Справа № 387/749/18
Провадження № 1-кп/396/53/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - адвокат ОСОБА_7
Обвинувачений ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 24.11.2017 року вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
24.11.2017 року близько 17 год., більш точного часу ні судом ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 прибув до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживав ОСОБА_8 .
Зайшовши на територію подвір`я вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_3 помітив на території даного подвір`я гр. ОСОБА_6 з яким у нього почалася розмова, в ході якої у ОСОБА_3 виник раптовий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, 24.11.2017 року, близько 17 год. більш точного часу ні судом ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, знаходячись в положенні стоячи, обличчям до обличчя відносно ОСОБА_6 , чітко усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої pvки почав наносити удари в область обличчя ОСОБА_6 в кількості близько 10 ударів, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, гематоми верхньої губи, гематоми та саден правої та лівої скулової ділянки, садна в надбрівній ділянці з права, гематоми в область лівої брови, перелому спинки носа без зміщення відламків, струсу головного мозку.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 82 від 27.06.2018 року дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я на термін більш 6 - ти діб та утворилися від локальної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (не менше 6-ти травмуючих дій).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, та суду пояснив, що вчинив правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Визнав, що вчинив неправомірно та щиро розкаївся у скоєному. Просив суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу, який зобов"язується сплатити. Цивільний позов заявлений представниклм потерпілого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 визнав частково на суму 5000 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засіданні вказав, що він 24.11.2017 року приїхав до ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 щоб ремонтувати мотоцикл. Близько 17 год. до вказаного домоволодіння прибув ОСОБА_3 . В ході суперечки, яка відбулося в дворі вказаного домоволодіння між ним та ОСОБА_3 , останній наніс йому близько 10 ударів в область обличчя. Після нанесення ударів він втратив свідомість. Крім того додав, що він лікувався в Добровеличківській ЦРЛ дванадцять днів, тому поніс суттєві матеріальні витрати.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, так як обвинуваченим 24.11.2017 року вчинено умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - скоєно злочин невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України - судом не встановлені.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 01.10.2020 року, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює не офіційно, скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на "Д" обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Згідно досудової доповіді та висновку Добровеличківського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення чи обмеження волі не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства цілком можливе за умов застосування нагляду та проходження особою пробаційної програми. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу, який обвинувачений має змогу сплатити так як отримує матеріальний дохід.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Розглянувши цивільний позов, поданий представником потерпілого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне задовольнити його частково, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У ч. 3 ст. 23 ЦК зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У постанові Верховного суду України № 237/2676/17 від 04 червня 2020 року було зазначено, що «…Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви...».
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, глибину душевних страждань та незручностей, які виникли в результаті кримінального правопорушення, а також з урахування обставин справи та вимог розумності, виваженості та справедливості, враховуючи особу обвинуваченого та зухвалість його дій, суд прийшов до висновку, що на користь потерпілого ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути моральну шкоду в сумі 4000 грн.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- медична кратка стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 4711, яка повернута на відповідальне зберігання до Добровеличківської ЦРЛ - повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1