше не судимого; тимчасово не працюючого; за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України вчинення злочину щодо колишнього подружжя.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Також, суд приймає до уваги те, що потерпілою ОСОБА_4 , був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 131 271 гривень 61 копійка.

Вказаний цивільний позов підтриманий потерпілою та визнається обвинуваченою ОСОБА_3 .

Суд дослідив цивільний позов, матеріали кримінального провадження вважає, що цивільний позов є обґрунтованим та відповідно до ст.1166 ЦК України, підлягає задоволенню.

Речові докази по справі відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-374, 381-382, ч. 1 ст. 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді 100 ( сто) годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 131 271( сто тридцять одна тисяча двісті сімдесят одна) гривень 61 копійка на відшкодування шкоди спричиненої кримінальним проступком.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його отримання, до Дніпровського апеляційного суду, через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1