Справа №: 398/346/20
провадження №: 1-кп/398/254/20
ВИРОК
Іменем України

"01" жовтня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Олександрії кримінальне провадження, внесене у ЄРДР 16 квітня 2018 року за №00001271, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не військовозобов`язаний, неодружений, дітей не має, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.07.2017, яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. В силу ст., ст. 89-91 КК України має не зняту та непогашену судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:
Суд визначає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин у сфері злочинів проти власності, а саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за наступних обставин.

15 квітня 2018 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 на території автовокзалу м. Олександрії, що розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Садова, 10, на платформі №1, помітив пасажирський автобус ПАЗ 627М, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , маршруту №634 «Олександрія-Микільське», в салоні якого знаходились пасажири. В подальшому ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне збагачення, реалізуючи свій злочинний намір та корисливий мотив, діючи умисно та повторно у період іспитового строку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю водія автобуса ОСОБА_7 , відкрито для пасажирів автобусу та в подальшому для водія, перебуваючи біля автобуса, викрав із сумки, яка була прикріплена до внутрішньої сторони водійських дверей автобуса, грошові кошти в сумі 195 гривень, що належали ОСОБА_7 . Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_5 , не реагуючи на зауваження з боку сторонніх осіб та пасажирів автобуса, прагнучи довести свій злочинний намір до кінця, почав бігти в бік перехрестя вулиць Григорія Сокальського (колишня назва Карла Лібкнехта) та вулиці Григорія Усика (колишня назва Червоноармійська) де і був затриманий водієм автобуса ОСОБА_7 та пасажиром вищевказаного автобусу. Враховуючи, що ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом із викраденими грошовими коштами, тобто виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, його злочинними діями було здійснено закінчений замах на вчинення злочину та спричинення потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 195 гривень.

Зазначеними вище діями ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені інкримінованого злочину не визнав та пояснив суду, що 15 травня 2018 року був поминальний день, біля автовокзала у м. Олександрії в районі вулиці Г. Сокальського приблизно о 14 годині ОСОБА_5 з невідомих йому причин стали переслідувати двоє невідомих йому чоловіків, які наздогнали його, почали бити, сказали, що якщо він не буде робити так як вони кажуть, по постраждає його сім`я. Саме тому ОСОБА_5 сказав так, як сказали йому говорити ці чоловіки, а саме сказав, що він викрав гроші у водія автобуса. Перед цим у цей день ОСОБА_5 був на кладовищі та пішов пішки з кладовища спочатку до друзів а потім до автовокзалу щоб потім їхати додому. Однак до платформи автовокзалу не дійшов, автобуса ПАЗ не бачив. ОСОБА_5 пояснив, що не знає, які люди його переслідували. Один був короткострижений, зріст 175 смт, був в окулярах, другий чоловік теж був зростом 175 см, волосся темного кольору. Цих людей ОСОБА_8 не знав. Крісько сходив в туалет на вулиці біля гаражів по вул Карла Лібкнехта, точніше місце описати не зміг. Крісько вийшов з-за гаражів і побачив двох чоловіків, які бігли на нього. Крісько, втікаючи від цих чоловіків, переліз через паркан, який знаходиться по вул Карла Лібкнехта біля військової частини. Крісько не зміг описати точне місцезнаходження цього паркану, але зазначив, що це не той паркан, що зображений на відеозаписі під час проведлення слідчого експеримента. Крісько зазначив, що слідчий експеримент проведений у місці, куди його перевели поліцейські, а не там де насправді мали місце описані ним події нападу. Потерпілий прибіг вже тоді, коли зазначені двоє чоловіків його побили і змусили оговорити себе. Того ж дня він після прибуття поліцейського показав їм в автобусі, що він начебто зайшов в автобус і дістав гроші. Обвинувачений пояснив, що змінив свої показання, які давав раніше, тому що з того, часу як на нього напали зазначені двоє чоловіків боявся за себе і свою сім`ю. Також ОСОБА_8 заперечує, що 15 травня 2020 року перебував у стані алкогольного сп`яніння. На уточнююче запитання ОСОБА_8 пояснив, що увесь час, який пройшов з часу нападу 15 травня 2018 року на нього і до часу його допиту у судовому засіданні 27 травня 2020 року він нікому не розповідав про напад на нього і погрози, яких він боявся. Водночас, з часу нападу нових погроз він не отримував, під час перебування в СІЗО зазначені двоє чоловіків також йому не погрожували. Під час допиту, відповідаючи на уточнюючі питання, ОСОБА_8 пригадав, що у кінці, а саме взимку 2017 року у м. Олександрії у селищі Приютівка, коли він перебував вдома за адресою АДРЕСА_1 , йому зателефонувала на мобільний телефон, людина, про яку ОСОБА_8 зазначив, що боїться розповідати та відмовився повідомляти її ім`я, яка погрожувала йому та його сім`ї розправою у випадку, якщо він не віддасть йому гроші, які за нього заплатили щоб доставити на роботу невідомі йому люди, про яких він також боїться говорити. ОСОБА_8 стверджує, що знає, що йому погрожували ті ж люди, що і напали на нього 15 травня 2018 року, однак відмовився говорити хто ці люди і відмовився пояснити чому він вважає, що це одні і ті ж люди. Щодо усіх зазначених погроз ОСОБА_8 ні до кого не звертався, зокрема повідомлень про вчинення злочину до правоохоронних органів не подавав. На питання про походження відбитку пальців Кріська, які вилучені з місця події, пояснив тим, що його поліцейські привели до автобуса і він показував як саме начебто вчинив злочин і таким чином залишив відбиток пальця. Також ОСОБА_8 на уточнюючі питання повідомив, що зазначені двоє чоловіків били його ногами упродовж 5 хвилин та саме під час побиття наказали йому, щоб він сказав поліцейським, що він зайшов в автобус, до якого саме вони не пояснювали, і взяв кошти у сумочці, яка знаходиться на дверях зі сторони водія. Це продовжувалося 5 хвилин. Потім прибіг водій автобуса і викликали поліцію. Пізніше після уточнюючих запитань суду ОСОБА_8 зазначив, що разом з потерпілим прибув ще один чоловік, якого він описати не зміг. Потім ОСОБА_8 після уточнюючих питань змінив показання щодо місця вчинення нападу на нього і зазначив, що коли його наздогнали двоє чоловіків він перестрибнув через паркан, який зображений на відеозаписі слідчого експерименту і побиття відбулося саме на тому місці, де був проведений слідчий експеримент за його участю. Щодо наявності на місці події грошей ОСОБА_8 спочатку повідомив, що такі гроші були і вони знаходилися під вагончиком у пачці, детально пояснили як вигладавти гроші та у якому стані вони були ОСОБА_8 не зміг. Потім під час допиту він змінив показання та стверджував, що він бачив, що гроші підкинули під фургончик чоловіки, які на нього нападали. Потім після уточнюючих запитань ОСОБА_8 змінив показання і стверджував, що він не бачив хто поклав гроші під фургончик, однак вважає, що це не зробили саме ті, хто на нього нападав. Водночас, відповідаючи на уточнюючі запитання ОСОБА_8 стверджував, що побачив вперше гроші, коли поліцейські прибули на місце події і вилучили їх, а також водночас стверджував, що потерпілий прибув на місце раніше за поліцейських і зібрав і порахував гроші, пізніше ОСОБА_8 стверджував, що не бачив як потерпілий збирав гроші. Протиріччя у своїх показаннях ОСОБА_9 пояснив тим, що під час побиття перебував у стресовому стані і все не запам`ятав. Водночас ОСОБА_10 наполягав на тому що нападники безпосередньо під час побиття протягом 5 хвилин говорили йому версію подій, за яких він має себе оговорити, і ОСОБА_8 було не важко запам`ятати її і послідовно повторювати під час наступних слідчих дій, водночас він не зміг запам`ятати події, які відбулися одразу після стверджуваного ним нападу, а саме хто і за яких обставин залишив гроші на місці події, хто їх підняв і кому передав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомив, що точної дати не пам`ятає, подія відбулась під час Великодніх свят чи поминальних днів у квітні 2018 році. Він є водієм автобусу ПАЗ 627М, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 . На даному автобусі приїхав на автовокзал у м. Олександрія на платформу № 2, для того щоб виїжджати на рейс о 13 год. 15 хв. Потерпілий вийшов з автобусу, взяв путьовий лист, в якому було зазначено, що квитки на рейс Олександрія-Нікольське було продано вісьмом пасажирам, які і знаходились у автобусі, та пішов до диспетчера автовокзалу. Коли повертався від диспетчера, особа на платформі повідомила, що в нього щось вкрали. Коли ОСОБА_7 відкрив двері автобуса, де знаходиться водійське сидіння, помітив, що зникли гроші у сумочці, яка була прикріплена до дверцяти поряд з водійським сидінням. Люди в автобусі йому повідомили, що невідомий молодий чоловік зайшов до автобусу, спілкувався з ними, потім вийшов, обійшов автобус та викрав грошові кошти, які знаходились у вказаній вище сумочці. Зі слів потерпілого сумочка, з якої викрали кошти, була бордового кольору, жіночої моделі. Також потерпілий зазначив, що у даній сумочці лежали грошові кошти у сумі 195,00 грн., номіналом від 1 до 10 грн., які потерпілий тримав для того, щоб давати здачу пасажирам. Після того, як обвинувачений викрав грошові кошти за ним побіг один із пасажирів автобусу. Потерпілий, спочатку не думав наздоганяти обвинуваченого, оскільки вважав, що не зможе його наздогнати. Проте пасажири автобусу повідомили, що за обвинуваченим побіг пасажир, а отже потерпілий пішов шукати вказаних вище осіб. На перехресті вулиці Червоноармійської та К. Лібкнехта потерпілий побачив обвинуваченого, який стояв біля паркану, потерпілий перестрибнув паркан, щоб наздогнати обвинуваченого, проте обвинувачений побіг далі, а потерпілий біла ларька знайшов розкидані кошти. Також потерпілий зазначив, що у викрадені гроші були скріплені біндером, а гроші, які він знайшов біля ларька вже не були скріплені. Після того як обвинувачений втік потерпілий викликав поліцію. На уточнюючі запитання прокурора потерпілий пояснив, що не бачив хто саме, і як викрадав гроші, так як саме обвинувачений їх викинув, але впізнав, що гроші, які він знайшов були саме його. Також потерпілий зазначив, що грошові кошти, які були викрадені у нього, були йому повернуті працівниками поліції. Потерпілий впізнав обвинуваченого під час досудового слідства за фотокарткою та впізнав під час надання пояснень у судовому засіданні. Щодо покарання, яке призначити обвинуваченому потерпілий просив суд не призначати ОСОБА_5 суворе покарання.

Також вина ОСОБА_5 підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових доказів, що містяться у таких джерелах:

- протоколі огляду місця події від 15.04.2018 року з фототаблицями та відеозаписом на DVD диску, проведеного в період часу з 15 год. 00 хв. по 15 год. 03 хв. на території автовокзалу, розташованого по вул. Садова, 1 м. Олександрія, Кіровоградської області, де розташований автобус ПАЗ синьо-жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 та під час якого встановлено обстановку на території та в автобусі. Під час проведення огляду було вилучено слід пальця руки, який був на календарі в сумці, яка перебувала в автобусі. Даний відбиток було вилучено та упаковано до спец пакету Національної поліції України №4276356;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2018 року, під час якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 на фото №3 як особу, яка 15.04.2018 року відкрито із належної йому сумки, яка була прикріплена до водійських дверей зсередини, відкрито заволодів його грошовими коштами в сумі 195 гривень, за загальними ознаками обличчя, стрижкою; Цей протокол узгоджується з показаннями потерпілого у судовому засіданні.

- протоколі проведення слідчого експерименту від 29.01.2020 року з відеозаписом на DVD диску, під час якого свідок ОСОБА_7 на місці розповів про обставини вчинення злочину, а саме, що 15.02.2018 року о 13.40год. він приїхав на автовокзал м. Олександрії рейсовим автобусом ВАЗ 672 М, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому він працює водієм у ФОП « ОСОБА_11 ». Підїхавши до місця стоянки на автовокзалі він пішов в диспетчерську отримати відомість на білети та взяти путівник лист. В 14.00 год. вій вийшов з диспетчерської і підійшов до свого автобусу. В цей час йому невідома жінка повідомила, що невідомий їй молодий чоловік відчинивши дверцята автобуса взяв щось та втік, а за ним побіг пасажир автобусу. Коли він зайшов до автобусу, то подивившись в сумку, яка висіла на дверцятах, виявив зникнення його особистих грошей в сумі близько 200 грн., номіналом по 1, 2, 5, 20 гривень. Так як він не міг поїхати без пасажиру, який побіг за викрадачем, він пішов його шукати і на перехресті вул. Карла Лібкнехта та вул. Красноармійська побачив пасажира його автобусу та невідомого чоловіка, який стояв по іншу сторону паркану. Підійшовши ближче, він почав перелазити через паркан, а хлопець в цей час почав тікати. Пасажир йому сказав, що хлопець скинув гроші. Побачивши де вони лежать, він підійшов до того місця і підняв їх. Вони були зіжмакані, однак він впізнав свої гроші. Їх було 195 гривень. Потім він з пасажиром перелізши через паркан і спіймали хлопця, а перехожі викликали поліцію;

