Житомирський апеляційний суд
Справа №272/782/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд
в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000145 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заможне Житомирського району Житомирської області, не працюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 02.12.2019 року вироком Богунського районного суду м. Житомира за ч.2 ст.185 ч.3 ст.185 КК України, ст.70 КК України до позбавлення волі на 4 роки, ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пояски Олевського району Житомирської області, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 07.08.2018 Богунським районним судом м. Житомир за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 4 роки з іспитовим строком на 2 роки;

02.12.2019 року вироком Богунського районного суду м. Житомира за ч.3 ст.185 КК України, ст.71 КК України до позбавлення волі на 4 роки та один місяць ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин провадження та правову кваліфікацію вчиненого злочину, просить вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року в частині призначення покарання змінити та призначити більш м`яке покарання.
Зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні внаслідок тяжкості призначеного покарання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що на час вчинення інкримінованого правопорушення не притягувався до кримінальної відповідальності та не був засудженим.

Згідно вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2019 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ст.70 КК України, до позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 27.01.2020 року.

Вказаним вироком засуджено ОСОБА_7 , вирок відносно якого ніким з учасників кримінального провадження не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1256,00 грн. в рівних частках по 628,00 грн. з кожного.

Речові докази: велосипед марки "АИСТ", який зберігається у потерпілої ОСОБА_10 - повернуто власнику потерпілій ОСОБА_10 .

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 30 травня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Сонячна в м. Андрушівка Житомирської області, близько 20.00 год., проходячи повз будинка АДРЕСА_5 , належного ОСОБА_10 , звернули увагу, що на відміну від інших будинків, в даному не горить світло та господарство на вигляд нежиле, після чого пройшли повз нього та пішли звідти. В подальшому, близько 00.30 год. 31 травня 2019 року, підійшовши знову до вище вказаного господарства ОСОБА_10 та переконавшись що в ньому і надалі світло не горить, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перелізли через огорожу та підійшовши до будинку, виявили, що він зачинений на навісний замок. Таким чином впевнились, що в будинку відсутні господарі. Після цього, пошкодивши та вийнявши з одного із віконних пройомів лист ДВП, в такий спосіб з метою крадіжки проникли до середини даного будинку, де обійшовши всі кімнати будинку, виявили велосипед чорного кольору марки «АИСТ», який вирішили викрасти, після чого залишилися в даному будинку на ніч. Зранку 31 травня 2019 року, близько 10.30 год., реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, ОСОБА_6 таємно, умисно, повторно за попередньою змовою з ОСОБА_7 викрали належний ОСОБА_10 велосипед чорного кольору марки «АИСТ» вартістю 1620,00 грн. Викраденим розпорядилися, як своїм особистим, привласнивши його.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, заяв та клопотань не подавала. Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України вважає можливим розглянути провадження у відсутність потерпілої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст.23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст.94 вказаного Кодексу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неврахування судом 1-ї інстанції усіх обставин кримінального провадження, колегія суддів визнає безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд дотримався загальних засад, передбачених ст.50, 65 КК України.
Так, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом першої інстанції враховано характер та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що ОСОБА_6 обвинувачується в вчиненні умисного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину. Судом також враховано особу винного, який вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся, характеризується посередньо, засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ст.70 КК України до позбавлення волі на 4 роки, ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Крім того, судом першої інстанції враховано й думку потерпілої, яка щодо призначення міри покарання поклалась на розсуд суду.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням цих обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку, що покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

За таких обставин посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не в повній мірі дотримані вимоги ст.50,65,66 КК України, є неспроможними.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , як на підстави для твердження про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Зазначені апелянтом підстави не є безумовними і достатніми для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, що на час вчинення інкримінованого правопорушення він не притягувався до кримінальної відповідальності є безпідставними, та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_6 , будучи повідомлений про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0000374, яке 31.05.2019року направлено до суду з обвинувальним актом, 30 травня 2019року скоїв інший злочин, за яким його засуджено оскаржуваним вироком.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2019 року за ч.2ст.185,ч.3ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнено на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, який підлягає виконанню самостійно.

З урахуванням наведеного, призначене обвинуваченому покарання є справедливим і співмірним заходом примусу з вчиненим злочином та даними про особу обвинуваченого, що забезпечить виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: