Справа №613/367/17 Провадження № 1-кп/613/64/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2020 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000863 від 21 жовтня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта базова загально-середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
13 грудня 2013 року Богодухівський районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
10 квітня 2014 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 297, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном 3 роки;
19 січня 2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта професійно-технічна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
19 лютого 2003 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
21 жовтня 2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, ст. 96 КК України - лікування від наркоманії;
07 жовтня 2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 2 роки;
20 березня 2014 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;
14 жовтня 2014 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;
08 лютого 2017 року Ленінським районним судом м. Харків за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту;
13 квітня 2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з підстав, викладених в письмовому клопотанні, копія якого була вручена обвинуваченим.

Зазначив, що строк дії запобіжного заходу спливає 23 квітня 2020 року, обставини, які були раніше враховані при обранні запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінились та не зникли. Так на думку прокурора, про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення свідчать неодноразові судимості обвинувачених, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, про ризик переховування від суду свідчить обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, крім того ОСОБА_6 під час розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням за ч.2 ст.185 КК України переховувався від суду та суд був змушений оголошувати його розшук. Також вважав, що продовжує існувати ризик впливу на потерпілих і свідків. Клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу вважав необґрунтованим , просив відмовити у його задоволенні.
Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора та продовження відносно нього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував з підстав необґрунтованості, вважав, що всі клопотання прокурора є ідентичними та жодних доказів на їх обґрунтування прокурор не надає, лише констатує наявність ризиків, жодним чином їх не підтверджуючи. Також заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування свого клопотання посилався на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, в той час як домашній арешт є запобіжним заходом, який також передбачає обмеження свободи пересування особи, а також контроль з боку поліції.
Просив врахувати дані про його особу, наявність родини, відсутність дисциплінарних стягнень та факт надмірно тривалого перебування під вартою, до клопотання надав характеристику зі школи та з місця проживання.
Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 також проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вважав, що зазначені в клопотанні ризики не обґрунтовані. Так, звернув увагу, що потерпілі та свідки вже допитані в судовому засіданні, сам ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де може перебувати під домашнім арештом. Просив відмовити у продовженні тримання ОСОБА_6 під вартою та задовольнити його клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про вид запобіжного заходу ОСОБА_8 покладались на розсуд суду.
Суд, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року скасовано вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 22.03.2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції. Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін, строк його дії продовжено до 10 листопада 2019 року, включно.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року строк запобіжного заходу продовжено до 23 квітня 2020 року включно.

Вирішуючи клопотання прокурора та обвинуваченого суд зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше неодноразово судимі, в тому числі за злочини проти власності, судимості за які не погашені, що свідчить про їх схильність до злочинної діяльності, та підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як вже неодноразово зазначалось судом раніше, в розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, при цьому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того,тримання особи під вартою є виправданим, якщо конкретні обставини дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими обставинами є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень. Так, злочин у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 і ОСОБА_7 є тяжким, а спосіб його вчинення суспільно небезпечним.
Також прокурором в обґрунтування клопотання була надана копія ухвали суду, якою раніше оголошувався розшук ОСОБА_6 . Зміст ухвали свідчить про те, що під час розгляду іншого кримінального провадження ОСОБА_6 ухилявся від суду, отже його попередня процесуальна поведінка свідчить про наявність такого ризику. Надана копія цього процесуального документу також спростовує доводи ОСОБА_6 про те, що посилання прокурора на наявність ризиків не підтверджена доказами.
Щодо ризику впливу на потерпілих і свідків, суд вважає, що у зв`язку з тим, що допит цих осіб вже проведено в судовому засіданні, даний ризик значно зменшився.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтоване тривалістю утримання ОСОБА_6 під вартою та наявністю постійного місця проживання, де він має можливість перебувати під домашнім арештом. Характеристика ОСОБА_6 , надана ним в судовому засіданні, не може бути врахована, оскільки вона стосується періоду навчання останнього в школі, в той час доцільним є дослідження характеризуючих матеріалів про особу, актуальних саме на теперішній час.

Також при розв`язанні заявлених клопотань суд бере до уваги, що своїм рішенням суд повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, виходячи з мети та підстав застосування запобіжних заходів, встановлених законом, враховуючи відомості про особи обвинувачених, які не змінились з моменту обрання запобіжного заходу, беручи до уваги той факт, що майже не зменшились ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, суд доходить висновку, що на сьогоднішній день саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечує належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури задовольнити.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити до 15 червня 2020 року включно.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою продовжити до 15 червня 2020 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали

Суддя