Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/589/20, за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 11. 2020.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово без застосування електронних засобів контролю, на строк до 27. 12. 2020, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липча, Хустського району, Закарпатської області, громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора, слідчого або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та іншим підозрюваним у кримінальному проваджені; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання слідчий обґрунтував тим, що СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002619 від 30. 10. 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

-2-

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 30. 10. 2020 в обідній час, точна година досудовим розслідуванням не встановлена, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, а саме разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , таємно, з корисливих спонукань вирішив таємно викрасти чуже мано у великому розмірі, шляхом проникнення до автомобіля марки «Skoda Octavia» номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , що був припаркований за адресою м. Ужгород, пл. Петефі, 25, який належав ОСОБА_12 , із застосування невстановленого технічного пристрою.
30. 10. 2020 о 15 год. 50 хв. ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний намір, підійшов до автомобіля марки «Skoda Octavia» номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , який був зачиненим, та за допомогою невстановленого радіотехнічного приладу відчинив автомобіль де з багажного відділення, із сумки для ноутбука, таємно, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю очевидців, таємно викрав чуже майно, а саме грошові кошти в розмірі 6700 (шість тисяч сімсот) євро, що згідно офіційного курсу НБУ на 30. 10. 2020 становить 226 440 грн., 1800 (одну тисяча вісімсот) доларів США, що згідно курсу НБУ на 30. 10. 2020 становить 51 174 (п`ятдесят одну тисячу сто сімдесят чотири) грн., окулярами марки «Polaroid» та музичний плеєр марки «Aple Ipod». ОСОБА_6 в той час перебуваючи в парковій зоні площі Петефі спостерігав за обстановкою в місці вчинення злочину та командами допомагав ОСОБА_13 залишитись непомітним, а потім в подальшому разом з ОСОБА_11 направився до автомобіля марки «Reno Kengo» д. н. з НОМЕР_2 , в якому очікував ОСОБА_10 , з метою забезпечення безперешкодного залишення місця скоєння злочину. Після чого, дані особи поїхали з місця події.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завдали матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 у розмірі 277 614 (двісті сімдесят сім тисяч шістсот чотирнадцять) грн., що у 252, 7 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п. п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання від п`ять до восьми років позбавлення волі, таким чином, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене; знищити, сховати, спотворити майно, частина якого не знайдена, а також передати його іншим особам чи незаконно легалізувати його; незаконно впливати на потерпілого, або свідків з метою зміни їх показань на свою користь, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином. Також слідчим констатовано про те, що протягом тривалого часу ОСОБА_6 не працює, а тому є підстави вважати, що засоби для існування ОСОБА_6 здобуває шляхом вчинення в групі з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочинів, пов`язаних з крадіжками матеріальних цінностей та грошових коштів з автомобілів на території м. Ужгорода. Тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

-3-
Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, однак стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Враховуючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 02. 11. 2020 та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. На його думку, слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Існують ризики, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене; знищити, сховати, спотворити майно, частина якого не знайдена, а також передати його іншим особам чи незаконно легалізувати його; незаконно впливати на потерпілого, свідків, з метою зміни їх показань на свою користь, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином. Також прокурор зазначає про те, що аналіз особистості ОСОБА_6 , вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, що свідчить про неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, оскільки такі ним дотримані не будуть та не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КК України.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисником адвокатом ОСОБА_7 зазначається про її безпідставність, необґрунтованість та необхідність відмови у її задоволенні з огляду на наступне. Вважає, що затримання ОСОБА_6 було здійснено з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону та прав підозрюваного. Також захисник вказує на необґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Вважає, що не існує жодного ризику, наведенного прокурором в апеляційній скарзі. Також просила врахувати, що ОСОБА_6 є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей. Мама дитини перебуває на лікарняному після пологів, заробітну плату не отримує, відповідно ОСОБА_6 є єдиним годувальником двох дітей та дружини. ОСОБА_6 працює за кордоном, враховуючи економічну ситуацію в Україні, є повністю забезпеченим, має стабільний дохід, а тому ризик, що офіційно не працює в Україні є безпідставним. Позитивно характеризується, має важке захворювання - цукровий діабет та ще ряд інших захворювань. ОСОБА_6 за час перебування під домашнім арештом жодного разу не порушив покладені на нього процесуальні обов`язки.

-4-

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 02. 11. 2020 відповідає.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВУжгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002619 від 30. 10. 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
31. 10. 2020 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та 01. 11. 2020 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 02. 11. 2020 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово без застосування електронних засобів контролю, строком до 27. 12. 2020.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на
-4-

підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, ініціатора клопотання та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 свідчать, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не може вважатись виключною підставою для його попереднього ув`язнення.
Разом з тим, з урахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
-6-

Слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора, слідчого або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та іншими підозрюваними у кримінальному проваджені; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного, обвинуваченого.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме такого виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні №7064/05 від 01. 06. 2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

-7-

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 11. 2020 про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатської області ОСОБА_8 про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: