Справа № 745/918/19
Провадження № 1-кп/745/13/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2020 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця кримінальне провадження №0000232 від 03.10.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища міського типу Сосниця Сосницького району Чернігівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, тимчасово непрацюючої, не заміжньої, не маючої утриманців, освіта вища, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона 02 жовтня 2019 року близько 22:00 години, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 є, маючи умисел на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи загально небезпечний характер своїх дій, за допомогою сірника здійснила підпал близько 5 тонн сіна, вартість 1 тонни якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №862 від 25 жовтня 2019 року становить 2200 грн., яке належить ОСОБА_6 . Вказане призвело до знищення 5 тонн сіна вогнем, в результаті чого ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на загальну суму 11 000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину не визнала та пояснила, що 02.10.2019 року біля 15 год приїхала до свого бувшого співмешканця ОСОБА_7 на АДРЕСА_3 , де він проживав з своєю матір"ю ОСОБА_6 . Він перебував в нетверезому стані ,а потім протягом дня вживав спиртні напої. Біля 19 год вона вирішила поїхати додому і виявила зникнення велосипеда. Вона хотіла зателефонувати в поліцію , але ОСОБА_8 вибив у неї з рук телефон та почав душити ,а потім не дозволяв їй вийти з будинку.Вони з ним сварилися, вона була налякана. Біля 20 год вона зателефонувала в поліцію з приводу крадіжки велосипеда і нанесення їй тілесних ушкоджень. Коли приїхала поліція,то працівник поліції почав пред"являти їй претензії з приводу неправдивого виклику,оскільки на цей момент велосипед знаходився на вулиці на протилежній стороні від будинку. Вона забрала велосипед і пішла додому. Додому йшла біля 20 хв. Вдома була біля 21 год. Про пожежу дізналася наступного дня ,про це їй повідомила ОСОБА_9 . Вона підпалу сіна не робила і не мала такого наміру. Дійсно її брат давав кошти потерпілій, але за своєї ініціативи.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 349 КПК України, докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу.

Стороною обвинувачення в підтвердження пред`явленого обвинуваченння ОСОБА_4 за ч.2 ст.194 КК України були допитані потерпіла та свідки та досліджені надані докази.

Так,потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що обвинувачена була співмешканкою її сина ОСОБА_10 . Вони часто сварилися і близько року тому її син почав проживати з нею (потерпілою). 02.10.2019 року коли був підпал її не було вдома, зателефонував син та спитав чи не брала вона велосипед обвинуваченої. Вона приїхала додому. Там були поліцейські, які повідомили, що велосипед знайшли. Вона спитала де ОСОБА_11 . Вони сказали, що обвинувачена зайшла до неї на подвір"я. Вона з поліцейськими також зайшла у двір, однак обвинуваченої вже не було. Потім вона побачила, що велосипеда обвинуваченої не було, і тому вона вирішила, що та пішла геть. Після цього вона з сином ОСОБА_12 все позамикали, пішли до хати та лягли спати. Це було біля 8.30-9.00 вечора. Через деякий час у вікно хтось почав гримати. Коли вийшли на вулицю то побачили, що горить сіно, а сусіди вже його намагаються загасити. Сіно лежало в сіннику 6 на 9 мертів і висотою біля 10 м. Сінник був весь закладений сіном. Його там було біля 8 тонн. Біля сінника немає якихось джерел, які можуть викликати пожежу. Якщо б сусіди не побачили пожежі, то могло б згоріти все домогосподарство. Приблизно на третій день прийшла ОСОБА_11 та почала просити вибачення. Брат обвинуваченої просив, щоб вона забрала заяву з поліції та дав 200 доларів.
Свідок ОСОБА_7 дав показання, що з обвинуваченою в нього були стосунки, зараз немає. 02.10.2019 року обвинувачена прийшла до його батьків. Вони посварилися, приїхала поліція. Біля 22.00 год, коли він спав, сталася пожежа. Про це повідомив їх сусід. Цього дня вони з обвинуваченою були в Дроб"язка ОСОБА_13 , в якого був день народження та вживали спиртні напої. Вдома в нього виникла з ОСОБА_4 сварка через велосипед, який ніби то викрала в обвинуваченої його мати. Потім ОСОБА_4 пішла . Сінник знаходиться на подвір"ї. Також там знаходяться надвірні будівлі. Вхід на подвір"я здійснюється через ворота, які закриваються на засов. Щоб підпалити сінник не обов"язкового заходити на подвір"я. Через 2 дні прийшла ОСОБА_4 та казала, що не хотіла такого робити, що була в стресі. Днів через 3 після цього приходила і просила пробачення,але за що просила вибачення конкретно не казала.
Свідок ОСОБА_14 дав показання, що він проживає по сусідству з потерпілою ОСОБА_6 . Тієї ночі він прокинувся від сильного тріскоту, що йшов з вулиці. Він зрозумів, що десь пожежа та вийшов на вулицю. Там побачив, як горить сіно на подвір`ї потерпілої. Приїхала пожежна машина. Також він був залучений в якості понятого при проведенні слідчого експерименту. При проведенні слідчого експерименту обвинувачена давала свідчення без примусу. Також на початку слідчого експерименту вона просила слідчого надати їй захисника. Що відповіла слідчий він не пам`ятає, але захисник залучений не був.
Свідок ОСОБА_15 дав показання, що він працює провідним інспектором Сосницького районного сектору Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій. 02 жовтня він як відповідальна особа виїздив на АДРЕСА_3 в зв"язку з пожежою та складав акт про пожежу. Наступного дня складав звіт про причини пожежі. Місцем виникнення пожежі був сінник ,який був у вигляду чотирьох балок і покритий шифером. При огляді було виявлено,що освітлення і опалення там не було. Паркан знаходився на відстані 30-40м ,до будинку було метрів 50 м. Причиною виникнення пожежі він встановив,що був підпал.
Крім того, з метою обґрунтування висунутого обвинувачення сторона обвинувачення подала наступні письмові докази, які були досліджені та оцінка яких була надана судом, зокрема:

