Справа № 487/5698/20
Провадження № 1-кс/487/5987/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 16.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016 року,
ВСТАНОВИВ:

05.10.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням. підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 16.09.2020 року про закриття кримінального провадження, у якій заявник просив скасувати зазначену постанову, як незаконну та необґрунтовану.
До судового засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати скаргу у його відсутність, просив скаргу задовольнити.
Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, в судовому засіданні був відсутній, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого під час розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено та із матеріалів скарги вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016 року за ч.4 ст. 368, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 152, ч.4 ст. 358, ч.2 ст.364, ч.3 ст.358 КК України. 06.06.2016 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 368, ч.3 ст. 190, ч.3 ст.358 КК України. 17.11.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру за ч.4 ст. 368, ч.3 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України. 02.12.2016 року прокурором Одеської області прийнято рішення про скасування повідомлень про підозру ОСОБА_5 від 06.06.2016 та 17.11.2016 року. 28.11.2017 заступником Генерального прокурора України прийнято рішення про скасування постанови прокурора Одеської області від 02.12.2016 року, якою скасовані повідомлення про підозру. Дане рішення обґрунтоване тим, що прокурор Одеської області не уповноважений у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства скасовувати повідомлення про підозру. Дане рішення заступника Генерального прокурора 29.11.2018 року скасоване Генеральним прокурором України. 23.01.2017 ОСОБА_5 відповідно до відомостей ЄРДР знову повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 368, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, проте документальне підтвердження складання такого повідомлення та його вручення особі у матеріалах провадження відсутнє. Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 16.09.2020 року кримінальне провадження № 0000092 від 17.02.2016 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито. Вказана постанова обґрунтована тим, що ч.2 ст. 283 КПК України передбачені наступні дії: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Проте жодне з вказаних рішень щодо підозрюваного дотепер не прийняте. У кримінальному провадженні № 0000092 від 17.02.2016 не встановлено достатніх доказів для звернення до суду з обвинувальним актом або клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, оскільки у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування та вчасного його не продовження не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати в межах строку розслідування вказаного провадження щодо підозрюваного.
Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в у встановленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів вищевказаної скарги вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000092 не досліджено усіх обставин кримінального провадження та не вирішено питання щодо вчинення подальших процесуальних дій. Таким чином, висновок прокурора про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч.3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова прокурора ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 16.09.2020 року є передчасною, оскільки під час досудового розслідування не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, не було в повному обсязі проведено досудове розслідування, не вчинені процесуальні дії, по всебічному та об`єктивному розслідуванню.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 16.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1