Справа № 289/340/20
Номер провадження 1-кп/289/6/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000073 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого :

-18.11.2015 вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-03.12.2015 вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано до покарання, призначеного за вироком від 18.11.2015 і остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі; Ухвалою Богунського районного суду від 16.01.2020 на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на 8 місяців 4 дні,

-29.07.2020 вироком Коростишівського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України призначене остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2020 у вечірній час доби ОСОБА_5 , перебуваючи в господарстві за місцем проживання своєї матері ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , де з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та використовуючи особливо довірчі родинні стосунки, повідомив ОСОБА_6 про те, що йому потрібна кобила для перевезення дров до свого господарства, при цьому запевнив ОСОБА_6 , що поверне належну їй кобилу через декілька днів. Однак в подальшому, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, 05.02.2020 продав кобилу породи «Гніда» віком 4 роки, вартістю 17833,33 грн., яка належить ОСОБА_6 , особам, які займаються підприємницькою діяльністю у сфері, пов`язаній з реалізацією та продажем коней, розпорядившись таким чином вказаною кобилою на власний розсуд.

В результаті шахрайських дій, що виразилися у заволодінні чужим майном, а саме кобилу породи «Гніда» віком 4 роки, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 17833,33 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винним себе визнав і підтвердив факт його вчинення при викладених вище обставинах. Однак при цьому пояснив, що при купівлі кобили він вклав більшу частину коштів, після звільнення з місць позбавлення волі взяв у матері кобилу щоб навести вдома порядок, а після того, як мати повідомила, що більше йому кобилу не дасть вирішив здати кобилу на м`ясо, бо потрібні були гроші для господарства, однак після того, як мати стала вимагати від нього гроші, ОСОБА_5 забрав кобилу у особи, якій він її продав, та повернув кобилу матері. У скоєному кається, просить судові витрати за проведення експертизи покласти на потерпілу ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява потерпілої про проведення судового розгляду без її участі, при призначенні покарання покладається на розсуд суду (а.с.55).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 під присягою повідомив суду, що він працює старостою Заньківського старостинського округу і в силу своїх обов`язків знає яке майно і за ким рахується в с. Занки, а саме - за потерпілою ОСОБА_6 рахується кобила. Свідку відомо зі слів потерпілої, що син останньої взяв кобилу для перевезення дров, а потім здав кобилу на м`ясо. Обвинуваченого ОСОБА_5 свідок знає та охарактеризував як спокійну людину, однак схильну до крадіжок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від виклику в судове засідання для допиту потерпілої та інших свідків, які в судові засідання не з`являються, зазначивши, що свою вину визнає.

Заслухавши думку прокурора, який не наполягав на виклику потерпілої та свідків, суд змінив обсяг доказів, які підлягають дослідженню, виключивши допит потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Крім визнання обвинуваченим провини у пред`явленому обвинуваченні та показань свідка, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами :

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.02.2020 від ОСОБА_6 про те, що її син ОСОБА_5 заволодів шахрайським шляхом її конем сірої масті (а.с.58);

-протоколом огляду від 06.02.2020 місця події - домоволодіння в АДРЕСА_1 , в якому зафіксовано наявність в дворі возу, який зі слів ОСОБА_5 останній взяв у своєї матері ОСОБА_6 в користування та не повернув, з фото таблицями (а.с.59-61);

-висновком експерта №12/1-155 від 18.02.2020, згідно якого ринкова вартість кобили породи «Гніда» віком 4 роки станом на 05.02.2020 могла становити 17833,33 грн. (а.с.62-66);

-довідкою від 06.02.2020, виданої Потіївською сільською радою про те, що ОСОБА_6 дійсно є власником житлового будинку та головою домогосподарства АДРЕСА_1 та у власності голови домогосподарства перебувають сільськогосподарські тварини, в тому числі кобила (кінь) 1 шт. (а.с.67);

-видатковою накладною №9 від 19.07.2017 про купівлю ОСОБА_6 кобили порода «Гніда» за 5500,00 грн. (а.с.68), якою спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він надав кошти на купівлю кобили, так як кобилу придбано покупцем ОСОБА_6 в період відбування покарання ОСОБА_5 в установах Державної кримінальної служби з 20.09.2015 по 24.01.2020 (а.с.73);

-постановою про визнання речовим доказом кобили породи «Гніда» віком 4 роки, вартістю 17833,33 грн. від 29.01.2020 (а.с.69);

-розпискою ОСОБА_6 про отримання кобили породи «Гніда» віком 4 роки та дерев`яного возу (а.с.70).

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за викладеними фактами за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинено повторно.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при цьому встановлено, що він: раніше неодноразово судимий (а.с.74-75), вчинив кримінальне правопорушення протягом не відбутої частини покарання після умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком (а.с.73,77); офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався (а.с.82); за місцем проживання характеризується негативно, схильний до бродяжництва, крадіжок, неодноразово створював конфліктні ситуації з односельцями (а.с.81).

Пом`якшуючою покарання обставиною суд визнає щире каяття ОСОБА_5 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , в судовому засіданні не встановлено.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України ОСОБА_5 вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення обвинуваченим умисного корисливого кримінального правопорушення, яке віднесено кримінальним Законом за формальними ознаками до нетяжкого злочину, яке являється суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності.
При цьому суд враховує позицію прокурора, молодий вік обвинуваченого, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

При призначені покарання суд також бере до уваги, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, 16.01.2020 був звільнений умовно-достроково на 8 місяців 4 дні, однак він не змінив свій спосіб життя, ніяких висновків для себе не зробив і вчинив новий злочин через нетривалий час після умовно-дострокового звільнення, суд приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, вважаючи вказаний вид покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд враховує, що вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.07.2020, який набрав законної сили 29.08.2020, обвинуваченого ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 162 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України (приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.12.2015) та призначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Таким чином, враховуючи що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення до засудження зазначеним вироком, суд вважає, що останньому необхідно призначити покарання у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

У строк відбування покарання ОСОБА_5 підлягає зарахуванню час відбування покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі - з 04.06.2020 по день набрання вироком законної сили, який з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України підлягає обчисленню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Понесені по провадженню судові витрати суд, у відповідності до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (а.с.66). Цивільний позов по провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-378 КПК України, ч. 2 ст. 190 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.07.2020 визначити остаточне покарання у виді 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі.

У строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати час попереднього ув`язнення та час відбування покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі - з 04.06.2020 по день набрання цим вироком законної сили, який з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України підлягає обчисленню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу його затримання - з 04.06.2020.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, понесені на залучення експерта в сумі 628,04 грн.

Речові докази по справі - кобилу породи «Гніда» віком 4 роки, яку повернуто на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1