УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року

м. Київ
справа № 775/420/2017
провадження № 51 - 6310 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах о ОСОБА_5 , на ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року,
встановив:
Як вбачається з матеріалів провадження вироком Апеляційного суду Донецької області від 22 квітня 2002 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч.1 ст. 129, ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 152, п. 4, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК (1960 р.) до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного суду України від 17 квітня 2003 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 залишено без задоволення, вирок Апеляційного суду Донецької області від 22 квітня 2002 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без змін.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року заяву засудженого ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 22 квітня 2002 року залишено без задоволення.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року повернуто апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року, якою заяву засудженого ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 22 квітня 2002 року залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 26 березня 2020 року скасовано ухвалу Донецького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року в частині повернення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 та призначено в цій частині новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник обмежився загальними фразами про порушення, допущені, на його думку, судом апеляційної інстанції, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судового рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПКта з огляду на положення статей 370, 404, 412-413, 419 цього Кодексу.

Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений законом строк.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3