ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 619/3975/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1053/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих по даній справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами прокурорів на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 10 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останній раз 24 06 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України та ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, 16 04 2020 року звільненого по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України з призначенням йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту фактичного його затримання, тобто з 07 серпня 2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено незмінним тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення автотоварознавчої експертизи № 13851 від 28 08 2020 року у сумі 1634,40 грн., за проведення автотоварознавчої експертизи № 14124 від 28 08 2020 року у сумі 1634,40 грн., за проведення автотоварознавчої експертизи № 14118 від 28.08.2020 року у сумі 1634,50 грн., а всього 6537,70 грн.
Арешт майна, накладений згідно ухвал слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 07 08 2020 року та від 12 08 2020 року скасовано.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 24 07 2020 року приблизно о 16 - 58 годині, маючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у м. Дергачі, Харківської області пішов у напрямку вул. Культури та прибувши за адресою: м. Дергачі, вул. Культури 100, підійшов до будівлі Газового господарства, де поблизу побачив припаркований поруч з будівлею автомобіль ВАЗ 2103 бежевого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким напередодні користувався ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, впевнившись, що його дії ніким помічені не будуть, шляхом зламу врізного замку на лівій автомобільній дверці сів до салону вказаного автомобіля на місце водія та шляхом перемикання дротів в замку запалення двигуна, завів його, а потім привівши автомобіль у рух, покинув на ньому місце злочину, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 15332,85 грн.
Крім того, 03 08 2020 року приблизно о 21-40 годині ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Каштановій м. Дергачі Харківської області усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання наслідків, переліз через паркан будинку АДРЕСА_2 та перебуваючи на його території, незаконно, протиправно, підійшовши до мотоциклу «JAVA» модель «350 634», д.р.н НОМЕР_2 , яким законно користується ОСОБА_10 , після чого відкрив ворота подвір`я та покинув на ньому місце злочину, тим самим встановивши контроль над транспортним засобом. Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину, розпорядившись мотоциклом торгівельної марки «JAVA» модель «350 634», р.н. НОМЕР_2 , на власний розсуд завдавши ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 12393,72 грн.

Крім того, 07 08 2020 року, приблизно о 17 30 годині ОСОБА_7 , знаходячись на майдані Перемоги м. Дергачі Харківської області усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання наслідків, діючи умисно, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2103» д.р.н. НОМЕР_3 , яким користується на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 26 10 2000 року ОСОБА_11 , після чого відкрив двері салону, сів до вказаного автомобіля та шляхом перемикання проводів в замку запалення завів двигун, а потім привівши автомобіль у рух, покинув на ньому місце злочину, тим самим встановивши контроль над транспортним засобом. Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину, розпорядившись автомобілем торгівельної марки «ВАЗ 2103» р.н. НОМЕР_3 , на власний розсуд завдавши ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 16050,00 грн та в подальшому був затриманий співробітниками поліції з викраденим автомобілем в с. Березівське, Дергачівського району Харківської області.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у інше сховище.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, заступник керівника обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі враховано, що останній вже мав раніше 2 судимості за скоєння умисних корисливих, у тому числі тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності, безпеки руху та експлуатації транспорту, життя та здоров`я осіб та був засуджений до покарань у виді позбавлення волі. Незважаючи на це, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та після звільнення з місць позбавлення волі, продовжив скоювати умисні, корисливі злочини, що свідчить про стійку кримінальну спрямованість поведінки засудженого (а.с. 75-77).

Апеляційну скаргу на вказане рішення було подано також прокурором у кримінальному провадженні, який, посилаючись на аналогічні вищевикладеним обставини, в свою чергу, просить про скасування вироку та про ухвалення нового, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна (а.с. 81-84).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор у кримінальному провадженні просила про задоволення апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вважали, що підстави для задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення відсутні.

Потерпілі по даній справі про дату та час розгляду апеляційних скарг були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурорів не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та фактичні обставини їх вчинення в апеляційних скаргах не оспорюються, докази щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень у суді першої інстанції, з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України не досліджувалися, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Суд першої інстанції навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, за які його засуджено, з якими погоджується колегія суддів.
Крім того, перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з положень ст.65 КК України, відповідно до яких - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції усіх вищезазначених вимог дотримався, врахувавши, ступінь тяжкості вчинених злочинів, характер та спосіб їх вчинення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, неодружений, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття у вчиненому.
Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання взято до уваги той факт, що ОСОБА_7 попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_11 та потерпілим було повернуто майно, яким незаконно заволодів ОСОБА_7 .

Враховуючи встановлені обставини та характеризуючі обвинуваченого дані, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо не приділення судом першої інстанції належної уваги попереднім судимостям, відсутності у обвинуваченого дружини, офіційного працевлаштування та наявності посередньої характеристики за місцем мешкання, судом першої інстанції були проаналізовані дані факти, з наданням їм належної оцінки, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі усіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказах та детальному вивченні особистості обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, призначив покарання, яке є необхідним та цілком достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги прокурорів - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п. 1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційні скарги прокурорів, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4