ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/5382/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2972/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст. 15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.187 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23.07.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.187 КК України.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23.07.2020 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 19 вересня 2020 року. Відмовлено в задоволенні клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на особисте забов`язання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення свідчать про суспільну небезпеку, а також з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та з урахуванням того, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор існують, вони не змінилися.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 липня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що ухвала районного суду є незаконною та судом при її ухваленні не в повні мірі враховано, що ОСОБА_8 перебуває під вартою вже 2 роки, всі основні свідки та потерпілі в даному кримінальному провадженні допитані, а отже відсутній ризик впливання на них. Крім того відсутній ризик переховування від суду, оскільки родина ОСОБА_8 має незадовільне матеріальне становище, що унеможливлює існування обвинуваченого за межами постійного місця свого проживання та на території держави оголошено карантин, що також унеможливлює переховування обвинуваченого від суду.

Крім того захисник вказує на нелюдські умови тримання ОСОБА_8 в переповненій камері, що ставить під загрозу можливість його захворювання на короновірус.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задоволити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення .

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів за які, у разі визнання його винним, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Враховуючи покарання, яке загрожує ОСОБА_8 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків, оскільки провадження ще не розглянуто судом. Крім того не виключається можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Крім того колегія суддів враховує, що відповідно до обвинувального акту обвинувачений вчинив злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та вказані злочини ОСОБА_8 заздалегідь спланував та готувався до їх скоєння. Окрім цього ОСОБА_8 ніде не працює, законних джерел доходу не має, вказане свідчить про схильність ОСОБА_8 до вчинення інших злочинів в тому числі майнового характеру. Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_8 під вартою суду не надано.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого ; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того колегія судді враховує, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_8 було продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а отже оскаржувана ухвала втратила актуальність.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді