Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/113/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0012377 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, має на утриманні 1 малолітню лдитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин.
На підставі ч.5 ст.74, ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив умисне легке тілесного ушкодження, за таких обставин.
04.11.2017 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_9 знаходився на подвір`ї біля квартири АДРЕСА_2 .
У ході сварки, на ґрунті існуючих неприязних відносин у ОСОБА_9 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Діючи із вказаним умислом, ОСОБА_9 наніс один удар правою рукою в область голови потерпілому ОСОБА_10 , який не втримавши рівноваги, впав на землю. Після цього ОСОБА_9 почав наносити удари ногами по обличчю потерпілого, а також наніс останньому один удар в ліве вухо.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_10 згідно з висновком судового-медичної експертизи №1474 від 06.11.2017 року тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі справа, синців на обличчі зліва та на лівій вушній раковині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду і винести ухвалу про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Провести судове слідство в обсязі допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і дослідження протоколів слідчих експериментів потерпілого ОСОБА_10 і свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд у вироку, не зазначив про те, що доручення про проведення досудового розслідування та постанова про призначення групи прокурорів у справі, які відкриті стороні захисту не підписані відповідними керівниками, а тому слідчий і прокурор не мали права приймати процесуальні рішення, крім цього, постанова від імені керівника прокуратури фальсифікувалась слідчим, а не виносилась керівником прокуратури.
Обвинувачений ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в судовому засіданні показали, що потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 без запрошення зайшли до будинку де вони відпочивали і конфлікт виник в зв`язку з залицяннями свідка ОСОБА_14 до інших чоловіків в зв`язку з чим у неї був конфлікт з потерпілим.
Вказані обставини суд у вироку не вказав, неправдиво зазначивши, що підстав оговорювати у потерпілого не було.
Зазначає, що на досудовому слідстві під час допиту 08.11.2017 року і слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_10 дав показання, що разом зі свідками приїхав на день народження додому до обвинуваченого, після конфлікту він вийшов на вулицю де його ударив ОСОБА_16 в ліве око, потім вийшов ОСОБА_17 навалився на нього і вони впали, до них підійшли ОСОБА_16 і ОСОБА_18 та ногами наносили йому по обличчю і в ліве вухо.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 з урахуванням заяви про злочин про проникнення до житла, змінив показання, що його і свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до будинку запросила і завела ОСОБА_11 , що на нього напав, вдарив ззаду і бив тільки обвинувачений ОСОБА_9 .

На досудовому слідстві під час допиту 08.11.2017 року та під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_14 дала показання, що з потерпілим прийшла на день народження додому до обвинуваченого, після конфлікту потерпілий вийшов на вулицю. Побережець ОСОБА_16 залишився в будинку, коли потерпілий намагався зайти до будинку його вдарив ОСОБА_16 , а її схопив ОСОБА_18 і бив головою о стіну, після чого витяг з подвір`я за ворота та кинув на землю. Юлія і ОСОБА_19 допомогли їй піднятись і коли вона зайшла на подвір`я, то побачила, як потерпілого б`ють ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , куди саме вона не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 з урахуванням заяви про злочин про проникнення до житла, змінила показання, що ії до будинку запросила завела ОСОБА_11 , що після конфлікту вони вийшли на вулицю, ОСОБА_20 бив її і вона бачила, як ОСОБА_17 бив ногами лежачого на землі потерпілого.

На досудовому слідстві під час допиту 08.11.2017 року і слідчого експерименту свідок ОСОБА_15 показала, що прийшла на день народження додому до обвинуваченого, після конфлікту потерпілий вийшов на вулицю, побережець ОСОБА_16 залишився в будинку, коли потерпілий намагався зайти до будинку його вдарив ОСОБА_16 в ліве око, після чого з будинку вийшов ОСОБА_17 , навалився на потерпілого і вони впали, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 почали його бити кулаками по голові. Потім ОСОБА_17 звалив потерпілого на землю, підійшов ОСОБА_18 і вони втрьох били ногами потерпілого по голові і обличчю. При цьому, на фотозображенні свідок ОСОБА_15 показує, що удар наносився вниз, що не відповідає жодним показанням.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 з урахуванням заяви про злочин про проникнення до житла, змінила показання, що її до будинку запросила і завела і ОСОБА_11 , що після конфлікту вони вийшли на вулицю, що ОСОБА_17 пригнув на потерпілого, звалив його та ОСОБА_17 і ОСОБА_18 почали бити його ногами, також 3-4 рази ногами вдарила ОСОБА_21 .

Вказані докази з урахуванням достовірності і сукупності суд оцінив як послідовні і такі, що узгоджуються між собою.

При цьому показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд у вироку умисно не навів, так як з вказаних показань вбачалось, що достовірною і достатньою підставою оговорювати обвинуваченого - був конфлікт пов`язаний із залицяннями дружини потерпілого до інших чоловіків, в результаті чого виник конфлікт між потерпілим і його дружиною - свідком ОСОБА_14 , продовжувався за воротами і свідком якого був ОСОБА_22 , показання судом спотворені з метою безпідставного засудження ОСОБА_9 .

Суд зазначив, що слідчі експерименти відповідають обвинуваченню, хоча, тексти вказаних протоколів спростовують обвинувачення і вказують на фальсифікацію матеріалів кримінального провадження.

Заява і рапорт не є доказами, однак суд з власних міркувань визнав їх доказами вини ОСОБА_9 .

Висновки СМЕ не надали категоричної відповіді, що тілесні ушкодження спричинені в ніч з 3 на 4 листопада 2017 року ОСОБА_9 , так як відповідно до протоколів слідчих експериментів потерпілого били різні особи, в різній послідовності і різним складом учасників.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_9 дали правдиві показання, що узгоджуються між собою про проникнення потерпілого зі свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до будинку, про те, що ніхто потерпілого на подвір`ї не бив і що конфлікт між подружжям ОСОБА_23 відбувався вже за воротами, свідком чого був ОСОБА_22 .

Таким чином, обставини, які суд вважає доведеними і фрази суду про доведеність вини і узгодженість доказів, не відповідають фактичним обставинам справи і свідчать про обвинувальний ухил судді.

В зв`язку з відсутністю належних і допустимих доказів вини ОСОБА_9 вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу захисника слід за залити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину, не визнав, зазначивши, що 03.11.2017 року він святкував свій день народження у сауні у м. Кропивницькому в районі «Клинцівського мосту» разом з дружиною ОСОБА_11 та гостями, серед яких були його сестра ОСОБА_13 , її чоловік ОСОБА_12 , а також ОСОБА_24 .

