У Х В А Л А

09.11.2020 року

м.Мостиська

єдиний унікальний номер №452/3037/15-к
провадження №1-кп/448/14/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000961 від 11.09.2014 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 , - не з`явився,
обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі відео конференції із Самбірським міськрайонним судом Львівської області),
та його захисник - адвокат ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 , через канцелярію суду подав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в нічний час доби. В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_3 , обвинувачується, у вчиненні тяжкого злочину. Під час попередніх судових засідань встановлено ризики щодо обвинуваченого, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: - переховуватись від суду, що проявились у тому, що під час судових засідань, а саме 25.09.2018р., 21.03.2019р., 24.04.2019р., 27.06.2019р., 18.12.2019р., 10.02.2020р. та 13.10.2020р. обвинувачений без поважних причин та не повідомлення суду про своє не прибуття не з`являвся в судові засідання. Також, ухвалами Мостиського районного суду Львівської області від 23.07.2019р., та 10.02.2020р., ОСОБА_3 , був оголошений у розшук, у зв`язку з переховуванням від суду; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме затягувати судовий розгляд ухиляючись від явки в суд, оскільки перебував двічі у розшуку, тощо.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , підтримав подане ним клопотання, посилаючись на обставини, що зазначені у такому.

Обвинувачений ОСОБА_3 , та його захисник - адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили суд у задоволенні такого відмовити, оскільки вважають, що таке клопотання належними та допустимими доказами не обґрунтовано.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали такого, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 26.02.2020 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід домашній арешт, в нічний час доби, зокрема з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби.

Строк дії ухвали встановлено до 25.04.2020 року.

На даний час строк дії вказаного запобіжного заходу сплив.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні заявленого клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу - домашнього арешту, суд враховує вимоги ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора, суд крім наявності ризиків зазначених у ч.1 ст.177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.

Конституцією України визначені та закріплені права і свободи людини, які гарантуються і оберігаються Державою, а саме:

Стаття 29. Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 55. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 63. Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, 1950 року домашній арешт є способом обмеження конституційного права особи на свободу, а тому на думку слідчого судді є одним з запобіжних заходів, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, оскільки обвинувальний акт у цьому провадженні скеровано до суду та триває судове провадження.

Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 , має постійне місце проживання та реєстрації, на даний час не працевлаштований, проживає з матір`ю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тощо.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на судовому засіданні, котре мало місце 26.02.2020 року, не відпали.

З урахуванням обставин даного кримінального правопорушення та вагомості наявних доказів вчинення таких саме ОСОБА_3 ; беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній; враховуючи суворість покарання, передбаченого за вчинення злочину, що інкримінований обвинуваченому, а відтак існування вірогідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, що відповідно може спонукати його переховуватись від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов до висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про існування і надалі ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому вважає необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід - домашній арешт, в нічний час доби (з 20:00 год. до 07:00 год. наступної доби).

Відтак, суд приходить до переконання, що саме такий запобіжний захід є спів мірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу, а тому клопотання прокурора ОСОБА_4 , підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У зв`язку з наведеним, суд вважає покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що ним були зазначені у клопотанні.

Керуючись ст.176-178, 181, 194, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід - домашній арешт, строком на 2 (два) місяці.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання та роботи;

- не відлучатися з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора та суду, у період часу з 20:00 год. до 07:00 год. наступної доби.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон України, інші документи, що дають право виїзду за кордон України.

Строк дії ухвали суду встановити до 08.01.2021 року включно.
Виконання ухвали суду доручити співробітникам Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду оголошено учасникам справи о 16.35 год., 13.11.2020 року.

Суддя ОСОБА_1