Справа № 936/1112/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.07.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/180/20 за апеляційною скаргою прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 05. 03. 2020.
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Донське, Сакмарського району, Оренбургзької області, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, не одруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_9 у відповідності до ч. 5 ст. 194 покладено обов`язки: прибувати до слідчого із встановленою періодичністю; не відлучатися із місця проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.
Строк дії ухвали встановлено до 05. 05. 2020 включно.
Викладені обставини свідчать, що в зазначених діях ОСОБА_9 є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Клопотання обґрунтоване необхідністю застосування щодо ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу, зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_9 , характеру діяння, у вчиненні якого він підозрюється, його наслідків (настання смерті особи) та потреб у встановленні істини в кримінальному провадженні, тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення (від 3 до 8 років позбавлення волі), а також ризиків, пов`язаних з тим, що підозрюваний проживає за адресою АДРЕСА_2 , тобто переважне місце перебування якого знаходиться на значній відстані від місця знаходження органу досудового розслідування Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, до компетенції якого відноситься розслідування даного кримінального провадження, а тому ця обставина може сприяти переховуванню останнього від органів досудового розслідування, суду та неявки його в судові засідання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та його тяжкість, не свідчать про достатність підстав стверджувати, що при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний буде перешкоджати повному, швидкому та об`єктивному розслідуванню кримінального провадження будь-яким способом. Також підозрюваний ОСОБА_9 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , позитивно характеризується по місцю проживання, на теперішній час не працює, проте за попереднім місцем роботи працював у ТзОВ «ВАТЦЕНРОДЕ» на посаді виконавця робіт зарекомендував себе сумлінним та відповідальним працівником, на даний час з травмами, отриманими внаслідок ДТП, перебуває на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КМНЦ «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» із діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку ІІ ступеня, що підтверджується виписками з медичної карти, також не має не знятих чи непогашених судимостей, співпрацює з органом досудового розслідування, надає повні показання з приводу скоєння ДТП, тому слідчий суддя дійшов висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_9 доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 05. 03. 2020 скасувати, постановити нову та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя не дотримався вимог ст. ст. 177, 178 КПК України. Зазначає, що поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, а також наявність ризиків того, що ОСОБА_9 розуміючи невідворотність покарання за вчинений злочин, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення,
перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку прокурора жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства. Також прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_9 не працює, постійного джерела прибутку немає, фактично проживає у м. Кременчук, що на значній відстані від органу досудового розслідування, що сприятиме його переховуванню від органу досудового розслідування та суду.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) констатував, що Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5, яка полягає в захисті людини від свавілля.
Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: а) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; б) наявність конкретних фактичних та правових підстав.
Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої в статті 5 Конвенції.
Відповідно практики ЄСПЛ «розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться в статті 5 пар. 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».
Вимога розумної підозри містить у собі два питання. Перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.
Колегія суддів враховує, що стандарт переконання «розумна підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.
Апеляційний суд звертає увагу учасників провадження на те, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість особи, а тому правильність кваліфікації діяння, встановлення наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення на даній стадії слідчим суддею та судом не перевіряється, так як входить до повноважень суду при судовому розгляді справи.
Колегія суддів враховує, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_9 є обґрунтованою, а долучені до клопотання докази є такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дослідив відомості, на яких ґрунтується вручена та оголошена підозра та перевірив достатність та належність цих відомостей для формулювання розумної підозри.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ретельно перевірялись при розгляді клопотання.
Частиною 3 статті 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є недостатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першої цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри, яка підтверджується долученими до матеріалів клопотання даними, які на даній стадії є достатніми для висновку про обгрунтованість підозри. При прийнятті рішення слідчим суддею враховано практику Європейського суду з прав людини та п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 , слідчий суддя в ухвалі врахував всі обставини з якими закон пов`язує можливість застосування того чи іншого запобіжного заходу. Зокрема, зазначено, що клопотання не містить обґрунтування того, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, а необхідність застосування виняткового запобіжного заходу жодним чином не доведена.
Слідчий суддя обгрунтовано прийшов до висновку про існування ризику незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, однак, беручи до уваги початкову стадію кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання в адресою АДРЕСА_2 , позитивно характеризується по місцю проживання, на теперішній час не працює, проте за попереднім місцем роботи він працював у ТзОВ «ВАТЦЕНРОДЕ» на посаді виконавця робіт, де зарекомендував себе сумлінним та відповідальним працівником, на даний час з травмами, отриманими внаслідок ДТП, перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КМНЦ «Лікарня
інтенсивного лікування «Кременчуцька» із діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку ІІ ступеня, що підтверджується виписками з медичної карти, також не має не знятих чи непогашених судимостей, співпрацює з органом досудового розслідування, надає повні показання з приводу скоєння ДТП, визнав достатнім застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Доводи прокурора щодо наявності ризиків,передбачених ст. 177 КПК України, пов`язаних з тим, що підозрюваний проживає на значній відстані від місцезнаходження органу досудового розслідування, до компетенції якого відноситься розслідування даного кримінального провадження, колегія суддів відхиляє, оскільки ця обставина не може сприяти переховуванню останнього від органів досудового розслідування, суду та неявки його в судові засідання, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує й те, що під час апеляційного розгляду судового провадження прокурор не посилався на обставини, які можуть свідчити про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а також, не посилався на те, що із часу постановлення слідчим суддею рішення, ОСОБА_9 не виконує покладені на нього обов`язки.
Як обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді, у клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні докази на підтвердження того, що підозрюваний коли-небудь переслідувався в кримінальному порядку та мали місце випадки його переховування від органів досудового розслідування або суду. Більш того, з протоколу допиту підозрюваного від 19. 02. 2020 р. вбачається, що він повністю визнав свою причетність до вчинення діяння, що містить ознаки злочину, показав місце події та розповів деталі вчиненого. Крім того, не зважаючи на те, що про підозру ОСОБА_9 було повідомлено ще 19. 02. 2020, останній з`явився до суду за викликом без будь-якого ухилення від явки в судове засідання. Більше того, підозрюваний потерпілій шкоду відшкодовував, протягом всього часу її лікування оплачував таке лікування до 01. 02. 2020, до настання її смерті особи, до того ж в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що смерть потерпілої настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд не задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції та апеляційному суді в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.
Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо наявності ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені, а тому апеляційний суд відхиляє їх, як необґрунтовані.
Єдиною наявною підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_9 ..
У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину, не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Наведені обставини дають підстави апеляційному суду вважати, що забезпечення виконання процесуальних обов`язків підозрюваного можливо із застосуванням менш суворого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання.
За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Необхідності обмеження права ОСОБА_9 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін, оскільки колегія суддів уважає, що такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги і той факт, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 вже закінчено і обвинувальний акт направлено до суду для розгляду по суті обвинувачення, що підтвердив у судовому засіданні прокурор.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 05. 03. 2020 про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: