ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3258/20 Справа № 180/970/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000318 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним в частині призначення узгодженої сторонами міри покарання змінити, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та вважати ОСОБА_9 засудженим: - за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; - за ч.2 ст.310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 11.06.2020 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону України № 270-VI від 15.04.2008, санкція цього Закону передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України № 2617-УІІІ від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Цим законом внесено відповідні зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України, зокрема, виключено такий вид покарання, як позбавлення волі.
Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, в порушення зазначених вимог закону, суд призначив ОСОБА_9 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Таким чином, місцевий суд не перевірив угоду в цьому провадженні на відповідність вимогам КПК України, не відмовив у затвердженні такої угоди, тобто не виконав вимоги ч. 7 ст. 474 КПК України, а затвердивши дану угоду, ухвалив незаконний вирок, який не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості від 27.06.2020 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; - за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин, без мети збуту, незаконно, придбав наркотичний засіб канабіс, який переніс до місця свого мешкання по АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав для власного вживання, до моменту вилучення працівниками поліції. Крім того, у квітні 2020 року, ОСОБА_9 на території свого домоволодіння АДРЕСА_1 , виявив самовсходи рослини коноплі, після чого у нього виник умисел на вирощування рослин конопель, на виконання чого, до моменту вилучення - 11.06.2020 року, ОСОБА_9 здійснював вирощування рослини коноплі на своїй присадибній ділянці, без мети збуту, для власного вживання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора та просила її задовольнити, захисника, яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги, поданої прокурором, щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Згідно із вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України: - закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість; - закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 11.06.2020 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, в редакції Закону України № 270-VI від 15.04.2008 року, санкція цього Закону передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Цим законом внесено відповідні зміни до санкції ч.1 ст.309 КК України, зокрема, виключено такий вид покарання, як позбавлення волі.
Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, в порушення зазначених вимог закону, суд призначив ОСОБА_9 узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 3 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року задовольнити.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим: - за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; - за ч.2 ст.310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим ОСОБА_9 до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4