Провадження №1-кс/554/2810/2020

УХВАЛА
Іменем України

02 березня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , його представника - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави зі скаргою на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України, в якій просив зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000346 від 20.10.2015 року допитати (додатково) у якості свідків всіх присутніх осіб при обшуку службових приміщень КП «Полтава-сервіс» ПМР, який стався 21.08.2015 року в рамках кримінального провадження №0000693 від 19.08.2015 року, згідно відео файлів з приводу підкидання предмету неправомірної вигоди, також інших фактів протиправної поведінки представників правоохоронних органів та прокуратури у його присутності або у присутності його представника адвоката ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги заявник вказав, що 03.02.2020 року ним було подано в порядку ст.ст.220,221 КПК України клопотання на ім`я слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_5 про проведення слідчих та процесуальних дій під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №00000346 від 20.10.2015 року.

19.02.2020 року ОСОБА_3 поштою отримав постанову від 05.02.2020 року, винесену слідчим ОСОБА_5 , якою він відмовив в задоволенні клопотання в частині допиту в якості свідків всіх присутніх осіб при обшуку службових приміщень КП «Полтава-сервіс» згідно відео файлів з приводу факту підкидання предмету неправомірної вигоди, а також інших фактів протиправної поведінки представників правоохоронних органів та прокуратури.

Згідно постанови, слідчий вважає, що ОСОБА_3 повинен був конкретно зазначити кого допитати, а так як окремі особи вже допитувалися, та чомусь їх додатково допитувати недоцільно.
Заявник вважає позицію слідчого хибною, так як жодного свідка не допитували з приводу підкидання предмету неправомірної вигоди з отриманням від них пояснень щодо подій, зображених на відео.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити повністю. Вказав, що свідки дійсно були допитані, але по чотирьох протоколах допит проведено формально. Копію постанови слідчого він отримав 17.02.2020 року. Конкретних осіб в клопотанні він не вказував, питання теж не ставив, оскільки всі учасники, присутні при обшуку, були ідентифіковані.
Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити. Вказав, що слідство по справі триває з 2015 року, ще в 2016 році ставилось питання про ідентифікацію всіх осіб, фото долучалося. 21.06.2016 року було задоволено слідчим клопотання про ідентифікацію осіб, проте свідки не були допитані. В 2019 році була проведена судова комп`ютерна експертиза, встановлено, що всі рухи були безперервні, не підроблені. Питання свідкам не ставили, і вважає ці пояснення слідчого некоректними.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги. Вказав, що строк на подання скарги заявником пропущено, оскільки він 07.02.2020 року отримав постанову. Крім того, заявник фактично оскаржує бездіяльність слідчого, та не просить скасувати постанову, що не може бути виконано без скасування рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотань. По факту підкидання неправомірної вигоди по справі були допитані ряд свідків. Заявник не вказує яких конкретно осіб треба опитати, для чого їх допитувати, не ставить їм питань.
Заслухавши пояснення заявника, його представника, слідчого, перевіривши матеріали скарги, додані документи, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_5 , перебувають матеріали кримінального провадження №00000346 від 20.10.2015 року.

Згідно матеріалів справи, 03.02.2020 року ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні заявив клопотання про проведення слідчих, процесуальних дій відповідно до ст.220 КПК України (а.с.3- 5 клопотання).
Заявлене ОСОБА_3 клопотання слідчим задоволено частково, а саме в частині: отримання в порядку ст.93 КПК України відомостей про походження грошових купюр, які використовувалися під час контролю за вчиненням злочину в рамках кримінального провадження №0000693. У задоволенні пунктів 1,3,4 клопотання ОСОБА_3 в порядку ст.220 КПК України у кримінальному провадженні №00000346 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.387, ч.1 ст.366, ст.356, ч.2 ст.387 КК України відмовлено.

Заявник отримав постанову слідчого від 05.02.2020 року про часткову відмову в задоволенні клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно з ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
В ході судового розгляду скарги встановлено, що клопотання ОСОБА_3 від 03.02.2020 року розглянуто слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_5 , 05.02.2020 року винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання.

Оскільки, згідно матеріалів скарги на бездіяльність слідчого при розгляді клопотання встановлено, що клопотання заявника від 03.02.2020 року було розглянуто слідчим у визначений ч.1 ст.220 КПК України строк, ОСОБА_3 не ставиться питання про скасування постанови слідчого, тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення поданої ОСОБА_3 скарги.
Крім того, що стосується вимог заявника про зобов`язання слідчого отримати відомості, дозвіл на тимчасовий доступ, допитати свідків, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Суд вважає, що обґрунтовуючи часткову відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено відсутність необхідності в проведенні ряду слідчих, процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні, про які просить заявник.
Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
З урахуванням викладеного і керуючись ч.3 ст.26, ст.220, ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1