В И Р О К
Іменем України

12.08.2020 року м.Мостиська

єун 448/595/19
провадження №1-кп/448/43/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська кримінальне провадження за №0000611, внесене до ЄРДР 25.07.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мостиська, Мостиського району Львівської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, востаннє судимого 22.12.2018 року Сихівським районним судом м.Львова до покарання 1 (один) рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 04.11.2019 року замінено покарання з іспитовим строком на реальне відбування покарання, призначене вироком 22.12.2018 року Сихівським районним судом м.Львова,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
учасники справи:
прокурорка ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 , - не з`явилася,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
його захисник-адвокат ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що громадянин ОСОБА_3 , 25.07.2016 року, близько 19:00 год., знаходячись у приміщенні будинку ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав із сумки ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1200 грн., завдавши при цьому потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину визнав повністю, цілковито підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті і проголошені прокуроркою. Зазначив, що дійсно у зазначений в обвинувальному акті період часу знаходячись у приміщенні будинку ОСОБА_5 , що за адресою: с.Довгомостиська, Мостиського району Львівської області, таємно викрав із сумки ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1200 грн. Зазначив, що викрадені кошти потерпілій ОСОБА_5 повернув в повному обсязі. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не застосовувати до нього суворої міри покарання. Окрім цього, просить суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_6 , підтримав позицію свого підзахисного щодо обмеження обсягу дослідження доказів у даному кримінальному провадженню.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, що відповідає змісту ст.56 КПК України. Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину у повному обсязі, за відсутності потерпілої сторони можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, сторони кримінального провадження не наполягали на допиті потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останньої.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

З врахуванням наведеного, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною повністю.

Вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , юридично вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, яке на момент вчинення відповідно до ст.12 КК України (в редакції до 01.07.2020 року) являлось кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, а на момент розгляду згідно ст.12 КК України (в редакції від 01.07.2020 року) відносилось до кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне і беззастережне визнання вини, а також відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, відсутні.

Щодо питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , то слід зазначити, що незважаючи на те, що він знаходиться на обліку у лікаря психіатра, однак виходячи з висновку судово-психіатричної експертизи за №156, з якого відомо, що обвинувачений у період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, а тому на стійке переконання суду останній на думку суду являється осудною особою.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, щиро розкаявся у вчиненому, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, однак знаходиться на обліку в психоневрологічному диспансері, його роль у скоєному кримінальному правопорушенні (проступку) та поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення (проступку), а також добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_5 , яка просила не застосовувати до обвинуваченого суворої міри покарання.

Враховуючи позицію прокурорки та приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 , можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши такому покарання у виді арешту, в межах санкції, передбаченої ч.1 статті 185 КК України, з урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки в теперішній час ОСОБА_3 , відбуває покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22.12.2018, яким його засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, а інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено останнім до ухвалення вказаного вироку, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити, як було зазначено вище, згідно з ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип часткового складання покарань, зарахувавши у строк остаточно призначеного покарання, частково відбуте обвинуваченим за попереднім вироком.

Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ч.1 ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також ст.75 КК України та призначення покарання з випробуванням,- відсутні.

Цивільний позов потерпілою особою чи прокуроркою по даному кримінальному провадженні, не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання 6 (шість) місяців арешту.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22.12.2018 року, остаточно призначивши покарання, з врахуванням правил, визначених ст.72 КК України, - 1 (один) рік 3 (три) місяці позбавлення волі.

У строк остаточно призначеного ОСОБА_3 покарання зарахувати покарання, частково відбуте останнім за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22.12.2018 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту приведення вироку Сихівського районного суду м.Львова від 22.12.2018 року до виконання.

Цивільний позов потерпілою особою чи прокуроркою по даному кримінальному провадженні, не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили: «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1

Вирок виготовлено та підписано суддею у нарадчій кімнаті 12.08.2020 року.