Справа № 573/1887/20
Номер провадження 1-кп/573/222/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
12 листопада 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 29 січня 2020 року за №0000070 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, з 2016 року перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом «Епізодичне вживання канабіноїдів», згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимого,

за ч. 4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в :
У березні 2019 року, точні день і час під час досудового розслідування не встановлені, маючи на меті отримання посвідчення водія категорії «В», яке відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску до керування транспортним засобом, затвердженого постаовою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортним засобом, ОСОБА_4 звернувся з метою проходження попереднього медичного огляду до Білопільської ЦРЛ. Оскільки останній з 2016 року поставлений на облік до лікаря нарколога з діагнозом «Епізодичне вживання канабіноїдів», зазначене стало підставою визнання водія непридатним до безпечного керування транспортним засобом та подальшого отримання посвідчення водія категорії «В».

05 березня 2019 року в невстановлений у ході досудового розслідування час у ОСОБА_4 виник умисел на отримання підробленого посвідчення водія.

Реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи власний смартфон з доступом у всесвітню мережу «Інтернет», на не встановленому під час досудового розслідування сайті, ОСОБА_4 замовив у невстановленої під час досудового розслідування особи для використання підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28 березня 2019 року на ім`я ОСОБА_4 .

У невстановлений у ході досудового розслідування день і час зазначене посвідчення водія невстановлена в ході досудового розслдідування особа надіслала на адресу відділення «Нової пошти», розташоване за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 64а, яке ОСОБА_4 отримав особисто у невстановлений у ході досудового розслідування день і час, розрахувався грошовими коштами в сумі 8000 грн. і почав зберігати його при собі до 26 вересня 2019 року.

26 вересня 2019 року близько 6 години 50 хвилин у м. Білопілля, по вул. Соборній, 165, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем ВАЗ 2101, реєстр. номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 здійснив зіткнення з іншим автомобілем.

26 вересня 2019 року близько 8 години 10 хвилин під час оформлення факту ДТП за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 161, ОСОБА_4 діючи умисно, достовірно знаючи про підробку водійського посвідчення, пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28 березня 2019 року на його ім`я співробітникам поліції, а саме: співробітникам СРПП №1 Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто використав завідомо підроблений документ.

Згідно з висновком судової технічної експертизи документів від 24 лютого 2020 року №19/119/6/7/2-33е бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , виданого центром 1244, дата видачі 28 березня 2019 року, виконаний знакодрукуючим пристроєм зі струменевим способом друку, не відповідає аналогічному бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території країни виробника України.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

09 жовтня 2020 року відповідно до ст. 471 КПК України між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, згідно з якою останні дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України.

Підозрюваний зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні, щиро покаятися у вчиненому. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, щиро розкаявся, обставини вчинення кримінального проступку, викладені в угоді та обвинувальному акті, не заперечував, просив затвердити угоду.

Прокурор і захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить висновку, що угода підлягає затвердженню.

З огляду на положення п. 1 ч. 3 ст. 314, п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в доход держави судові витрати в сумі 2512 грн. 16 коп. за проведення експертизи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 09 жовтня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 2512 грн. 16 коп.

Речові докази: посвідчення водія серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в справі.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя