Справа № 454/1879/20
УХВАЛА

про арешт майна

м. Сокаль 10.09.2020 року

Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю :
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся в суд з клопотанням та просить накласти арешт на вилучені 01.09.2020р. під час огляду належного ОСОБА_3 господарства по АДРЕСА_1 мотоцикл марки «Honda» чорного кольору з номером рами GNH2SC33A без переднього колеса та мотоцикл червоного кольору без розпізнавальних знаків з двигуном об`ємом 119 куб.см.

Клопотання мотивовано тим, що дане майно є речовими доказами та арешт необхідно накласти з метою збереження і фіксації слідової інформації, недопущення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати та знищення цих речових доказів.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно протоколу огляду місця події від 01.09.2020р., з господарства по АДРЕСА_1 вилучено ряд майна, яке надав ОСОБА_4 .

Жодних подій, які стосуються поточного кримінального провадження, за вказаною адресою не відбувалося по АДРЕСА_1 не відбувалося, у вказаному місці та час, окрім вилучення майна, не вчинялося жодних дій, .

З даного протоколу також встановлено, що єдиною метою цієї слідчої дії було виявлення предметів, здобутих в результаті вчинення кримінального правопорушення, оскільки слідчим оглянути і описано лише вилучене майно, тобто проведений органами досудового розслідування огляд місця події фактично був обшуком, який згідно з приписами ч.2 ст.234 КПК проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.2 ст.237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється за правилами, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частина 2 статті 234 КПК України містить імперативну вказівку на необхідність ухвали слідчого судді, як підстави проведення обшуку.

В той же час, слідчим не представлено доказів дозволу слідчого судді на огляд вищевказаного господарства, оскільки наявність згоди на проникнення до житла чи володіння не звільняє слідчого та прокурора від обов`язку отримання дозволу на огляд.

Крім того, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 17.04.2020р., а майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вилучено 01.09.2020р.

Із зазначеного вбачається, що в слідчого було достатньо часу, щоб завчасно звернутися з клопотанням про надання дозволу на огляд/обшук володіння.

Крім того, згідно ч.3 ст.233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Існування невідкладності слідчим не доведено.

Також, до клопотання не долучено доказів того, що вилучене майно визнано речовими доказами.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна (ст.169 КПК України).

За таких підстав, у випадку накладення арешту на дане майно може призвести до визнання їх недопустимими доказами так як статтею 87 КПК України регламентовано, що суд зобов`язаний визнати діяння щодо здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.172, 173 КПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про арешт майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1