Справа № 305/304/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження: представника власника майна

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/176/20, за апеляційною скаргою, яку подала ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.02.2020 задоволено клопотання начальника Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000013, відомості про кримінальне правопорушення в якому 04.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :08:001:0459, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на полонині «Драгобрат» за межами смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області і перебуває у власності ОСОБА_6 шляхом заборони користуватися і розпоряджатися нею.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 26.02.2020 прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно. Клопотання вмотивоване тим, що земельна ділянка постановою прокурора від 11.02.2020 визнана речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Відповідно до клопотання, 24.11.2014 державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 посвідчила довіреність № 1-1034, якою ОСОБА_9 нібито уповноважила ОСОБА_10 бути її представником у відповідних органах з питань приватизації земельної ділянки, хоча насправді таку довіреність не підписувала і, як наслідок, 12.08.2016 ОСОБА_10 відчужив земельну ділянку доньці ОСОБА_6 , чим спричинив її власнику матеріальну шкоду. Досудовим розслідуванням встановлено, що таке відчуження має ознаки фіктивності, оскільки здійснено на користь близького родича. З огляду на наведене, беручи до уваги те, що вказана земельна ділянка була відчужена ОСОБА_10 без відома власника, прокурор вважає, що є підстави вважати, що вона може бути повторно відчужена, що призведе до приховування та передачі майна, а тому з метою запобігання ризиків повторного її відчуження, приховування, забезпечення відшкодування шкоди, просить накласти арешт на земельну ділянку шляхом заборони користуватися і розпоряджатися нею. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що розгляд його необхідно провести без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 171 КПК України, що, згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000013, відомості про кримінальне правопорушення в якому 04.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. У судовому засіданні доведено, що зазначене у клопотанні майно має значення речового доказу в кримінальному проваджені, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що прокурором доведено необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків можливого її відчуження, приховання. Тому, з метою забезпечення збереження речового доказу, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання і тому таке було задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, тому має бути скасована. Апелянт вважає, що прокурор не довів існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказується у клопотанні, оскільки ним не надано доказів того що земельна ділянка відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Постанову прокурора про визнання земельної ділянки речовим доказом вважає формальною. Окрім того, посилається на те, що земельна ділянка визнана речовим доказом в іншому кримінальному провадженні № 0000199 від 03.10.2016. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та власника майна ОСОБА_6 , неявка яких з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: прокурор та власник майна ОСОБА_6 належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища власника майна; від вказаних осіб не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомостей про поважність причин їх неявки; що у розгляді судового провадження бере участь представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , а прокурор подав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно земельну ділянкою, кадастровий номер :08:001:0459, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на полонині «Драгобрат» за межами смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області і перебуває у власності ОСОБА_6 , слідчим суддею взяті до уваги положення Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.
Так, перевіривши доводи клопотання та викладені у судовому рішенні висновки, колегія судів погоджується з твердженнями слідчого судді про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим у клопотанні майна критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, а відповідно й можливості його використання стороною обвинувачення як доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, зокрема, для збереження речових доказів, а також для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з речовими доказами, на них необхідно накласти арешт.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що вказане вище майно - земельна ділянка, кадастровий номер :08:001:0459, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на полонині «Драгобрат» за межами смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області і перебуває у власності ОСОБА_6 , на яку накладений арешт, відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце.
Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів, у провадженні слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 перебуває кримінальне провадження за № 0000013 відомості про кримінальне правопорушення в якому 04.02.2020 внесені до ЄРДР за ознаками діяння, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, що із вказаного кримінального провадження 17.02.2020 в окреме провадження виділені матеріали, яким присвоєно номер 0000199 і у цьому кримінальному провадженні прокурором подано клопотання.
Відповідно до постанови прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 земельна ділянка, кадастровий номер :08:001:0459, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на полонині «Драгобрат» за межами смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області і перебуває у власності ОСОБА_6 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.
Беручи до уваги наведене, колегія судів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно на земельну ділянкою, кадастровий номер :08:001:0459, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на полонині «Драгобрат» за межами смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області і перебуває у власності ОСОБА_6 , яке саме по собі та з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, в ході якого органу досудового розслідування необхідно провести відповідні експертизи, у зв`язку із чим, саме із метою збереження речових доказів, майно підлягає арешту. При цьому береться до уваги те, що вказана земельна ділянка була відчужена ОСОБА_10 на користь доньки ОСОБА_6 , що матеріали кримінального провадження містять дані про те, що така може бути повторно відчужена.
Доводи апеляційної скарги про те, що : прокурор не довів існування правових підстав для накладення арешту на майно, а слідчим суддею в ухвалі не обґрунтовано підстав для накладення арешту на земельну ділянкою, кадастровий номер :08:001:0459, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на полонині «Драгобрат» за межами смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області і перебуває у власності ОСОБА_6 , про те, що постанова прокурора про визнання майна речовим доказом є формальною, - колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають і не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно. З огляду на наведене, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах судового провадження доводи апелянта про те, що постанова прокурора про визнання земельної ділянки речовим доказом є формальною.
На інші доводи, які б давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що вищевказане майно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце; що вказане майно постановою слідчого від 11.02.2020 визнано речовим доказом; що таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення на нього арешту, є виправданим.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вказане у клопотанні прокурора майно.
З огляду на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що адвокатом апелянтом не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді й будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду від 27.02.2020, якою накладено арешт на земельну ділянкою, кадастровий номер :08:001:0459, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на полонині «Драгобрат» за межами смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області і перебуває у власності ОСОБА_6 , залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: