Номер провадження: 11-кп/813/2208/20
Номер справи місцевого суду: 520/7227/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
03.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви про самовідвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від розгляду провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 року по кримінальному провадженню №0004686 від 12.11.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

На розгляд до Одеського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 року по кримінальному провадженню №0004686 від 12.11.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 року визначено колегію суддів для розгляду зазначеної апеляційної скарги у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

До початку апеляційного розгляду судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали заяви про самовідвід від розгляду зазначеної апеляційної скарги, мотивуючи її тим, що приймали участь у розгляді вказаного кримінального провадження, а саме Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року в рамках розгляду кримінального провадження №0004686 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , а вирок Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишено без змін (справа №520/7227/18, номер провадження суду апеляційної інстанції №11-кп/813/273/20). Окрім того, суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у вказаному рішенні висловлена думка щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та залишено без змін рішення суду першої інстанції щодо стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» матеріальної шкоди на користь потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи заяв про самовідвід, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 ч. 1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, колегія суддів в даному випадку застосовує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» вказано, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

З огляду на вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 приймали участь у розгляді кримінального провадження №0004686 від 12.11.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та останніми під час розгляду справи висловлена думка щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та залишено без змін рішення суду першої інстанції щодо стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» матеріальної шкоди на користь потерпілого, тому зазначені обставини відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України виключають можливість їх повторної участі у цьому ж провадженні на стадії судового розгляду, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяв суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про самовідвід.

Задовольняючи заяву суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про самовідвід колегія суддів керується цінностями 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, забезпечення дії принципу незалежності, неупередженості та безсторонності, в тому числі і у стороннього спостерігача. Вона знаходить вияв не лише у змісті рішення, але й у ході судового процесу, що передує винесенню рішення.

Відповідно до п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення п. 4 ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 80 КПК України, з метою недопущення виникнення сумнівів в неупередженості та безсторонності суду в прийнятті рішення по даному апеляційному провадженню, виконуючи вимоги закону, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяву суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про самовідвід та передати матеріали провадження до апарату суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 379 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги представника ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 року по кримінальному провадженню №0004686 від 12.11.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Матеріали провадження передати до апарату Одеського апеляційного суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4