- протоколі огляду місця події від 27.04.2018 року, проведеного в період часу з 17 год. 00 хв. по 17 год. 25 хв. в кабінеті №311, який розташований в Олександрійському ВП за адресою: вул. 6-го Грудня, 49 м. Олександрія під час якого ОСОБА_7 добровільно видав грошові кошти, а саме 20 купюр номіналом по 1 грн., 25 купюр номіналом по 2 грн., 2 купюри номіналом по 5 грн., 2 купюри номіналом по 10 грн., купюру номіналом 20 грн.. Під час огляду було вилучено дані купюри;

- протоколі огляду предметів від 28.04.2018 року з фототаблицею, під час якого оглянуто купюри вилучені протоколом огляду місця події від 27.04.2018 року, які добровільно видав 27.04.2018 року ОСОБА_7 в ході огляду місця події та встановлено їх характеристики;

- висновку експерта №202 складеного 29.05.2018 року з фототаблицями, відповідно до якого слід пальця руки найбільшими розмірами по вісях 17х25 мм на фрагменті білої дактилоплівки розмірами 29х30 мм, який вилучений в ході ОМП 15.04.2018 року на поверхні календаря, що знаходився в сумці, прикріпленій зсередини до дверей автобуса ПАЗ 627 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , на платформі №1 автовокзалу за адресою: м. Олександрія, вул. Садова, 10, придатний для ідентифікації по ньому особи. Слід пальця найбільшими розмірами по вісях 17х25 мм на фрагменті білої дактилоплівки розмірами 29х30 мм залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 31.01.2020 року з відеозаписом на DVD диску, під час якого підозрюваний ОСОБА_5 на місці розповів про обставини вчинення злочину, а саме, що 15 квітня або травня 2018 року о 14.00 год. він перебував на автовокзалі м. Олександрії та побачив на першій платформі автобус зразку СССР. Зайшовши до нього побачив, що в салоні було приблизно 5 пасажирів. Вийшовши з автобуса і обійшовши його, підійшов до водійської дверці побачив, що на водійських дверях висить портфель чорного кольору, відкривши його вийняв кошти номіналом по 1 та 2 гривні скріплені скобами в вигляді двох пакунків та пішов в сторону ринку. Скоби він викинув ще біля автобусу. Не дійшовши до першого ларька ринку почув собі в спину «стояти» та почав тікати в бік військової частини та добігши до зеленого паркану перескочив його. Перелізши через паркан, який розташований на перехресті вул. Карла Лібкнехта та вул. Червоноармійській, на прилеглій території ринку, біля павільйону зупинився і в той час прибігли ті хто його наздоганяв. Він поклав гроші під ларьок, однак перехожі повідомили тим особам, які за ним бігли, що він їх туди поклав. Коли приїхала поліція, то його забрали. Скарг на дії осіб, які його наздоганяли, він не подавав, претензій до них не має.

Також судом досліджені наступні процесуальні рішення та документи: витяг з ЄРДР за №0001271, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.04.2018 року, ухвала Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2018 року, про призначення судово-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження»; повідомлення про підозру від 29.04.2018 року; клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 22.06.2018 року; клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу від 22.06.2018 року; ухвала Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.06.2018 року, про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 ; постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 22.06.2018 року; постанова про відновлення досудового розслідування від 13.05.2019 року; клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу від 15.05.2019 року; ухвала Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2019 року, про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 ; постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 15.05.2019 року; постанова про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук від 18.11.2019 року; постанова про відновлення досудового розслідування від 24.11.2019 року; клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25.11.2019 року; клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу від 25.11.2019 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 11.01.2020 року; постанова про відновлення досудового розслідування від 11.01.2020 року; клопотання про продовження строку досудового розслідування від 12.01.2020 року; ухвала Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2020 року, про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою; постанова про продовження досудового розслідування від 13.01.2020 року; протоколи надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 31.01.2020 року, постанова про відновлення досудового розслідування та призначення групи слідчих від 11 січня 2020 року, якою відновлено досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні та призначено в цьому кримінальному провадження групу слідчих, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , картку про рух кримінального провадження (Додаток 5-А до п.2.2 Положення про ЄРДР), у якому зокрема, відображено, що дане кримінальне провадження було відновлено 11.01.2020, скріншот з відомостями з ЄРДР про те, що 11.01.2020 ОСОБА_14 відновлено кримінальне провадження №0001271, які підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

