Провадження №11-кп/824/2844/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17грудня2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та потепілого ОСОБА_7 , на вирок Святошинського районного суду м.Києва від 11.06.2020 року,яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 заподіяну моральну шкоду у сумі 145 000 (сто сорок п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто із з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь потерпілого ОСОБА_7 заподіяну матеріальну шкоду у сумі 6 355 (шість тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 82 копійки, заподіяну моральну шкоду у сумі 317 (триста сімнадцять) гривень 79 копійок.
Вирішено питання речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 22.09.2016 приблизно о 19 год. 31 хв., керуючи автомобілем «Опель Комбо», державний номерний знак НОМЕР_1 , та виконуючи маневр руху заднім ходом по під`їзній дорозі просп. Перемоги, 106/2 в м. Києві, зі сторони вул. Чистяківська, повернув праворуч на вул. Г.Вітрука та зупинився на перехресті з під`їзною паралельною до проспекту дорогою поруч із зазначеним будинком, при цьому розпочав виконувати маневр руху заднім ходом по під`їзній дорозі в напрямку вул. Чистяківська. В цей же час проїзну частину під`їзної дороги зі сторони підземного переходу в напрямку буд. 106/2 справа на ліво по ходу руху заднім ходом автомобіля «Опель Комбо», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , в темпі звичайної ходи, перетинав дорогу пішохід ОСОБА_7 , який, діставшись припаркованого біля бордюрного каменю автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2 , відчув сильний поштовх у ліву сторону тіла, внаслідок чого втратив свідомість.

Виконуючи маневр руху заднім ходом, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Опель Комбо», державний номерний знак НОМЕР_1 , не впевнившись, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до інших осіб, не вибрав безпечної швидкості руху, не надав переваги пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_7 та припаркований автомобіль «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого зник з місця ДТП, чим порушив п. 1.5, 2.3 «б», 2.10, 10.1, 10.9 ПДР України.

В результаті ДТП ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечні для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з вироком, потерпілий ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок змінити, призначити ОСОБА_9 покарання за скоєний злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтуванні вказує, що вирок є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання та виправлення винного, та хоча в судовому засіданні просив призначити міру покарання пов`язану з позбавленням волі, на даний час свою думку змінив, обвинувачений вибачився перед ним та в повному обсязі відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, до обвинуваченого ніяких претензій матеріального чи морального характеру він не має.

Не погоджуючись з вироком, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 в апеляційних скаргах просять вирок змінити, та постановити ухвалу, якою ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України, та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В обґрунтуванні вказують, що обвинувачений ОСОБА_9 вибачився перед потерпілим, повністю відшкодував йому збитки, завдані злочином, потерпілий до нього ніяких претензій не має, вчинений злочин хоч і тяжкий, але вчинений з необережності, крім того вважає, що суд необґрунтовано при призначенні покарання врахував факти притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності та ту обставину, що ОСОБА_9 не надав допомоги потерпілому, оскільки останній не має медичної освіти.

Вважають, що судом першої інстанції не було досліджено жодних обставин, які б свідчили про те, що виправлення ОСОБА_9 неможливе без відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді,пояснення потерпілого, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, що підтримали апеляційні скарги, прокурора, котрий просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається із матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно, повно та об`єктивно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну юридичну оцінку, та в апеляційному порядку не оспорюється.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_9 , з урахуванням обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що посилання апелянтів на неправомірне не застосування судом першої інстанції до обвинуваченого ОСОБА_9 ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинуваченого є обґрунтованим.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе, якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання реально та неможливості застосування щодо нього ст. 75 КК України, не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого та конкретні обставини справи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції свою вину визнав частково, має середню освіту, не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, до кримінальної відповідальності притягається вперше, вибачився перед потерпілим, повністю відшкодував йому збитки, завдані злочином, потерпілий до нього ніяких претензій не має, вчинений злочин хоч і тяжкий, але вчинений з необережності, тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що виправлення ОСОБА_9 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства не може визнаватись обґрунтованим, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.
За таких обставин, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та потепілого ОСОБА_7 підлягають до задоволення, а вирок - зміні в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 401, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та потепілого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Святошинського районного суду м.Києва від 11.06.2020 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки:
1). Періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2). Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.
Судді: