Ухвала
Іменем України

21 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 583/1800/16-к
провадження № 51-2389ск19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року і
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 червня 2016 року в зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Не погодившись із названою ухвалою, засуджений подав на неї апеляційну скаргу.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року ухвалу місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить відкрити касаційне провадження та витребувати з Охтирського міськрайонного суду Сумської області матеріали справи №583/1800/16-к, здійснювати касаційний розгляд без його участі у письмовому провадженні, скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року та призначити новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування заявлених касаційних вимог засуджений посилається на незаконність постановленої ухвали. На його думку, названа ухвала є такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та незастосуванням закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.
Засуджений не погоджується із кваліфікацією вчиненого ним діяння, стверджує, що апеляційний суд не вирішив питання про обов`язкове застосування імперативних норм ч. 1 ст. 74, ч. 5 ст. 72, ч. 5 ст. 80 Кримінального кодексу України (далі КК), ч. 4, 5 ст. 7 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), не розглянув клопотання про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку та порушив вимоги ст. 419 КПК.
На думку ОСОБА_4 , оскаржувана ухвала постановлена незаконним складом суду, оскільки заявлений ним відвід колегії суддів не був вирішений відповідно до вимог ст. 80 КПК.
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги та додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 оскаржив постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2004 року про обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2004 року про продовження тримання під вартою до 4-х місяців. Постановою Охтирського міськрайонного суду від 03 червня 2016 року ця скарга була визнана такою, що не підлягає розгляду.
09 березня 2017 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшла заява від засудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Охтирського міськрайонного суду від 03 червня 2016 року в зв`язку з нововиявленими обставинами.
З ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 року вбачається, що заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Охтирського міськрайонного суду від 03 червня 2016 року в зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення. У названій ухвалі місцевий суд зазначив, що заява засудженого не містить даних про нововиявлені обставини в розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК, а постанова суду, якою його апеляційну скаргу визнано такою, що не підлягає розгляду, є судовим рішенням не по суті обвинувачення та не є остаточним в кримінальному провадженні, а тому не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого на вказану ухвалу місцевого суду. Мотивами прийняття оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції зазначив, що як доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, так і доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 фактично зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом під час ухвалення рішення, що не може слугувати підставою для перегляду рішень за нововиявленими обставинами. Апеляційний суд вказав також, що засудженим не наведено жодних доказів, які мають суттєве значення і ставили б під сумнів законність, обґрунтованість прийнятих у даному провадженні судових рішень.
Суд апеляційної інстанції вказав, що оскаржувана ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки у заяві та доводах засудженого не наведені належні підстави для перегляду провадження за нововиявленими обставинами.
Колегія суддів погоджується із мотивами оскаржуваної ухвали, постановленої апеляційним судом, оскільки як вбачається із правового висновку, наведеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі №522/14170/17 (провадження №51-1836км19) положення ч.1 ст. 459 КПК слід розуміти як такі, що передбачають можливість перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.
Доводи засудженого щодо неправильної кримінально-правової кваліфікації вчинених ним дій (зокрема, в частині застосування ознаки повторності) не є підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що за нововиявленими обставинами ОСОБА_4 просить переглянути судове рішення, яким йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а не судове рішення по суті.

Доводи засудженого щодо невирішення судом питання про обов`язкове застосування імперативних норм ч. 1 ст. 74, ч. 5 ст. 72, ч. 5 ст. 80 КК, ч. 4, 5 ст. 7 КВК та нерозгляду клопотання про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку за своєю суттю зводяться не до перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції. Кримінально-процесуальним законодавством визначено інший порядок розгляду вказаних питань.
Щодо доводів засудженого про постановлення оскаржуваної ухвали незаконним складом суду, то Суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 КПК за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Згідно зі ч. 1 ст. 81 КПК у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року вирішено заяву засудженого про відвід колегії суддів в складі головуючого ОСОБА_5 , суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з підстав сумнівів у неупередженості колегії при вирішенні даної справи. Названою ухвалою в задоволенні заяви про відвід відмовлено.
Отже, апеляційним судом дотримано вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні заяви засудженого ОСОБА_4 про відвід складу суду, а тому аргументи касаційної скарги щодо постановлення оскаржуваної ухвали незаконним складом суду є такими, що не знайшли свого підтвердження при перевірці Судом.
Інші доводи касаційної скарги засудженого спростовуються належною правовою оцінкою апеляційної скарги ОСОБА_4 . Апеляційний суд постановив законну та обґрунтовану ухвалу, належно оцінив доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Вважати ці висновки неправильними чи сумнівними підстав немає. Ухвала апеляційного суду за своїм змістом відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у поданій скарзі не наведено обставин чи інших доводів, які б свідчили, що у даному провадженні було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення, а тому підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3