Крім того, на підтвердження розміру процесуальних витрат та вирішення питання щодо речових доказів судом досліджено: постанова про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання від 28.04.2018 року; розписка ОСОБА_7 від 28.04.2018 року, відповідно до якої останній отримав від слідчого належні йому грошові кошти в сумі сто гривень; постанова про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання від 30.05.2018 року.

Суд зазначає, що досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, узгоджуються між собою.

Надані як докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів рапорт помічника чергового Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_15 від 15.04.2018 року про те, що 15.04.2018 року о 14.13год. до Олександрійського ВП ГУНП по лінії 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_16 , про те, що 15.04.2018 року о 14.00год. в м. Олександрія по вул. Садова,1 на території автовокзалу ОСОБА_5 шляхом ривка намагався викрасти грошові кошти в сумі 200 грн., які знаходились в автобусі ПАЗ 672, д.н.з. НОМЕР_3 сполучення «Олександрія-Микільське», суд визнає недопустимим доказом, оскільки рапорти є внутрішнім документом, яким працівник поліції повідомляє начальника про певну подію та не є процесуальним джерелом доказів в розумінні вимог КПК України, зокрема, ст.84 КПК України.

Дослідивши сукупність зазначених доказів, суд також дійшов висновку про те, що вони не підтверджують перебування обвинуваченого ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, жоден із дослідження доказів не вказує на це. Тому цю обставину, що зазначена в обвинувальному акті, вважає, такою, що не підтвердилась під час судового розгляду.

Також за результатами дослідження судом сукупності наданих доказів не підтвердились окремі обставини щодо способу вчинення злочину, що зазначені в обвинувальному акті. Зокрема усі перелічені докази, зокрема показання потерпілого у судовому засіданні, протокол слідчого експерименту з участю потерпілого і обвинуваченого, вказують на те, що ОСОБА_17 відкрито викрав гроші з сумки, яка була прикріплена до дверей автомобіля біля крісла водія, перебуваючи не в середині автобусу а на вулиці за дверями автобуса зі сторони сидіння водія. Водночас ці обставини, які були встановлені судом під час судового розгляду, не впливають на остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_17 .

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, тобто грабежу, вчиненого повторно.

Суд відхиляє версію подій, про яку розповів обвинувачений під час його допиту у судовому засіданні. Його показання є внутрішньо суперечливими, факти, про які розповів обвинувачений суперечать один одному, про що було зазначено вище, не підтверджуються жодними доказами, суперечать описаний вище сукупності досліджених судом доказів і не спростовують їх. Також показання обвинуваченого у судовому засіданні є послідовними, адже обвинувачений декілька разів змінював свої показання безпосередньо під час допиту у судовому засіданні, відповідаючи на уточнюючі питання суду і учасників процесу. До того ж, показання обвинуваченого у судовому засіданні прямо суперечать протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 , зміст якого викладений вище. Слідчий експеримент був проведений за участі захисника, обвинувачений добровільно продемонстрував на місці події спосіб вчинення ним злочину та не мав претензій ні до працівників правоохоронних органів, ні до осіб, які його переслідували одразу після вчинення злочину та припинили вчинення злочину. Враховуючи викладене суд оцінює показання обвинуваченого, які він дав під час допиту у судовому засідання, як недостовірні.

Також суд відхиляє доводи захисника про те, що сумка, з якої під час огляду місця події 15.04.2018 року був вилучений календар, була чорного кольору. Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, доданого до протоколу огляду місця події від 15.04.2018 року, зазначена сумка, з якої були відкрито викрадені кошти і з якої під час огляду місця події вилучено пластиковий календар з відбитком пальця, була бордового кольору. Також під час допиту у судовому засідання потерпіли ОСОБА_7 стверджував, що зазначена сумка була саме бордового кольору.

