Справа № 629/4957/20
Провадження № 1-кс/629/972/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001101 від 25.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
в с т а н о в и в:
Старший слідчий СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в якому просила накласти арешт на вилучений мобільний телефон марки «Xiaomi MI PLEY», модель М1901F9E, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження вказаного майна, а також просила визначити місце зберігання мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 24.10.2020 року близько 19:50 год. громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 3, поблизу буд.18, відкрито із сумки викрав її мобільний телефон марки «MI PLEY», чим спричинив майнову шкоду на суму 1000 гривень.
За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001101 від 25.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
02.11.2020 року в ході огляду предметів, потерпіла ОСОБА_5 добровільно видала мобільний телефон марки «Xiaomi MI PLEY», модель М1901F9E, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , пояснивши при цьому, що вказаний мобільний телефон вона викупила з ломбарду «Економ» в м.Лозова.
Вище вказаний телефон було вилучено та визнано речовим доказом.
Старший слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
В даному випадку завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування,

пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
В ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Отже, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт.
Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді.
Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону.
При цьому частиною 7 статті 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.
Отже, діючим законодавством не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання речового доказу, а також покладення рішенням слідчого судді відповідальності за зберігання речових доказів.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.
Виходячи з наведеного, вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.
Враховуючи, що клопотання слідчого щодо арешту майна подане з передбачених законом підстав та у встановленому законом порядку, за формою і змістом відповідає чинному КПК України, беручи до уваги проаналізовані обставини та те, що слідчим наведено та надано докази «поза розумним сумнівом» щодо наявності підстав для накладення арешту на майно в порядку, передбаченому главою 17 КПК України, зокрема, на вилучений мобільний телефон марки «Xiaomi MI PLEY», модель М1901F9E, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження вказаного майна, з метою збереження речового доказу, слідчий суддя вважає, що клопотання старшого слідчого Лозівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001101 від 25.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України- задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучений мобільний телефон марки «Xiaomi MI PLEY», модель М1901F9E, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження вказаного майна.
В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовити.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим після її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1