Ухвала
Іменем України
29 січня 2021 року

м. Київ
справа № 686/11519/20
провадження № 51 327 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 жовтня

2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216,
встановив:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену в межах кримінального провадження № 0000216 між прокурором відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, крім житла; за ч. 3 ст. 307 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк

5 років 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла.
Згідно з вироком ОСОБА_7 засуджено за те, що він одноособово, а також за попередньою змовою групою осіб та в складі організованої групи, до якої входили Особа 1 та Особа 2, впродовж 2019-2020 років, повторно, незаконно придбав, зберігав, перевозив з метою збуту психотропну речовину та особливо небезпечні наркотичні засоби у великих та особливо великих розмірах, а також незаконно збував психотропну речовину та особливо небезпечні психотропні речовини

у великих розмірах.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2020 року на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України

(далі КПК).
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_4 посилається на те, що

у вироку на підставі угоди щодо ОСОБА_7 хоча і зазначено, що останній вчиняв злочин разом з Особою 1 та Особою 2, проте при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд вказав обставини, які дозволяють ідентифікувати ОСОБА_5 , як особу, яка вчиняла кримінальне правопорушення у співучасті з ОСОБА_7 . Тому ОСОБА_5 хоча і не був визнаний учасником цього провадження, однак вправі захищати свої права та інтереси шляхом апеляційного оскарження вказаного вироку. З огляду на це захисник вважає, що апеляційний суд, повернувши апеляційну скаргу, обмежив його право на апеляційний перегляд, закріплене у статтях 55, 129 Конституції України,

статтях 7, 24 КПК.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи

з наступного.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Статтею 394 КПК передбачено особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, в тому числі і вироку суду на підставі угоди. Відповідно до положень ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Як убачається з копії вирокуна підставі угоди щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та його захисник до осіб, зазначених у ч. 4 ст. 394 КПК, не відносяться.

Проте, згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від

3 березня 2016 року (справа № 5-347кс15), незважаючи на визначений ст. 394 КПК перелік суб`єктів оскарження окремих судових рішень, судове рішення може бути оскаржено до суду вищої інстанції особою, чиїх прав, свобод та інтересів воно стосується.
При цьому, відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 травня 2020 року (справа

№ 639/2837/19; провадження № 51-5394кмо19), вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, суддя-доповідач має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.
Разом з цим, посилання сторони на те, що рішення стосується прав, свобод та інтересів інших осіб повинно бути вмотивовано виходячи зі змісту вироку на підставі угоди.

З копії вироку місцевого суду на підставі угоди вбачається, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення у складі організованої злочинної групи, утвореною Особою 1 та за участю Особи 2. При цьому, будь-яких ознак або обставин, за якими можна було би ідентифікувати осіб, про співучасть з якими йдеться у вироку щодо ОСОБА_7 , судове рішення не містить.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_4 на вказаний вирок, впевнився, що у його тексті відсутні будь-які дані та обставини, які дозволяють ідентифікувати його підзахисного

ОСОБА_5 , та повернув апеляційну скаргу на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК.
Таким чином, суд апеляційної інстанції правильно вирішив питання про те, що вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня

2020 року на підставі угоди не є таким, що зачіпає права ОСОБА_5 , та відповідно не визнав захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 особою, яка відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК має право апеляційного оскарження вироку відносно ОСОБА_7 на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. З наведеним висновком суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Ухвала апеляційного суду є законною та відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3