Справа №487/3668/20
Провадження №1-кс/487/73/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,скаржника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04.09.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій зазначив, що 18.05.2020, він як потерпілий у кримінальному провадженні №0000027, звернувся до слідчого ТУДБР, розташованого у м. Миколаєві з клопотанням про виконання слідчих дій у кримінальному провадженні. Однак листом слідчого йому було відмовлено у задоволенні клопотання. Просить зобов`язати слідчого провести слідчі дії зазначені у клопотанні від 18.05.2020 року.

В судовому засіданні, проведеного в режимі відеоконференції, ОСОБА_3 скаргу підтримав, стверджував, що дії слідчого, які виразились у відмові у задоволенні клопотання порушують його законні права та інтереси, як потерпілого у кримінальному провадженні. Вважає, що відповідь слідчого у вигляді листа, є невмотивованою, необґрунтованою. Постанову слідчим винесено не було. Просив зобов`язати слідчого провести слідчі дії зазначені у клопотанні від 18.05.2020 року у повному обсязі, вручити йому пам`ятку потерпілого.

Захисник скаржника підтримав вимоги скарги.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні встановлено, що 18.05.2020 ОСОБА_3 надіслав прокурору Одеської області клопотання , зареєстроване за вх..№9940, щодо здійснення слідчий дій у кримінальному провадженні №0000027.

Зазначене клопотання було направлено для розгляду до ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві.

01.06.2020 за вих.. № 05.15/05.15/11246, слідчим Другого слідчого відділу ОСОБА_5 було надано відповідь ОСОБА_3 на вищезгадане клопотання.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.
Частиною 1 статті 303 КПК України, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Встановлений вказаною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду на зазначене, нормами кримінально-процесуального законодавства України, у тому числі ст. 303, не передбачено визнання дій або бездіяльності слідчого або прокурора незаконними.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язати слідчого провести слідчі дії, оскільки відповідно до ст.ст. 36, 40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Слідчий суддя не може виходити за межі повноважень, визначених кримінально-процесуальним законодавством України.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути у строк не більше трьох днів з моменту їх подання та задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Слідчим були виконані вимоги ст.. 220 КПК України, та надана відповідь ОСОБА_3 на подане ним клопотання від 18.05.2020 року.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.220, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1