Ухвала
Іменем України

12 лютого 2020 року
м. Київ

справа № 408/520/17
провадження № 51- 4264 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, вирок змінити та пом`якшити покарання.
Водночас, засуджений ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якому зазначив, що хоча строк касаційного оскарження минув 22 травня 2019 року, але ним були подані касаційні скарги, які ухвалами Верховного Суду від 14 березня, 05 квітня, 29 липня 2019 року були повернуті без розгляду. При цьому вказує на те, що відбуває термін покарання у виправній установі, з якої касаційну скаргу можливо відправити лише у конверті з поштовими марками, а конверти з марками придбати не має можливості із-за відсутності в продажі. Просить визнати зазначені причини поважними та поновити строк касаційного оскарження судових рішень.
Із наявних у Суді матеріалів касаційного провадження убачається, що:
- ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 14 березня 2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали;
- на виконання ухвали Верховного Суду від 14 березня 2019 року у зазначений строк засуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду зі скаргою, яку ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2019 року повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, оскільки ним не було усунуто недоліки в повному обсязі;
- ухвалою Верховного суду від 29 липня 2019 року касаційну скаргу засудженого повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, оскільки він подав касаційну скаргу поза межами строку касаційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК, та питання про його поновлення не ставив.
Суд, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі та клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, дослідивши надані засудженим копії судових рішень, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду, здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів, дії, в тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.
05 лютого 2020 року (згідновідбитку штемпелю відділення зв`язку на конверті) засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до Суду з скаргою на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження, який минув 22 травня 2019 року.

У клопотанні засуджений ОСОБА_4 посилаючись як на поважні причини пропуску строку, зокрема на те, що ним були подані касаційні скарги, які ухвалами Верховного Суду були повернуті без розгляду, та що він відбуває термін покарання у виправній установі, з якої касаційну скаргу можливо відправити лише у конверті з поштовими марками, які придбати не має можливості із-за відсутності в продажі, в цілому не вказав обґрунтувань про наявність саме таких причин, через які ним пропущений строк касаційного оскарження. З урахуванням вищезазначених судових рішень суду касаційної інстанції, Суд вважає, що повернення касаційних скарг засудженого та відсутність можливості придбати конверти з поштовими марками, не є безумовними і поважними причинами поновлення строку на касаційне оскарження.
На думку Суду, зі змісту поданого клопотання не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення ОСОБА_4 строку касаційного оскарження, оскільки ним не надано доказів на підтвердження того, що він був позбавлений реальної можливості у порядку, передбаченому законодавством, реалізувати свої права на отримання правової допомоги, подання скарги чи усунення її недоліків, у строки, зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.
Оскільки з дня постановлення ухвали апеляційного суду минув досить тривалий час, засуджений мав достатньо часу та не був позбавлений можливості, самостійно як учасник даного кримінального провадження подати касаційну скаргу в межах передбаченого законом трьохмісячного строку.

Інших причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні засудженим не наведено.
Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи положення чинногоКПК, наведені засудженим причини значного пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання засудженого щодо поновлення йому цього строку.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Керуючись ст.429 КПК України, Суд
постановив:
У поновленні строку касаційного оскарження вироку Біловодського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвали Луганського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року засудженому ОСОБА_4 відмовити.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 30 червня 2016 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3