Справа № 308/6907/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2019 року за № 0001006, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 01.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001006, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження), погодженим прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

У клопотанні зазначено, що 31.08.2019 року, близько 23 години 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 69А», 1971 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , рухаючись в с. Синяк Мукачівського району, в напрямку кафе «Соната» (вул. Духновича селища Чинадієве), по вулиці Санаторна, неподалік перехрестя з вулицею Терешкової даного населеного пункту, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10, 2.3б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. При цьому, під час руху не переконався у безпечності своїх дій, не вибрав безпечну швидкість та не врахував дорожню обстановку, в результаті чого втратив керованість та допустив занос з подальшим виїздом за межі дорожнього покриття у правий по ходу руху кювет.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ГАЗ 69 а», 1971 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичного експерта № 292/2019 від 18.10.2019 року, отримав тілесні ушкодження в вигляді поєднаної тупої травми голови, грудної клітки, черева, що супроводжувалася закритою черепно-мозковою травмою, субарахноїдальні крововиливи, гемотораксом з права, забою легень, розриву правої легені, забою печінки, переломами ребер праворуч, переломом ключиці, що і явилося безпосередньою причиною смерті. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, та являються як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення та механізму тертя-ковзання, можливо їх виникнення під час ДТП у пасажира в салоні автомобіля. По давності виникнення можуть вкладатися в дату ДТП, яка мала місце 31.08.2019 року.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п. 1.2 в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п.1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений орган.

п. 1.10 «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його руху у конкретних дорожніх умовах.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний :

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10, 2.3б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку наслідками, що настали, а саме смертю потерпілого ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

У клопотанні вказано, що 15 липня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновком судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_9 , висновком судової авто-технічної експертиз, висновком молекулярно-генетичної експертизи, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні також зазначив, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_4 :

- з метою ухилення від кримінальної відповідальності, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину, може незаконно впливати на потерпілого(-у), свідків, шляхом їх підкупу або залякування (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України). Крім того, існує ризик його протиправної поведінки.

На думку сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчиняти спроби незаконного впливу на потерпілу та свідків, переховуватися від органу досудового слідства, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий зазначає, що у зв`язку з вищевикладеним, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , тяжкість злочину, подальше його перебування на волі, а не в умовах ізоляції, становить небезпеку для суспільства, а більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 179, 184, ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив обрати його підзахисному менш суворий запобіжний захід, а саме, особисте зобов`язання, оскільки, на його думку, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним та необґрунтованим, вказав, що підозрюваний не ухиляється від органів досудового розслідування.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника та просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.

У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Водночас, з поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що органом досудового розслідування у ході вирішення питання про обрання запобіжного заходу не в повній мірі доведені можливість настання ризиків, які визначені ст. 177 КПК. Зокрема, сторона обвинувачення декларативно припускає можливість підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не наводячи переконливих аргументів, що свідчили б про можливість вчинення таких дій підозрюваним.

Також, органом досудового розслідування не доведено ризики вчинення останнім інших кримінальних правопорушень, так як поточний злочин характеризується необережною формою вини, а посилання сторони обвинувачення на наявність у підозрюваного погашеної судимості за злочин іншого виду та характеру (Стаття 246 КК Укрїни. Незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу.), відмежованого від поточного значним проміжком часу, не може розцінюватись судом, як достатня підстава вважати, що є ризик повторного вчинення злочину підозрюваним.

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 176 слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Орган досудового розслідування під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, враховуючи особу підозрюваного, характеристику за місцем проживання, відсутність до нього будь-яких претензій матеріального чи морального характеру з боку потерпілої сторони, суд вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт строком на два місяці, а саме до 24.00 20 вересня 2020 року, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладанням на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язку прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181,183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці, а саме до 24:00 20 вересня 2020 року, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали 24 липня 2020 року 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1