Дата документу 29.07.2020 Справа № 937/1424/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/1424/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/982/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції із приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор (№10)»
захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області),
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 липня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 27.01.2012 Мелітопольським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням 1 рік;

2) 13.09.2013 Мелітопольським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.04.2016, невідбута частина покарання 5 місяців 28 днів;

3) 12.10.2016 Мелітопольським міськрайонним судом за ст. 71, ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць. Звільнений 28.12.2017 по відбуттю строку покарання,

4) 1 червня 2020 року Мелітопольським міськрайонним судом за ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 307 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки, заступником прокурора області подано апеляційну скаргу.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 6 вересня 2020 року включно з одночасним визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

У невстановлений слідством час, за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_10 з метою подальшого збуту, незаконно придбали наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який внесений до Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів».

Після чого, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_10 , маючи умисел на збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, 09.07.2020 біля домоволодіння № 199 по вулиці Інтеркультурній в м. Мелітополі Запорізької області безконтактним шляхом збули ОСОБА_11 полімерний згорток у якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 7-1946 від 10.07.2020 року містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0625г, за що 09.07.2020 року о 12 годині 04 хвилини, отримали переказ грошових коштів у розмірі 350 гривень, які ОСОБА_11 шляхом транзакції грошових коштів у розмірі 350 гривень з урахуванням комісії, перерахував на мобільний рахунок оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, діючи за попередньою змовою з групою осіб, будучи особою яка раніше вчинила злочини, передбачений ст. 307 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

За даним фактом 22.01.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

9 липня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підозрюваний не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні він його не порушував, вчасно з`являвся до слідчого та суду, ніколи не переховувався від органів досудового розслідування та суду.
Захисник не погоджується із висновками слідчого судді з приводу того, що жодний з більш м`яких запобіжний заході не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Вказує на те, що підозрюваний до 12.11.2019 року був офіційно працевлаштований в ТОВ «Метстар Компані», після чого він заробляв неофіційними заробітками. Підозрюваний мешкає з батьками, які є особами пенсійного віку та отримують пенсію, що вказує на наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
Матір підозрюваного перебуває на обліку у сімейного лікаря з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ стадії 3 ступеню, приймає амбулаторне лікування, підозрюваний допомагає їй добиратися до лікарні.
Батько підозрюваного також страждає на гіпертонічну хворобу. Він не заперечує надати житлове приміщення для перебування в ньому ОСОБА_7 на цілодобовому домашньому арешті.
Сам ОСОБА_7 згідно долученої копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11077 хворіє на гепатит «С», у зв`язку із чим у нього на шкіряному покрові є різні язви. У нього проблеми з коліном його нагноєння, в результаті чого у нього періодично підвищується температура та потребує повсякденної перев`язки коліна та його обробки. До ІТТ вже неодноразово викликалась швидка медична допомога.
Захисник вважає, що посилання слідчого та прокурора на тяжкість вичиненого злочину не виправдовує застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, і хоча підозрюваний раніше судимий, він не намагається переховуватись від слідства та суду, а буде сприяти з`ясуванню обставин справи.
Захисник вважає, що при оцінці реальності ризиків слід враховувати практику, наведену в численних рішеннях ЄСПЛ, згідно якої жодний із заявлених органом досудового розслідування ризиків не є реальним, а є лише припущенням сторони обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка рішення слідчого судді вважала законним, обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який законом віднесено до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, ОСОБА_7 раніше 4 рази судимий за вчинення злочинів, у тому числі, умисних корисливих злочинів проти власності, на цей час є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і умовно-достроково, а маючи не зняті та не погашені судимості, обвинувачується у вчиненні нових умисних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів в період іспитового строку за попереднім вироком, він не працює, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела доходу не має, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії умисних корисливих тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, а також суворість покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 за доводами апеляційної скарги раніше був офіційно працевлаштований та проживає з батьками похилого віку, які мають захворювання, встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя встановив у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , кількість вилучених наркотичних засобів, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що призначення застави саме в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам, і такий розмір застави, з урахуванням даних про особу підозрюваного та обставин справи, не є непомірним для нього.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та утримати його від продовження злочинної діяльності.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що підозрюваний хворіє на гепатит «С» та має проблеми з коліном, у зв`язку з чим потребує постійної медичної допомоги, то висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вони також не спростовують, оскільки відповідно до п.1.1 розділу Х «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року, у слідчих ізоляторах функціонує медична частина, що в свою чергу не перешкоджає лікуванню ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 липня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 6 вересня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4