Справа № 557/554/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2020 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
захисника адвоката ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
секретар судових засідань ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 14.04.2020 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Олександрія Рівненського району Рівненської області, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, фізична особа-підприємець, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В період з 09.09.2019 року по даний час на підставі рішення 218 Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», є власником земельної ділянки площею 0,45 га, яка розташована на території Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області та надана для ведення особистого селянського господарства (рілля) з кадастровим номером :04:007:0243.

В подальшому ОСОБА_4 всупереч вимогам пунктів «а», «б» та «г» частини першої статті 96 Земельного кодексу України, відповідно до яких останній, як землекористувач, зобов`язаний: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок проводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; г) підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі, достовірно знаючи, що зазначена земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства, без зміни цільового призначення земельної ділянки, розмістив на 0,05 га об`єкти хімічного виробництва для випалювання деревного вугілля, а саме: металеві цистерни в кількості 3 шт. та інші тимчасові споруди з полегшених конструкцій, які розташовані без фундаменту та проводить виробництво деревного вугілля на земельній ділянці з кадастровим номером :04:007:0243, при цьому решта території земельної ділянки покрита чагарниками. Безгосподарське використання ОСОБА_4 земель для інших потреб призвело до тимчасового припинення їх використання, внаслідок доведення грунтів до деградації, яка не дає можливості для відтворення природних властивостей і використання з метою вирощування сільськогосподарських культур, тобто призвело до виведення її з сільськогосподарського обороту. Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, а саме у безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.

В ході досудового розслідування між прокурором Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим, з участю захисника ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості від 24.04.2020 року, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що обвинувачений беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 254 КК України. Сторони погоджуються на призначення підозрюваному покарання за ч.1 ст. 254 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_3 просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 254 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.
Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 254 КК України, як безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно ст. 67 КК України судом не встановлені.
Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, як обставини, які пом`якшують покарання, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначення узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.
Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд , -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2020 року, укладену між прокурором Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 14.04.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 254 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України та призначити йому узгоджене в угоді від 24.04.2020 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- 3 металеві бочки для випалювання деревного вугілля, передані на зберігання ОСОБА_4 залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1