Справа № 571/434/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000109 від 1 лютого 2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розничі Маневицького району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, із вищою освітою, одруженого, громадянина України, раніше не судимого,

в вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2020 року біля 23 години ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Варшавській в смт. Рокитне Рівненської області був зупинений працівниками поліції Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, якими під час огляду автомобіля на задньому сидінні транспортного засобу був виявлений поліетиленовий пакет чорного кольору з бурштином масою 8675,21 г. вартістю 33305 грн.50 коп., який згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827 "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення" являється дорогоцінним камінням, корисною копалиною загальнодержавного значення та в порушення Закону України від 18 листопада 1997 року N 637/97-ВР " Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" був придбаний у невстановлений час та у невстановлених осіб, зберігався та перевозився ОСОБА_5 , при цьому законність його походження не підтверджувалась відповідними документами.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 240-1 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

7 жовтня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості.

Обвинувачений та прокурор за умовами угоди про визнання винуватості дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 240 КК України та щодо призначення покарання у виді обмеження волі на строк два роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Згідно положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В судовому засіданні встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, визначена правильна правова кваліфікація кримінального правопорушення як злочину середньої тяжкості, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд з`ясував, що обвинувачений у повній мірі розуміє права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені у ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, яке буде йому призначене у разі затвердження угоди судом.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні з призначенням узгодженого обвинуваченим та прокурором покарання.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 7 жовтня 2020 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000109 від 1 лютого 2020 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком на один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт на каміння бурштину вагою 8675,21 г.; предмет, схожий на зброю, автомобіль марки «BMW-745», р. н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 9 квітня 2019 року.

Речові докази після набрання вироком законної сили: каміння бурштину вагою 8675,21 г. передати у власність держави; предмет, схожий на зброю, знищити; автомобіль марки «BMW-745», р. н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 9 квітня 2019 року залишити ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами, встановленими ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1