Вийшовши з сауни близько 23.00 год., він побачив кума ОСОБА_10 разом із його дружиною ОСОБА_14 та їхньою знайомою ОСОБА_15 . Вони пред`являли претензії з приводу того, що їх не було запрошено на святкування.
Пояснив, що так трапилося, після чого ОСОБА_24 відвіз його разом з гостями додому на АДРЕСА_2 , де вони продовжили святкування.
Приблизно через 30-40 хвилин, уже на початку першої години наступного дня, до будинку через незачинену хвіртку зайшло подружжя ОСОБА_23 разом із ОСОБА_15 . Вони принесли пляшку коньяку та сівши до столу почали його вживати.
Через деякий час ОСОБА_10 почав знову вимагати від нього пояснень з приводу не запрошення їх на святкування дня народження.
Отримавши у відповідь пояснення, що дружина потерпілого ОСОБА_14 у стані алкогольного сп`яніння відверто фліртує із чоловіками з їхньої компанії та їм це не дуже приємно, потерпілий почав з`ясовувати відносини із дружиною, яка образившись одягнулася та разом із ОСОБА_15 вийшла з будинку.
ОСОБА_10 залишився за столом та на пропозицію піти вслід за дружиною і покинути приміщення не реагував, пояснивши, що піде лише тоді, коли доп`є коньяк.
Приблизно через 15-20 хв. ОСОБА_10 на прохання його дружини, яка повторно зайшла до будинку з вулиці, все таки одягнувся та вийшов на подвір`я.
Він разом з іншими гостями вийшов вслід пересвідчитися, що подружжя ОСОБА_23 разом із ОСОБА_15 дійсно покинули двір та, щоб закрити хвіртку.
Чим у подальшому займалися останні він не знає та не чув, а також йому не відоме походження тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_10 та він їх не наносив.
У будинку жодних тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 він не бачив.
Вважає, що останній його оговорює, так як образився через негативне відношення до його дружини.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 03.11.2017 року, прийшовши з роботи додому близько 20.00 год., після привітання телефоном кума ОСОБА_9 з днем народження, отримав запрошення до сауни, у зв`язку з чим, залишивши дітей свекрусі.
Близько 21 год. 30 хв. він разом з дружиною ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відправилися в сауну у м. Кропивницькому в районі «Клинцівського мосту».
Прибувши до вказаного місця, вони зустріли ОСОБА_9 , який з гостями вже виходив із сауни, після чого, ОСОБА_24 , який був серед присутніх, відвіз ОСОБА_9 з гостями до нього додому, а через деякий час повернувся та відвіз і їх додому до ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .
На запрошення ОСОБА_11 , яка вийшла з будинку їх зустріти, вони зайшли до квартири та сівши до столу, почали святкувати та вживати алкогольні напої (особисто він випив 4-5 чарок горілки, жінки пили вино).
Приблизно через годину-півтори, між присутніми виник конфлікт, під час якого образили його дружину ОСОБА_14 , у зв`язку з чим остання разом з ОСОБА_15 одягнулися та вийшли на подвір`я, маючи намір йти додому.
Приблизно через 5-10 хв. він вийшов за ними.
Відійшовши на 3-5 метрів від будинку, він відчув удар позаду, який йому наніс ОСОБА_9 , від якого він упав на сітку, після чого йому нанесли інші удари у тому числі ногами, в основному в голову, від яких він закривався руками. Тілесні ушкодження йому наносив лише ОСОБА_9 .
У подальшому його, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . ОСОБА_9 разом із іншими присутніми вивели за ворота та останні зайшли до будинку, вимкнувши світло.
Вони, відійшовши приблизно на 10 метрів від воріт, зателефонували до поліції.
З протилежного будинку вийшли сусіди ОСОБА_9 дізнатися, що трапилося, на що він пояснив, що відбулася бійка, а через пів години приїхали працівники поліції, які постукали у ворота, але з будинку ніхто не вийшов.
Вказані обставини бачила його дружина ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а взагалі під час бійки були присутні крім ОСОБА_9 також ОСОБА_12 з дружиною ОСОБА_13 та ще один чоловік на ім`я ОСОБА_16 , якого він не знав.
У ворота до ОСОБА_9 він не стукав, лише кричав, щоб останній не ховався до будинку, а дочекався працівників поліції.
Оскільки ОСОБА_9 не попросив вибачення ні у нього, ні у його дружини, він бажає притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_10 та надала показання аналогічні показанням останнього, додавши, що бачила як у ніч з 03 на 04 листопада 2017 року ОСОБА_9 у дворі за місцем проживання наносив удари ногами по обличчю потерпілого ОСОБА_10 , коли той лежав на землі.
Проте всіх обставин нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 вона не бачила, так як у цей час захищалася від побиття її ОСОБА_12 , про що здійснюється інше кримінальне провадження.
Крім того, коли вони разом із ОСОБА_15 чекали на приїзд працівників поліції, вона звернула увагу на те, що светр ОСОБА_10 дуже забруднений, так як він лежав на вологій після дощу землі під час побиття.
Вона не бачила, щоб хтось ще крім ОСОБА_9 наносив удари потерпілому ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_15 суду першої інстанції пояснила, що вона дружать із сім`єю ОСОБА_23 .
У ніч з 03 на 04 листопада 2017 року у вечірню пору вона знаходилася в гостях у останніх, а потім у Побережців.
Надавши показання аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_14 вона пояснила, що стала свідком нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 у голову та тулуб, вчинених ОСОБА_9 руками та ногами у подвір`ї за місцем проживання останнього.
Кількість ударів нанесених ОСОБА_9 вона не пам`ятає, потерпілий ОСОБА_10 лежав на землі у подвір`ї, намагався дати відсіч та прикривав голову руками.
Крім ОСОБА_9 удари потерпілому ОСОБА_10 наносила ногами у спину ОСОБА_13 (3-4 удари) та у голову остання потерпілого не била.
Стверджує, що вона знає сім`ю ОСОБА_25 та нічого не знає про конфлікт між ними та сім`єю ОСОБА_23 .
Запевнила, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 запросили її, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 до себе додому на продовження святкування дня народження останнього, при цьому саме ОСОБА_11 відчинила їм хвіртку та завела до квартири;

