Справа № 296/4836/20
УХВАЛА
Іменем України

11 червня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3

за відсутності слідчого розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

10.06.2020 до Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна, в якому представник власника майна просив: зобов`язати відповідальних осіб за зберігання майна негайно передати (повернути), майно, а саме: гладкоствольну рушницю марки НАТSАN ОРТІМАС 12 № НОМЕР_1 , набої в кількості 63 (шістдесят три) шт. 12 калібру та дозволи на зброю:

№ НОМЕР_2 виданий 29.04.2015 року гладкоствольну рушницю марки НАТSАBNОРТІМАС 12 № НОМЕР_1 ,

№ НОМЕР_3 виданий 12.10.2016 мисливську нарізну зброю марки ФОРТ 201, кл. 7,62x39 заводський № НОМЕР_4 ,

№ НОМЕР_5 виданий 22.04.2016 пристрій для відстрілу гумових куль марки ФОРТ 17Р, кл. 45, заводський № НОМЕР_6 , законному власнику ОСОБА_4 .

Подане клопотання обґрунтовувалось тим, що 14.02.2017 слідчим Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області сержантом поліції ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000009 на виконання ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомир ОСОБА_1 від 17.01.2017 у справі №296/343/17 проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві часткової приватної власності належить ОСОБА_4 , та вилучено майно, а саме: гладкоствольну рушницю марки НАТSАN ОРТІМАС 12 № НОМЕР_1 , набої в кількості 63 (шістдесят три) шт. 12 калібру та дозволи на зброю: № НОМЕР_2 виданий 29.04.2015 року гладкоствольну рушницю марки НАТSАN ОРТІМАС 12 № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 виданий 12.10.2016 мисливську нарізну зброю марки ФОРТ 201, кл. 7,62x39 заводський № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 виданий 22.04.2016 пристрій для відстрілу гумових куль марки ФОРТ 17Р, кл. 45, заводський № НОМЕР_6 .

Посилаючись на те, що арешт на вилучене майно не накладався, більше того, відсутні будь-які докази та підстави вважати, що зазначене майно є предметами протиправних дій або вони були набуті злочинним шляхом чи, а також те, що станом на 08.04.2020 майно, що було вилучено у ході обшуку не повернуто його законному володільцю ОСОБА_4 , представник власника майна звернувся до суду даним клопотанням.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з тих підстав, що в кримінальному провадженні проведено експертизу майна, рушниця не має відношення до кримінального провадження та власник майна в кримінальному провадежнні єсвідком.

Слідчий ОСОБА_6 через електронну пошту суду подав заяву, в якій зазначив, що в ході розслідування кримінального провадження №0000009 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 в м. Олевськи в ході якого було вичявлено і вилучено майно а саме вогнепальну зброюта набої. Відносно вилученої зброї було проведено експертизи. В органу досудового розслідування є підстави вважати що вогнепальна зброя вилучена у ОСОБА_7 може бути використана як доказ факту і обставин, що встановлюються слідством.

Слідчий суддя дослідив матеріали справи та встановив наступне.

Відповідно до статтей 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000009 від 16.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115, ч.3 ст.15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

14.02.2017 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.01.2017 у справі № 296/343/17, за адресою: м. Олевськ, вул. Свято-Михайлівська,44 проведено обшук та вилучено майно та інші речі, що зазначено в протоколі обшуку від 14.02.2017.

Як вбачається з матеріалів клопотання та резолютивної частини ухвали слідчого судді від 17.01.2017 у справі № 296/343/17 вилучене майно входить до переліку у вказаній ухвалі, на яке надано дозвіл на його вилучення.

ОСОБА_3 вважає, що належне ОСОБА_4 майно утримується слідчим без будь-яких правових підстав на те, оскільки у зазначеному кримінальному провадженні підозра йому не оголошувалася; рішення суду про арешт належного йому майна ним не отримувалося. Також до клопотання додано копію звернення адвоката ОСОБА_3 про повернення майна, з якою він звертався до слідчого у вказаному кримінальному провадженні, проте вказане звернення залишено без задоволення

У відповідності до ст.237 КПК України вилучені в ході огляду речі та предмети являються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.167 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За приписом статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, якщо слідчий не звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у встановлений частиною 5 статті 171 цього Кодексу строк.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вказане майно не перебуває під арештом, і відносно нього не встановлено будь-яких інших обмежень, підстав для відмови в поверненні володільцю вилученого майна суд не вбачає.

Подібний висновок суду ґрунтується також і на положеннях міжнародних договорів, які є частиною кримінально-процесуального законодавства України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном, повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена, в цілому, в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98). В той же час, органами поліції у даному випадку не дотримано встановленого порядку вилучення та утримання майна, що свідчить про відсутність підстав для його утримання.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169,173,303,306,307 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Зобов`язати слідчого ГУНП в Житомирській області в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження

№0000009 від 16.01.2017 повернути власнику, ОСОБА_4 , вилучене під час проведення обшуку 14.02.2017 в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , майно, а саме: гладкоствольну рушницю марки НАТSАN ОРТІМАС 12 № НОМЕР_1 , набої в кількості 63 (шістдесят три) шт. 12 калібру та дозволи на зброю:

№ НОМЕР_2 виданий 29.04.2015 року гладкоствольну рушницю марки НАТSАBNОРТІМАС 12 № НОМЕР_1 ,

№ НОМЕР_3 виданий 12.10.2016 мисливську нарізну зброю марки ФОРТ 201, кл. 7,62x39 заводський № НОМЕР_4 ,

№ НОМЕР_5 виданий 22.04.2016 пристрій для відстрілу гумових куль марки ФОРТ 17Р, кл. 45, заводський № НОМЕР_6 , законному власнику ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1