Справа № 487/1791/20
Провадження № 1-кс/487/3138/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо не визнання потерпілим по кримінальному провадженні № 0000166,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо не визнання потерпілим по кримінальному провадженні № 0000166.
Вимоги скаржник мотивував тим, що ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166за фактом ухвалення суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської Області ОСОБА_5 завідомо неправосудного рішення (ухвали), внаслідок ухвалення якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було завдано моральної та матеріальної шкоди. 10.04.2020 року ОСОБА_4 на адресу слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 було надіслано клопотання про реалізацію прав потерпілого та проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000166, ке було отримано органом 14.04.2020 року. Постановою слідчого ДБР ОСОБА_7 від 17.04.2020 року було відмовлено у визнанні потерпілим та відмовлено у задоволенні клопотання. Вважає, що вищезазначена постанова за процесуальною формою не відповідає чинному законодавству, у зв`язку з чим просив її скасувати.

В судове засідання скаржник адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги без його участі .
Представник ТУ ДБР розташованого в місті Миколаєві в судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000166 від 13.02.2020, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 13.02.2020 за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, а саме постановлення завідомо неправосудної ухвали 20.12.2019 року про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про залучення третіх осіб суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 під час судового розгляду цивільної справи № 500/2395/18, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.
До Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розташованого у м.Миколаєві надійшло клопотання від ОСОБА_4 про проведення слідчих і процесуальних дій, про реалізацію прав потерпілого від 10.04.2020 року, про що свідчить штамп на ньому за № 6372 від 14.04.2020 року.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотання від 17.04.2020 року, відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим та у задоволенні клопотання про проведення слідчих (процесуальних) дій у кримінальному провадженні № 0000166 від 13.02.2020.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до вимог ч.3 ст.110КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Так, слідчим в оскаржуваній постанові зазначено, що будь-яких відомостей щодо завдання морально чи матеріальної шкоди ОСОБА_4 слідством на цей час не здобуто.
ОСОБА_4 не надав органу досудового розслідування будь-яких документів чи інших доказів на підтвердження завдання йому моральної чи матеріальної шкоди, а посилання в клопотанні про вчинення, на його думку кримінального правопорушення суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 та незгода останнього з прийнятим 20.12.2019 суддею рішення, не можуть вважатись безумовною підставою для визнання останнього потерпілим.
Крім того, ОСОБА_4 не зазначив, які саме наслідки спричинено йому ухваленим 20.12.2019 суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області рішенням, причинений зв`язок між ухваленим рішенням та наслідками, враховуючи, що остаточне рішення по цивільній справі № 500/2395/18 ще не прийнято, у зв`язку з чим відсутні очевидні та достатні підстави для залучення його до провадження як потерпілого.
Також, кримінальне провадження № 0000166 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2020 за заявою ОСОБА_6 від 10.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 60 КПК України заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Таким чином, за результатом проведеного досудового розслідування, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 27.02.2020 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000166, копія якого, відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України, цього ж дня надіслана заявнику ОСОБА_6 .
Ураховуючи вищевикладене, законні підстави для надсилання копії постанови від 27.02.2020 про закриття кримінального провадження № 0000166, а також копії постанови від 24.03.2020 про скасування постанови від 27.02.2020 про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 чи ТОВ «Злагода», на цей час відсутні.
Разом з тим, у ході проведення досудового розслідування заплановано допит судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_5 , однак підстави для проведення даної слідчої дії за участю представника ОСОБА_4 відсутні з огляду на те, що останній ще не залучений до провадження як потерпілий, не допитаний, а відтак не користується правами потерпілого, що, у свою чергу, унеможливлює участь його представника під час допиту ОСОБА_5 .
Отже, виходячи із вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що майнової або моральної шкоди ОСОБА_4 ухваленим 20.12.2019 суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області рішенням не завдано, остаточне рішення по цивільній справі № 500/2395/18 не прийнято, а тому постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотання від 17.04.2020 року є законною, обґрунтованою, винесеною з дотриманням положень кримінально-процесуального законодавства та з дотримання прав особи у кримінальному провадженні, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо не визнання потерпілим по кримінальному провадженні № 0000166.
Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо не визнання потерпілим по кримінальному провадженні № 0000166 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1