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в суді першої інстанції надали аналогічні пояснення та пояснили, що у ніч з 03 на 04 листопада 2017 року за місцем проживання ОСОБА_25 виник словесний конфлікт між потерпілим та обвинуваченим під час святкування дня народження останнього, де також перебувала дружина потерпілого та ОСОБА_15 , які разом із потерпілим приблизно у час, вказаний в обвинуваченні, залишили місце проживання обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_22 суду першої інстанції пояснив, що він проживає по АДРЕСА_3 та є сусідом подружжя ОСОБА_25 .
У ніч з 03 на 04 листопада 2017 року він знаходився вдома та почувши крики на вулиці, вийшов з двору, щоб попередити, що у будинку спить маленька дитина.
На освітленій ліхтарем вулиці він побачив не знайомих йому чоловіка та дві жінки, які знаходилися не біля самого двору ОСОБА_25 , а біля двору їхніх сусідів, які з`ясовували між собою стосунки.
Чи були у них тілесні ушкодження він чітко вже не пам`ятає.
Попросивши вказаних осіб вести себе тихіше, він зайшов у будинок, проте вказані особи знаходилися на вулиці ще близько 30 хв., але вели себе не так гучно.
У 2010 році він потрапив у аварію, в результаті якої отримав травми голови та має проблеми з пам`яттю;

Крім даних показань свідків та потерпілих, вина ОСОБА_9 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Рапортом інспектора-чергового Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області від 04.11.2017 року, відповідно до якого 04.11.2017 року о 02 год. 19 хв. надійшло повідомлення на лінію «102» про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та його дружині ОСОБА_14
(т.1 а.с.2).
Заявою ОСОБА_10 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 04.11.2017 року наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження в обличчя та тулуб
(т.1 а.с.3).
Протоколами проведення слідчих експериментів від 08.11.2017 року із фототаблицями, за участю потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , під час яких вони показали у тому числі обставини нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , які відповідають висунутому обвинуваченню
(т.1 а.с.13-15, 18-20, 23-27);
Висновком експерта №1474 від 06.11.2017 року, згідно з яким у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі справа, синців на обличчі зліва та на лівій вушній раковині, які утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом, могли виникнути за 3-6 діб до моменту огляду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; судово-медичних даних, чи втрачав потерпілий свідомість під час нанесення тілесних ушкоджень, а також з якою силою наносилися удари, немає; враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи
(т.1 а.с.35);
Висновком експерта №1559/1474 від 22.11.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі справа, синців на обличчі зліва та на лівій вушній раковині, локалізація яких відповідає механізму їх утворення, вказаним потерпілим ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у протоколах слідчих експериментів від 08.11.2017 року
(т.1 а.с.37-38).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як умисне легке тілесного ушкодження.

Апеляційні доводи захисника стосовно розбіжностей в показаннях потерпілого та свідків наданих під час досудового розслідування та під час судового розгляду справи, як підстава для скасування вироку районного суду, колегією суддів не можуть бути враховано оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Твердження захисника про те, що показання свідків ОСОБА_14 та
ОСОБА_15 різняться між собою та не відповідають свідченням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а томуне можуть бути покладені в основу вироку не можуть бути прийняті судом до уваги. Адже кожна особа з урахуванням часу, який пройшов від певної події, ступеню свого розвитку, внутрішнього світогляду, залежно від свого психічного стану, не може давати абсолютно ідентичні показання, крім випадку, коли вона користується нотатками.

