Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/6395/19
Провадження № 1-кп/490/220/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурорів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, проходе військову службу за контрактом у військовому званні "солдат" на посаді навідника КПВТ 2 відділення 1-го взводу 7 роти НОМЕР_1 батальйону військової частини НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 01 листопада 2017 року ОСОБА_5 проходе військову службу за контрактом у військовому званні "солдат".

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24 січня 2018 року № 19 він був зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 відділення 2 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону вказаної військової частини.

Проте 28 серпня 2018 року о 07 годині 30 хвилин він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 10 вересня 2019 року.

2. 24 травня 2019 року о 17:22 години він же, перебуваючи біля приміщення магазину "Апельсин", розташованого у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_8 удар головою в область лобної ділянки.

Внаслідок удару ОСОБА_5 в ОСОБА_8 утворилось тілесне ушкодження у вигляді рани лобної ділянки, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати:
-за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану;
-за частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України - як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

1. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
Зокрема, він зазначав, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день в вечорі він вдарив головою ОСОБА_8 в область голови. Таке він зробив, оскільки перед цим посварився з потерпілим, адже той "чіплявся" до дівчини. Він також зазначав, що розуміє неправильність своєї поведінки, про вчинене шкодує.
Також він зазначав, що дійсно у серпні 2018 року, повернувшись з зони проведення АТО, він через свій пригнічений моральний стан та депресію залишив військову частину та повернувся на службу після того, як прийшов до тями. Обвинувачений також зазначав, що у содіяному кається.

Оскільки характер дій обвинуваченого під час конфлікту з ОСОБА_8 та їх наслідки, а також обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періоду з 28 серпня 2018 року по 10 вересня 2019 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

За такого факт вчинення обвинуваченим вказаних в обвинувальному акті дії суд вважає доведеним.

2. З висновку експерта № 496 від 04 липня 2019 року вбачається, що внаслідок дій ОСОБА_5 . ОСОБА_8 було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді рани лобної ділянки, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Отже, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочинів за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, що на момент розгляду цього кримінального провадження він щиро розкаявся, під час здійснення кримінального провадження активно сприяв у розкритті злочинів та судовому розгляді кримінального провадження.
Ту обставину, що обвинувачений добровільно з`являвся на службу та у розшуку не перебував, суд розцінює, як його з`явлення із зізнанням, та таке також враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

2. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_5 як до відсутності на території військової частини, так й після повернення до лав Збройних Сил України, брав безпосередню участь у проведенні Антитерористичної операції/Операції Об`єднаних Сил на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях.
Цю обставину суд враховує таким чином.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Військова служба ж, відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону, є лише одним з елементів військового обов`язку.
ОСОБА_5 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.
З огляду на таке суд вважає, що попри те, що ОСОБА_5 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.
В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_5 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій частини 2 статті 125 та частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчинених злочинів

1. Злочин, передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, на цей час відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України відноситься до категорії кримінальних проступків.

2. Злочин, передбачений частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

В той же час суд враховує, що цей злочин обвинувачений вчинив на тлі посттравматичного стресового розладу та депресивно-фобічного синдрому, що суттєво зменшує ступень суспільної небезпеки особи ОСОБА_5 , а за такого - й вчиненого ним злочину.

Суд враховує також, що порядок проходження військової служби обвинуваченим був порушений не в період його участі у бойових діях, а внаслідок вчинення ним злочину жодних істотних наслідків не настало.

Щодо особи винного.

1. ОСОБА_5 на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не вчиняв злочинів та не судився.

2. Після вчинення злочинів він протягом періоду з 23 травня 2020 року по 28 грудня 2020 року брав участь в операції об`єднаних сил Збройних Сил України на території Донецької та Луганської областей; отримав подяку військово-цивільної адміністрації міста Красногорівка за самовіддане служіння українському народові, сумлінне та бездоганне виконання службових обов`язків, високий професіоналізм, мужність і відвагу, проявлені під час виконання військового обов`язку та захисту суверенітету та територіальної цілісності України.

2.1. В зв`язку з цим суд відзначає, що вказані дії обвинувачений вчинив після вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України, та вони за своїм змістом є прямо протилежних тим, що є предметом розгляду цієї справи, а саме - спрямованими на захист життя. здоров`я та гідності громадян України.

Таке доводить, що після вчинення цього злочину обвинувачений виправився.

2.2. Ці ж обставини доводять й той факт, що після вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України обвинувачений повернувся до військової служби та наразі сумлінно виконує обов`язки по службі.

3. Як свідчить зміст наданої йому характеристики від 02 березня 2020 року, за місцем проходження служби він наразі характеризується виключно позитивно, зокрема, він: "До виконання свого військового обов`язку відносить відповідально, має високу мотивацію. У роботі над вдосконаленням своїх знань проявляє високий підхід", не схильний перекладати відповідальність на інших.

Та посилання в цій характеристиці суд вважає за необхідне покласти у підґрунтя судового рішення, адже вони є конкретними, вказують про конкретні обставини служби та узгоджуються із тим, що обвинувачений неодноразово брав участь у бойових діях.

4. Посилання ж у характеристиці за місцем служби, що датована 2018 роком, а також - у наданій обвинуваченому довідці-характеристиці за місцем проживання суд не може покласти у підґрунтя судового рішення, адже вони вочевидь втратили свою актуальність.

Визначення виду та міри покарання.

1. Оцінюючи наведені вище обставини, що впливають на призначення обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України, суд вважає, що покарання за вчинення цього злочину обвинуваченому має бути призначеним в межах санкції цієї норми, але - в розмірі, що є максимально наближеним до мінімального.

Отже, за вчинення цього злочину обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 52 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян.

2. Оцінюючи наведені вище обставини, що впливають на призначення обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, суд враховує таке.

2. 1. Частина 4 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

2.2. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-вказані вище відомості про особу обвинуваченого, а саме - те, що він після вчинення злочину продовжив віддано служити Україні

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений по суті свій військовий обов`язок виконав;

2.щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню.

свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини, сукупно з висновками за матеріалами досудової доповіді про недоцільність позбавлення волі обвинуваченого, дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_5 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

2.3. При цьому зважаючи, що перевиховання обвинуваченого є можливим без його ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу. Суд враховує також, що покарання саме такого виду є домірним сутності умов проходження військової служби за контрактом.

При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його кваліфікуючі ознаки, матеріальне становище обвинуваченого.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2.4. Прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, без урахування наведеного вище та виходячи лише з необхідності підтримання військової дисципліни.

Але відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Та в цьому випадку виявом справедливості є питання відповідності засобів репресії вчиненому правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за правопорушення повинно бути домірним вчиненому.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини

Та призначене судом покарання, на відміну від запропонованого прокурором, повністю відповідає цим вимогам, адже повною мірою враховує ставлення обвинуваченого до служби, його внесок у захист територіальної цілісності та незалежності України, інші відомості про його особу та характер вчиненого ним правопорушення.

3. Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України обвинуваченому слід призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, за які він засуджується цим вироком, із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує, що цим вироком обвинувачений засуджується за вчинення геть різних злочинів.

За такого суд вважає, що при призначенні йому покарання відповідно до приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України необхідно застосувати принцип часткового складання призначених покарань.

Таким чином, обвинуваченому цим вироком слід призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_5 покарання:
-за частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України - у вигляді штрафу у розмірі 52 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
-за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді штрафу у розмірі 120 /ста двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 2.040 грн./
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =

21.01.2021