Справа № 158/2623/20
Провадження № 1-кп/0158/48/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000562 від 11.08.2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Іваничі Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, раніше судимого, востаннє: вироком Апеляційного суду Волинської області від 24.07.2018 року, який скасовано постановою Верховного Суду від 25.07.2019 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 /сім/ років 6 місяців із застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України

В С Т А Н О В И В

07 серпня 2020 року близько 16 год. 00 хв., засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кабінеті відділу нагляду і безпеки ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)», що за адресою: вул. Шевченка, 54, смт. Цумань Ківерцівського району Волинської області, в ході проведення профілактичної бесіди, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)», а саме інспектор відділу нагляду і безпеки ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_4 , призначений на вказану посаду наказом начальника ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» ОСОБА_7 №44/ОС-18 від 03.07.2018 року, котрий виконує свої службові обов`язки по організації постійного нагляду за поведінкою засуджених та, згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 № 3781-XII, має статус працівника правоохоронного органу, висловив в його бік словесну погрозу вбивством, та, діставши з одягу саморобний предмет, схожий на ніж, намагався привести свої слова в дію та нанести інспектору відділу нагляду і безпеки ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» старшому лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_4 удар в шию, однак був затриманий вказаним працівником.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Суду показав, що дійсно 07.08.2020 року близько 16 год. 00 хв., він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кабінеті відділу нагляду і безпеки ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)», в ході проведення профілактичної бесіди, пригрозив вбивством ОСОБА_4 , та дістав з одягу саморобний ніж, яким намагався нанести останньому один удар в шию, однак був затриманий вказаним працівником. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що в ході проведення профілактичної бесіди із засудженим ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, останній пригрозив йому вбивством та, в подальшому, дістав із одягу предмет, схожий на саморобний ніж, яким намагався нанести йому удар в область шиї. Також зазначив, що претензій морального та матеріального характеру до Каліновського не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушенні за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого з врахуванням характеризуючи даних обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час, згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

В силу ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до нетяжких злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем відбування покарання характеризується посередньо, за час відбуття покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, не працевлаштований, за активну участь та проявлену ініціативу під час проведення робіт по благоустрою відділення тричі заохочувався адміністрацією установи; думку потерпілого ОСОБА_4 , який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покладається на розсуд суду.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, оскільки обвинувачений публічно попросив вибачення у потерпілого, дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєного протиправного ним діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, що стверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши думку прокурора, який наполягав на реальній мірі покарання за санкцією ч. 1 ст. 345 КК України; потерпілого ОСОБА_4 , який щодо міри поклався на розсуд суду; захисника обвинуваченого, яка просила суд врахувати ряд пом`якшуючих обставин відносно її підзахисного; обвинуваченого, який як в судових дебатах так і в останньому слові просив суд суворо його не карати, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, вчинив умисний злочин під час відбування покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень можливе лише в ізоляції його від суспільства шляхом обрання покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням ст. 71 КК України з призначенням покарання за сукупністю вироків.

За висновком судово-психіатричного експерта № 265 від 23.09.2020 року ОСОБА_6 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій виявляв ознаки легкої розумової відсталості (легкої дебільності) з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю з алкогольним обтяженням. В даний час ОСОБА_6 страждає на легку розумову відсталість з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії, але повною мірою не здатний керувати ними. Внаслідок цього ОСОБА_6 може бути визнаний обмежено осудним.

Оскільки згідно висновку судово-психіатричного експерта в даний час ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру, суд вважає за доцільне, в силу статей 93, 94 КК України, застосувати до обвинуваченого примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним для досягнення легітимної мети призначення покарання, а саме виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речовий доказ: ніж, виготовлений саморобним способом, який поміщений до спеціального пакету № 3699434 та переданий до кімнати зберігання речових доказів Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області - знищити.

Судові витрати у справі, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи зброї в сумі 980,70 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_6 в дохід держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Волинської області від 24.07.2018 року, зміненим постановою Верховного Суду від 25.07.2019 року, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку 05 січня 2021 року.

На підставі ст. ст. 93, 94 КК України застосувати ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Речовий доказ: ніж, виготовлений саморобним способом, який поміщений до спеціального пакету № 3699434 та переданий до кімнати зберігання речових доказів Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області - знищити.

Судові витрати у справі, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи зброї в сумі 980,70 грн. стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1