Справа № 487/1372/20
Провадження № 1-кс/487/5006/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявників адвоката ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 29.07.2020 року про закриття кримінального провадження №№0000019 від 10.01.2020 року

В С Т А Н О В И В:

10.08.2020 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 29.07.2020 року про закриття кримінального провадження №0000019 від 10.01.2020 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначив, що 01.08.2020 року ним була отримана постанова виконуючого обов`язків начальника Другого слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро Розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 29.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000019 від 10.01.2020 у зв`язку з відсутністю складу злочину на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 29.07.2020 є незаконною та винесена передчасно, оскільки за період досудового розслідування не було здійснено жодної слідчої дії, не зібрані необхідні докази винуватості особи, яка вчинила злочин, досудове розслідування здійснено неналежним чином, одностороннє, необ`єктивно і упереджено на користь складу злочину.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на те, що слідчим під час досудового розслідування не проведено жодної слідчої дії, не проведено одночасних допитів, не залучено його в якості потерпілого та наступного для після його допиту слідчим винесено оскаржувану постанови.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , вимоги скарги підтримала, просила її задовольнити та скасувати постанову від 29.07.2020 про закриття кримінального провадження № 0000019 від 10.01.2020.

У судовому засіданні виконуючий обов`язки начальника Другого слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро Розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що ним виконані всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000019 від 10.01.2020 та прийнято рішення про закриття кримінального провадження, вважає що постанова про закриття кримінального провадження від 29.07.2020 року є законною та обґрунтованою.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000019, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно із вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 10.01.2020 за фактом можливого службового підроблення під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 02.01.2019 за ч.1 ст. 367 КК України, слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Підставою для початку досудового розслідування стала ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2019р. було зобов`язано уповноважену службову особу прокуратури Одеської внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, які викладені в заяві ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 09.12.2019 за №6633.
17.02.2020р. заступником начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000019 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 09.04.2020 р. зазначена вище постанова слідчого скасована.
Постановою заступника начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 28.05.2020 року кримінальне провадження №0000019 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.07.2020 р. зазначена вище постанова слідчого скасована.
Виконуючим обов`язки начальника Другого слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро Розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 встановлена відсутність у діях слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , яка здійснювала досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000001 від 02.01.2019 за ч. 1 ст. 367 КК України та № 0000563 від 11.01.2019 за ч.1 ст. 364, ч.2 ст.364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382, ч.1 ст.442 КК України складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та кримінальне провадження № 0000019 закрито, про що складено постанову про закриття кримінального провадження від 29.07.2020 року.
Під час досудового розслідування слідчим було проведено огляд матеріалів кримінального провадження №0000001 від 02.01.2019 та № 0000563 від 11.01.2019, допитано слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 на яку ОСОБА_4 вказує як на особу, яка вчинила злочин. Також допитано ОСОБА_4 в якості свідка, та під час допиту якого надано для огляду всі копії документів з матеріалів кримінального провадження № 0000001 від та № 0000563, які підписувалися слідчим ОСОБА_6 та останній відмовився від ознайомлення з ними. Також ОСОБА_4 для огляду надано постанову про закриття кримінального провадження №0000001 із запитанням про наявність у зазначеній постанові недостовірних відомостей внесених у цю постанову, на дане запитання органу досудового розслідування ОСОБА_4 не зміг надати відповідь. Також слідчим суддею встановлено, що слідчим під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 з метою встановлення фактичних обставин, про які зазначає ОСОБА_4 у повідомленні про злочин, слідчим здійснені наступні слідчі дії, а саме: проведено огляд матеріалів кримінального провадження № 0000001 від 02.01.2019, копії яких долучено до матеріалів кримінального провадження, проведено огляд матеріалів кримінального провадження № 0000563 від 11.10.2019, копії яких долучено до матеріалів кримінального провадження.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування вжито всіх законних, вичерпних заходів, спрямованих на виконання ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.07.2020 року після скасування постанови про закриття кримінального провадження та не встановлено нових об`єктивних доказів причетності слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, що є предметом розслідування кримінального провадження № 0000019 від 10.01.2020.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
За положеннями п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Процесуальними джерелами доказів згідно зі ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Частина 2 цієї статті передбачає, що поміж інших особливостей основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. При цьому ст. 2 Закону вказує на те, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 1 ст. 6 Закону передбачає здійснення судами правосуддя самостійно. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, та є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

У відповідності до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що виконуючим обов`язки начальника Другого слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро Розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 під час винесення оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 29.07.2020 року дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а тому доводи заявника ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_3 є необґрунтованими.

Надавши вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження законно, дослідивши всі обставини, виконавши всі необхідні дії для розслідування кримінального правопорушення.

Керуючись статтями 92-94,303-307 КПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 29.07.2020 року про закриття кримінального провадження №№0000019 від 10.01.2020 року - відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню до Миколаївського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1