Також суд відхиляє доводи захисника про відсутність доказів того, що викралення грошей відбулось відкрито, адже це підтвердив потерпілий ОСОБА_7 під час його допиту у судовому засіданні і під час проведення з його участю слідчого експерименту, а також це підтверджував сам обвинувачений під час проведення слідчого експерименту з його участю. Потерпілий стверджував, що грабіжнику кричали вслід пасажири автобуса. Також суд враховує непослідовність показань самого обвинуваченого, який так само під проведення слідчого експерименту підтверджував, що йому вслід кричали пассажири, а під час судового розгляду заперечував це. При цьому пояснення обвинуваченого причин зміни ним показань є суперечливими, вкрай непереконливими та не підтверджуються жодними доказами. Показання потерпілого натомість є послідовними та підтверджуються сукупністю інших досліджених судом доказів.

Також суд відхиляє доводи обвинуваченого про те, що слід пальця руки, який згідно висновку експерта належить саме йому, був залишений ним під час проведення з його участю слідчого експерименту. Так, згідно протоколу огляду місця події від 15.04.2018 календар з відбитком пальця був вилучений з сумочки на дверях автобусу зі сторони місця водія саме 15.04.2018 та неналежно упакований. Також цей відбиток пальця був предметом експертного дослідження, яке було проведене 29.05.2018, згідно якого цей відбиток належить саме обвинуваченому. Однак слідчий експеримент з участю обвинуваченого був проведений вже після розшуку обвинуваченого більше ніж через півтора роки після проведення експертного дослідження, а саме 21.01.2020. Тому обвинувачений не міг 21.01.2020 року залишити слід руки на календарі, який вже був виявлений слідчим та досліджений експертом за півтора роки до цього.

Також суд відхилив клопотання захисника про визнання недопустимими протоколів слідчих експериментів за участю підозрюваного і потерпілого у зв`язку з тим, що згідно з постановою начальника СВ Олександрійського ВП ОСОБА_18 від 13.01.2020 ОСОБА_13 доручено проводити слідство у цьому провадженні, однак клопотання слідчого ОСОБА_13 , про продовження строку досудового розслідування датоване 12.01.2020. Вирішуючи це клопотання, суд застосовує правові висновки, викладені у постановах ККС ВС від 19.05.2020 у справі № 490/10025/17, від 28.05.2020 у справі 751/9365/15-к , від 19.05.2020 у справі 490/125/17, згідно яких відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора у конкретному провадженні сама по собі не означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень, а також процесуальні документи не є самостійним доказом у кримінальному провадженні і суд, аналізуючи кожен із доказів, повинен дослідити процесуальні підстави (ухвали, клопотання тощо), які стали підставою для отримання будь-якого з доказів. Суду надано прокурорм постанову про відновлення досудового розслідування та призначення групи слідчих від 11 січня 2020 року, якою відновлено досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні та призначено в цьому кримінальному провадження групу слідчих, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , картку про рух кримінального провадження (Додаток 5-А до п.2.2 Положення про ЄРДР), у якому зокрема, відображено, що дане кримінальне провадження було відновлено 11.01.2020, скріншот з відомостями з ЄРДР про те, що 11.01.2020 ОСОБА_14 відновлено кримінальне провадження №0001271, які підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів, зокрема те, що слідчий Дядіцин 12.01.2020 виконував обов`язки слідчого у цьому провадження під час звернення до керівника прокуратури з клопотанням про продовження строку досудового розслідування. Також надані суду процесуальні рішення, що перелічені вище, підтверджують, що слідчий Дядіцин мав повноваження проводити досудове розслідування також і на момент виникнення керівником прокуратури постанови про продовження строку досудового розслідування.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що злочин, який був ним вчинений є тяжким, обвинувачений раніше судимий за ч.3 ст.185 КК України, неодружений, не має дітей, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має професійно-технічну освіту, має нейтральну характеристику з місця проживання.

Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Орган пробації також вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, тобто у нижній межі санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Строк відбування покарання слід рахувати з часу фактичного затримання, тобто 11 січня 2020 року. Строк попереднього ув`язнення слід зарахувати у строк покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.07.2017 року обвинувачений засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком два роки. За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 78 КК України, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не пред`являвся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке слід відбувати в місцях позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.07.2017 року у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання з 11.01.2020 року по день набрання цим вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залучення експертів і проведенням експертиз у сумі 1144,00 грн.

Вирішити долю речових доказів:

спеціальний пакет експертної служби №4018266 із аркушем зі слідом руки, дактилокартою та дві первинні упаковки після проведення дактилоскопічної експертизи - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

грошові кошти в сумі 195 (сто дев`яносто п`ять) гривень, які віддано на зберігання ОСОБА_7 залишити у останньому.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1