У той же час суд вважає, що свідчення свідків та потерпілого правдиві, послідовні і доповнюють одне одного. Крім того, враховуючи принцип безпосередності дослідження свідчень, визначений ст. 23 КПК України, суд взагалі не може вдаватися до оцінки свідченням, які надавались працівникам поліції.

Посилання захисника на те, що показання потерпілого спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з якими узгоджуються показання обвинуваченого є не належними, так як показання вказаних свідків жодним чином не спростовують показання потерпілого, які узгоджуються з показаннями даними ним під час слідчого експерименту та з висновками судово-медичних експертиз, та не узгоджуються з показаннями обвинуваченого. Навпаки вказують, що між обвинуваченим та потерпілим був конфлікт.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не взято до уваги логічні та послідовні показання обвинуваченого щодо обставин злочину та зокрема, що тілесні ушкодження потерпілому нанесла дружина останнього - є безпідставними, так як показання обвинуваченого є його позицією щодо злочину, та надані з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, дані щодо факту самовільного входження подружжя ОСОБА_23 до квартири обвинуваченого не впливає на обставини злочину та кваліфікацію дій обвинуваченого .

Думка захисника про те, що досудове слідство не провело перевірки стосовно причетності інших осіб до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому є хибною, оскільки досудове розслідування проводилося в повному обсязі, на підставі заяви про злочин, з допитами усіх можливих свідків та проведенням експертиз, які вказали на причетність саме ОСОБА_9 до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Факт нанесення свідком ОСОБА_13 ударів по спині про що вказує захисник не впливає на кваліфікацію, оскільки тілесні ушкодження, що маються у потерпілому розташовані в іншому місці, крім цього цей факт не інкримінувався стороною обвинувачення і на кваліфікацію не впливає.

Також, показання свідка ОСОБА_22 не можуть достовірно відобразити послідовність подій, що відбулися, оскільки вказаний свідок не був очевидцем всіх подій та конфлікту, так як вийшов через певний час вже на крики людей з метою їх заспокоїти.

При цьому показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є логічними, послідовними щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченим в область обличчя протягом усього провадження, у тому числі під час слідчих експериментів, вони узгоджуються і взаємодоповнюють один одного та будь-які підстави ставити під сумнів вказані докази судом не встановлено, а тому вони покладені в основу вироку та спростовують доводи сторони захисту.
Також необхідно зазначити про те, що згідно висновку експерта №1559/1474 від 22.11.2017 року у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження локалізація яких відповідає механізму їх утворення, вказаним потерпілим ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у протоколах слідчих експериментів від 08.11.2017 року.
А тому, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_9 не наносив тілесних ушкоджень та показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 у суді, згідно з якими ОСОБА_9 немає жодного відношення до отриманих потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень оскільки зазначене спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та висновком експерта №1559/1474 від 22.11.2017 року.
Крім того, ОСОБА_11 є дружиною обвинуваченого, ОСОБА_13 - сестрою, а ОСОБА_12 зятем обвинуваченого, а тому заінтересовані в результатах розгляду справи і до їх показань суд першої інстанції правильно віднісся критично. Крім того їх показання спростовуються висновками судово-медичних експертиз №1474 від 06.11.2017 року та №1559/1474 від 22.11.2017 року.

Доводи захисника, що доручення про проведення досудового розслідування та постанова про призначення групи прокурорів у справі, які відкриті стороні захисту не підписані відповідними керівниками є необґрунтовані, оскільки наявні в кримінальному проваджені процесуальні документи мають належні підписи осіб, що їх складали.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, офіційно не працює, осудний, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, обставини, яка пом`якшує покарання суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 у разі призначення йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Також районний суд правильно застосував положення ч.5 ст.74 КК України, згідно з якими особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу, враховуючи вимоги пункту 1 ч.1 ст.49 КК України (у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки), висновки щодо застосування норм права у сталій практиці Верховного Суду (справа №729/1480/13-к постанова від 10.04.2018 року, справа №335/5288/15-к постанова від 01.11.2018 року), оскільки від часу вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, минуло більше 2 років і давність не була перервана чи обґрунтовано зупинена, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_9 від покарання за означений злочин у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_9 зач.1 ст.125 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4