Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 375/132/20
номер провадження 1-кп/368/126/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2020 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000011 від 15.01.2020 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів Рокитнянського району Київської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта професійно-технічна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 14.01.2020 р. близько 23 год. спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїхали до ОСОБА_8 , який проживає по АДРЕСА_3 .
Перебуваючи в АДРЕСА_3 , а саме: поряд з домоволодінням АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ОСОБА_9 , вони вийшли з автомобіля. Перебуваючи у подвір`ї, ОСОБА_5 пішов до будинку та почав кликати ОСОБА_8 , ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 в цей час вийшли з подвір`я та пішли до автомобіля останнього, а ОСОБА_10 залишився на подвір`ї біля вхідної хвіртки.
В цей час у ОСОБА_11 , який перебував сам на подвір`ї, а саме поряд з гаражним приміщенням, виник умисел на вчинення крадіжки з даного гаража. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаться непомітними, зняв навісний замок, який був не зачинений на ключ та відчинивши вхідні двері, таким чином проник до його середини.
Перебуваючи в гаражному приміщенні, ОСОБА_10 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, помітив з права від входу пластикову пляшку об`ємом 5 літрів в середині якої знаходився бензин марки А-92 та викрав його.
Завершуючи виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_10 , виходячи з гаражного приміщення з права від входу помітив алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів. Продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_10 підійшов до нього та також викрав його.
Після вчинення крадіжки, ОСОБА_10 поклав викрадені ним за вище вказаних обставин речі до багажника автомобіля марки ВАЗ 21011, який належить ОСОБА_7 , не повідомляючи про це іншим присутнім особам.
Згідно з висновком експерта №132 від 17.01.2020 р., складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість алюмінієвого бідона об`ємом 40 л. станом на 14.01.2020 р. становить 350 гривень, ринкова вартість 1 л. бензину марки А-92 станом на 14.01.2020 р. становить 25 гривень 65 копійок.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_10 завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 478 гривень 25 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України визнав повністю та відповідаючи на запитання пояснив, що він близько 23 год. на автомобілі марки «ВАЗ 21011» разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїхали до ОСОБА_8 , який проживає по АДРЕСА_3 . Оскільки товариша не було, то у нього, перебуваючи на подвір`ї, виник умисел на крадіжку. Двері у гаражі було не зачиненими, так як замок просто висів і він, знявши замок, у гаражі викрав пустий бідон і каністру з бензином. Бензин був залитий у машину, а бідон він віддав працівникам поліції. За бензин він з потерпілою розрахувався. Просить при призначенні покарання врахувати, що він добровільно відшкодував завдані потерпілій матеріальні збитки, а також просить вибачення і такого більше робити не буде.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, подавши до суду заяву, в якій просить судовий розгляд провести у її відсутність. Жодних претензій, у тому числі матеріального характеру, до ОСОБА_11 вона не має. При визначенні міри покарання ОСОБА_11 покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюється, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний у вчиненні злочину та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 05 лютого 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Острів Рокитнянського району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 1 від 20.01.2020 р. станом на 27.01.2020 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Рокитнянської районної ради «Рокитнянська центральна районна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Рокитнянської районної ради «Рокитнянська центральна районна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Острівської сільської ради виданої гр. ОСОБА_3 , 1991 року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1 встановлено, що громадянин ОСОБА_10 неодружений, зареєстрований за місцем проживання по паспорту за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає в приватному будинку своєї баби за адресою АДРЕСА_4 . Має професійно-технічну освіту. Закінчив Київський енергетичний ліцей, здобувши фах зварника ручного зварювання. В даний час не працює. Шкідливих звичок не має. За період проживання в с. Острів гр.. ОСОБА_10 в порушенні громадського правопорядку не замічався. Від рідних, сусідів та жителів села скарг в сільську раду не надходило.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України - тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є тяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.

Згідно Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.
Потерпіла ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто є особою похилого віку.
Тому до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, щиро покаявся, сприяв у розслідуванні злочину та відшкодував заподіяну шкоду, думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України та висновок досудової доповіді, згідно якої орган пробації вважає, що виправлення гр. ОСОБА_3 без позбавлення волі на певний строк є цілком можливим. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для, впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, а тому суд вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченому покарання буде у виді позбавлення волі в межах санкції статті КК України.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому суд вважає за необхідне ОСОБА_3 звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 20.01.2020 року на належний на праві власності жительці АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 бідон алюмінієвій об`ємом 40 л, який містить напис червоною літерою «П» та який перебуває на зберіганні у приміщенні Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, що в смт. Рокитне Київської області по вул.. Заводська, 3, слід скасувати.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 20.01.2020 року на належний на праві власності жительці АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 бідон алюмінієвій об`ємом40 л, який містить напис червоною літерою «П» та який перебуває на зберіганні у приміщенні Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, що в смт. Рокитне Київської області по вул.. Заводська, 3, - скасувати.
Речові докази по кримінальному провадженню: алюмінієвий бідон об`ємом 40 л, - який поміщено на зберігання в кімнату для зберігання речових доказів Рокитянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області - після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_9 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1