УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001193 від 24.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 162 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, у провадженні слідчого відділу Київського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001193 від 24.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 162 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Одеською місцевою прокуратурою № 1.
Так, 23.04.2020 до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Київського районного суду м. Одеси про зобов`язання відповідних посадових осіб Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами ОСОБА_5 про те, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинені незаконні дії щодо нерухомого майна, яке належить ОСОБА_5 .. Сума спричиненої майнової шкоди встановлюється.

За вказаним фактом СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 24.04.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001193 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 365-2 ч.1 КК України.

Крім того, 23.04.2020 до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Київського районного суду м. Одеси про зобов`язання відповідних посадових осіб Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами ОСОБА_5 про те, що службові особи ПАТ "Дельта Банк", шляхом шахрайства, заволоділи квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 .. Сума спричиненої майнової шкоди встановлюється.

За вказаним фактом СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 24.04.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001194 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.2 КК України.

Крім того, 21.07.2020 до Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області надійшов рапорт дільничного інспектора Київського ВП в м. Одесі ОСОБА_7 про те, що громадянин ОСОБА_8 , незаконно проник до житла громадянки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з погрозою застосування насильства.

За вказаним фактом СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 22.07.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001987 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.2 КК України.

29.07.2020 постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 матеріали досудових розслідувань за № 0001193, № 0001194, № 0001987 об`єднані в кримінальне провадження за № 0001193 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 162 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.05.2007 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого по зазначеному договору є ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 0 з ОСОБА_5 , відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 79400,00 доларів США на строк користування кредитними коштами до 24 травня 2017 року включно, зі сплатою 13,5 % річних.
Відповідно до кредитного договору ОСОБА_5 зобов`язалася щомісячно здійснювати часткове погашення кредиту та відсотків за фактичне використання кредитних коштів відповідно до затвердженого сторонами графіку. Однак, свої зобов`язання ОСОБА_5 виконувала неналежним чином.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідно до договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_5 та АІКБ «Укрсиббанк» 24.05.2007 та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , відповідачем було передано в іпотеку АІКБ «Уксиббанк» квартиру АДРЕСА_2 .
Через неналежне виконання умов кредитного договору, у лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та припинення права власності.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0, укладеним 24.05.2007 між АІКБ «УкрСиббанк» , правонаступником якого по зазначеному кредитному договору є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_5 , у розмірі 1 059819, 53 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 .. Визначений спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом застосування процедури продажу встановленого ст. 41 ЗУ «Про іпотеку», а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною визначеною на підставі оцінки майна, що буе проведена незалежним суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на користь ПАТ «дельта Банк» судовий збір, в решті вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» оскаржило його в апеляційному порядку та просило рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.04.2017, рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено в повному обсязі.
В подальшому, 13.04.2018 представником АТ «Дельта Банк» було подано заяву про державну реєстрацію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, перевіривши подані документи 19.04.2018 Державний реєстратор ОСОБА_11 прийняла рішення № 40707832 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв`язку із тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Підставою для відмови у державній реєстрації стало те, що іпотекодержателем порушено вимоги ст. 35-37 ЗУ «Про іпотеку», розділів 4,5 іпотечного договору, а також ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.
На підставі чого, 12.03.2019 Київським районним судом м. Одеси винесено рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту ОМР ОСОБА_11 , третя особа ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
В подальшому ОСОБА_5 стало відомо, що власником зазначеної нерухомості є ПАТ «Дельта Банк», код ЄРДОУ 34047020. Державну реєстрацію проведено 04.03.2019 державним реєстратором ОСОБА_12 комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг». Як підставу внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45837326 від 06.03.2019 року 11:40 на підставі повідомлення, серія та номер: б/н, видане 04.03.2019 року: укрпошта; іпотечний договір, серія та номер , виданий 24.05.2007р., видавник: ПНмно ОСОБА_9 ; Лист-вимога, серія та номер : .4.1/1077/17. Виданий 11.09.2017, видавник: ПАТ «Дельта Банк».
Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-07-17000011-b, який відбувся 07.08.2019, проведений через електронний майданчик, переможець якого набув право участі в електронних торгах - ТОВ «Закупівлі ЮА» встановлено, що переможцем став учасник ОСОБА_8 на придбання квартири АДРЕСА_3 . Крім того, згідно зазначеного протоколу встановлено, що на зазначене нерухоме майно накладено арешт та банком вживаються дії щодо його зняття.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 вжито заходи забезпечення позову до подання до суду позовної заяви ОСОБА_5 до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_12 , Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме - встановлено заборону відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном (передання у заставу, здійснювати обмін, тощо), стосовно квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, право власності на яке зареєстровано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» ().
