ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/310/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції: 642/4841/19
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_7 , 1979 року народження, уродженець м. Харкова, громадянин України, одружений, має середню освіту, мешканець м. Харкова, раніше не судимий, -

- визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Також, з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Вироком встановлено, що 15 березня 2019 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, точний час у ході досудового розслідування встановити не видалось за можливе, потерпілий ОСОБА_9 знаходився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та помітив, що стеля кухні волога і вирішив з`ясувати причину у сусіда ОСОБА_7 , який мешкає у квартирі АДРЕСА_2 .
Піднявшись на 2-й поверх вищевказаного будинку та постукав у зачинені двері квартири АДРЕСА_3 , які відчинив ОСОБА_7 та вийшов у коридор. В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
У ході конфлікту, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістав з правої кишені спортивної кофти, яка була одягнена на ньому, газовий балончик «Перець-4» та тримаючи його в правій руці, розпилив в обличчя ОСОБА_9 сльозоточивий газ, та наніс правою ногою в область лівої сторони обличчя один удар потерпілому.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-1127-С/2019 від 27 травня 2019 року тілесні ушкодження, а саме: хімічний опік кон`юнктиви та рогівки обох очей першого ступеню, які виникли від дії хімічного агенту та ділянка травматичного набряку м`яких тканин та синець на голові, які виникли ударної тупого твердого предмету які за ступенем тяжкості (відповідно до п. п. 2.3.2.б, п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з цим вироком ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано доказів вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Вказує, що ударів потерпілому не заподіював, а лише розпилив рідину з балончику перед його обличчям. Зазначає, що висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки був порушений процесуальний порядок отримання цього доказу.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили виправдати обвинуваченого, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, на підставі норм ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Апеляційні доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними, оскільки вони спростовуються відомостями безпосередньо дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні, в тому числі за участю обвинуваченого, на які суд обґрунтовано та вмотивовано послався в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, як на докази винуватості ОСОБА_7 у вчинені умисного спричинення легкого тілесного ушкодження.

Зокрема, відповідно до пояснень самого обвинуваченого, які він надавав в суді першої інстанції, 15 березня 2019 року між ним та потерпілим ОСОБА_9 дійсно виник конфлікт, пов`язаний з їх сусідськими відносинами. Обвинувачений також не заперечує, що розпилював рідину з газового балончику перед обличчям потерпілого, про що ним зазначено в його апеляційній скарзі (арк. 98).

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснював, що 15.04.2019 року він піднявся на поверх вище до свого сусіда щоб з`ясувати у чому причина протікання системи водопостачання. Відкривши двері своєї квартири ОСОБА_7 розпилив йому в обличчя газовий балончик та після цього вдарив його правою ногою в область лівої сторони обличчя.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні в суді першої інстанції зазначила, що її батько повернуся від сусіда з роздратованим обличчям, яке було червоного кольору, кричав, що не може дихати.

Крім того, свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснила, що між сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відбувся конфлікт, під час якого потерпілому ОСОБА_9 бризнули газовим балончиком та заподіяли удар в обличчя. Вона особисто викликала швидку допомогу.

Крім того, відповідно до відомостей протоколу проведення слідчого експерименту від 22.05.2019 року (арк. 74-78), вбачається, що в ході слідчого експерименту потерпілий за участю судово-медичного експерта ОСОБА_12 зазначив обставини вчиненого стосовно нього злочину та на статисті показав яким чином йому було заподіяно тілесні ушкодження.

26 квітня 2019 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області та надано доручення про залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 (арк.81).

Відповідно до висновку експерта № 09/1127-С/2019 від 27.05.2019 року вбачається, що у потерпілого малися: ділянка травматичного набряку м`яких тканин та синець на голові, які виникли від ударної тупого твердого предмету; хімічний опік кон`юктиви та рогівки обох очей 1 ступеню, які виникли від дії хімічного агенту. Всі встановлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли бути отримані в термін, вказаний в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи. По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Обставини, на які посилається ОСОБА_9 в ході проведення з ним слідчого експерименту, взагалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень.

Колегія суддів, з урахуванням тієї обставини, що потерпілий та свідки допитувались в судовому засіданні безпосередньо, будучі повідомленими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, з урахуванням наявності висновку судово-медичної експертизи про встановлення тілесних ушкоджень легкої ступені тяжкості, дійшла висновку про те, що немає процесуальних та фактичних підстав ставити під сумнів ці показання. За таких обставин апеляційні доводи обвинуваченого щодо незгоди з оцінкою показань потерпілої та свідків є безпідставними, оскільки в повному обсязі спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом з дотриманням вимог чинного КПК, яким суд дав правильну процесуальну оцінку, навівши відповідні висновки в мотивувальній частині оскаржуваного вироку( а.с. 93-94).

Поряд з цим, сторона захисту, оспорюючи всі докази, які наявні в матеріалах провадження, не надала будь-якого іншого доказу на підтвердження відсутності в діях ОСОБА_7 складу злочину, а також не заявляла клопотань про дослідження доказів або допит свідків, що колегія суддів розцінює як обраний спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності.

Крім того, колегія суддів аналізуючи матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що під час конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на місці події нікого крім них не було, а висновок експерта та показання свідків свідчить про отримання потерпілим тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості саме у цей час, а тому у колегії суддів немає сумнівів щодо того, що ці тілесні ушкодження спричинені потерпілому саме ОСОБА_7 .

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що незгода обвинуваченого з оцінкою доказів та рішенням щодо його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні, завданому потерпілому має суто суб`єктивний характер, та в повному обсязі спростовується сукупністю доказів, наведених та об`єктивно оцінених судом у вироку.

Крім того, колегія суддів вважає, що висновок експерта № 09/1127-С/2019 від 27.05.2019 року є належним доказом, оскільки ця експертиза проводилась на підставі ухвали слідчого судді для з`ясування обставин події саме у цьому кримінальному провадженні.

Також, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо об`єктивності висновків експерта, оскільки безпосередньо він був присутнім у якості спеціаліста при проведенні слідчого експерименту за участі потерпілого.

Сторона захисту не погодилась з висновками експерта, однак в судовому засіданні в суді першої інстанції не заявляла клопотання про допит експерта, а тому колегія суддів позбавлена процесуальної можливості врахувати ці доводи, внаслідок їх необґрунтованості.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для скасування або зміни вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

________________ ________________ _____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4