Дата документу 04.08.2020 Справа № 554/4930/20
Провадження 1-кс/554/7840/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в режимі відеоконференції в залі Октябрського районного суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,-

встановив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 07.04.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 397 КК України. У скарзі заявник просив визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 07.04.2020 року, зобов`язати слідчого другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 вручити ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000514 від 07.04.2020 року пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого. В скарзі посилається на те, що оскаржувана постанова слідчого є незаконною, немотивованою та необгрунтованою, оскільки за ч. 2 ст. 397 КК України потерпілим є адвокат. Оскільки він як адвокат завернувся з заявою про вчинення щодо нього злочину за ч. 2 ст. 397 КК України, то слідчий безпідставно не визнав його потерпілим.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав,зазначених у скарзі.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку про задоволення скарги.

Судом встановлено, що ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000514 від 07.04.2020 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 397 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 07.04.2020 року за № 0000514 внесено такі відомості, а саме: «До ТУ ДБР у м. Полтаві надійшла ухвала Октябрського районного суду м. Полтави № 554/1161/20 від 16.03.2020 про задоволення скарги ОСОБА_3 , якою зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Полтаві внести відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове слідство за заявою № ДБР 791зкп про скоєння слідчим ГУНП в Дніпропетровській області та прокурором Дніпропетровської прокуратури злочину, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України».

02.04.2020 року ОСОБА_3 подав заяву про залучення його в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

07.04.2020 року слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 397 КК України. Як підстава для відмови у задоволенні клопотання слідчий вказав про відсутність на даний час «будь-яких даних (підтверджуючих документів), які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано будь-яку моральну, фізичну чи майнову шкоду», а також ОСОБА_3 вказані дані не надані.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, набуття статусу потерпілого можливо двома шляхами:

- подання фізичною чи юридичною особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення;

- подання фізичною чи юридичною особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Положеннями чинного КПК України надано уповноваженій особі органу досудового розслідування здійснювати, виходячи з обставин кожного конкретного кримінального провадження, фактичну їх оцінку з метою вирішення питання щодо надання певній особі статусу потерпілого та залучення її в якості учасника кримінального провадження.

Частиною 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду скарг на відмову у визнанні особи потерпілою є правильність застосування слідчим або прокурором вказаних норм КПК.

Проте законодавча вимога щодо вмотивованості постанови слідчого при її винесенні не була дотримана з огляду на те, що вказана постанова носить лише формальний характер без відповідної належної мотивації, без посилання на встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини справи.

Як вбачається кримінальне провадження № 0000514 від 07.04.2020 року за ч. 2 ст. 397 КК України здійснюється за заявою адвоката ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 397 КК України потерпілим від кримінального правопорушення може бути захисник у кримінальному провадженні.

Предметом досудового розслідування є обставини можливого втручання службовими особами слідчим ГУНП в Дніпропетровській області та прокурором Дніпропетровської прокуратури у професійну діяльність адвоката.

Враховуючи те, що відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Відповідно до п.1 та п. 3 ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора і зобов`язання вчинити певну дію.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що вимога про скасування оскаржуваної постанови є законною та обґрунтованою, підлягає задоволенню.

Водночас в частині зобов`язання слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, вручити пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки вказані процесуальні дії здійснюються після залучення особи до провадження як потерпілого.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 303-307, 309 КПК, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 07.04.2020 року про відмову у визнанні потерпілим.

Зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000514 від 07.04.2020 року за ч. 2 ст. 397 КК України, розглянути заяву про визнання потерпілим з дотриманням вимог статті 55 КПК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10.08.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1