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2019 винесено ухвалу про задоволення заяви АТ «Дельта Банк» про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2019. Чим скасована заборона здійснювати будь-які дії щодо розпорядженням нерухомим майном стосовно квартири АДРЕСА_2 .
20.02.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» передав квартиру АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_8 за 457 600 грн..
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 63,8 кв.м. у формі приватної власності належить гр. ОСОБА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 101, номер об`єкта в РПВН: 15380490, номер запису про право власності: 35406054, підстави виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, серія та номер: 35, виданий 10.02.2020, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ).
17.04.2020 Київським районним судом м. Одеси винесено ухвалу за позовною заявою ОСОБА_13 , до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_12 , КП «Агенція реєстраційних послуг», ПАТ «Дельта Банк», про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності, якою заяву представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено частково. Встановлено заборону відчуження та реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 .
Крім того, встановлено, що державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_14 в рамках виконавчого провадження № 61103881 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по судовому наказу Приморського районного суду № 2-н-2294/6 виданого 19.07.2006 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ЗАТ «УМЗ» грошової суми у розмірі 1176 грн. 09 коп.. Вказаною постановою припинено чинність арешту майна боржника накладеного постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в рамках виконавчого провадження № 8651944 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Встановлено, що на квартиру АДРЕСА_2 , в рамках виконавчого провадження по примусовому стягненню заборгованості із ОСОБА_5 . Першим Київським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області внесено запис про обтяження № 30594533 накладено арешт. Підстава зазначеного арешту постанова, серія та номер АН 329666, видана 04.11.2008 року Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.
За повідомленням в.о. начальника Другого відділу ДВС у м. Одесі ОСОБА_15 , 29.01.2020 року на рахунок з обліку депозитних сум відділу надійшли грошові кошти у розмірі 1562 грн. 70 коп. в рамках виконавчого провадження АСВП № 8651944, що стало підставою для зняття арешту зазначеної нерухомості.
Із показів потерпілої ОСОБА_5 вбачається, що жодного виконавчого провадження по стягненню із останньої на користь ЗАТ «УМЗ» будь-яких заборгованостей не було та жодних коштів на користь стягувачу ЗАТ «УМЗ» не сплачувала.
Зняття зазначеного обтяження, а саме арешту на квартиру АДРЕСА_2 державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_14 стало підставою для подальшого укладення договору купівлі-продажу, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_8 від 10.02.2020.
Після чого, на підставі зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_2 , 26.06.2020 невстановлені особи організували виселення ОСОБА_5 з зазначеної квартири, де остання мешкала разом зі своєю родиною. Крім того, майно, яке їй належало, залишилось у квартирі та на теперішній час, у останньої не має змоги потрапити у житло та повернути свої речі.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником об`єкта нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 , підстава для державної реєстрації є договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, серія та номер: 35, виданий 10.02.2020, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).
Крім того, щодо вказаного об`єкту нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є доказом злочину, тобто містіть відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та набуті кримінально протиправним шляхом, тому існує необхідність у їх збереженні.

В ході досудового розслідування були встановлені ризики подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна та метою забезпечення збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначений об`єкт до законного власника, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Слідчий в судове засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд клопотання в її відсутність.
Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Як вбачається матеріалів клопотання, слідчий посилається на те, що щодо вказаного об`єкту нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є доказом злочину, тобто містіть відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та набуті кримінально протиправним шляхом, тому існує необхідність у їх збереженні.

В ході досудового розслідування були встановлені ризики подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна та метою забезпечення збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначений об`єкт до законного власника, виникла необхідність у накладенні на нього арешту, у зв`язку із чим слідчий просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна.

Однак, ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, зазначений у клопотанні об`єкт нерухомості не визнаний слідчим речовим доказом, тобто зазначений об`єкт нерухомого майна не відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, як доказ у кримінальному провадженні, тобто який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні також не доведено, що на теперішній час існує загроза можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження зазначеного в клопотанні слідчого нерухомого майна.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001193 від 24.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 162 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1