- акт про пожежу від 02.10.2019 року складений комісією у складі провідного інспектора Сосницького районного сектору Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій ОСОБА_15 , слідчого Сосницького ВП ОСОБА_16 ,господарки ОСОБА_6 , з якого вбачається, що в домогосподарстві за адресою АДРЕСА_3 , що належить потерпілій ОСОБА_6 відбулася пожежа, внаслідок якої знищено покрівлю по всій площі та 5 тонн сіна. (а.с.47).
- звіт про причину виникнення пожежі від 03.10.2019 року, складений провідним інспектором Сосницького районного сектору Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій ОСОБА_15 ,з якого вбачається, що причиною пожежі сінника за адресою АДРЕСА_3 , що належить потерпілій ОСОБА_6 є підпал (а.с.48)
- висновок експерта за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи від 25.10.2019 року № 862 з якого вбачається, що ринкова вартість 1 тонни лугового сіна, покосу 2019 року, станом на 02.10.2019 року може становити 2200,00 грн (а.с.52-55).
- протокол огляду місця події від 25.10.2019 року з якого вбачається, що проводився огляд господарства за адресою АДРЕСА_3 , що належить потерпілій ОСОБА_6 та були виявлені обвуглені залишки конструкції сінника, де відбулась пожежа (а.с.57-70).
- висновок експерта за результатами проведеної судової пожежно-технічної експертизи від 29.10.2019 року № 94(Пт) з якого вбачається, що осередкова зона пожежі (зона в одній із точок якої виник: горіння) на території господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , знаходилася в межах території сінника, на що вказують відповідні характерні ознаки тривалої дії високої температури та вогню на залишках конструкцій сінника та поруч розташованих спорудах і насадженнях. Встановити точні геометричні координати місця виникнення горіння, не представляється можливим у зв`язку зі зміною обстановки на місці пожежі і знищення індивідуальних осередкова них ознак до моменту проведення огляду місця події за участю експерта та недостатньою кількістю фотоматеріалів, що були зроблені при огляді місця події 02.10.2019 року. Джерелом запалювання на даній пожежі, став відкритий вогонь (вогонь від сірника, запальнички, недопалку, гніту, тощо). Причиною пожежі стало занесення стороннього джерела запалення (у вигляді відкритого вогню сірника, запальнички, гніту та ін.) в осередок пожежі. (а.с.74-83).
- протокол проведеного слідчого експерименту від 14.11.2019 року з якого вбачається, що підозрювана в присутності понятих добровільно повідомила, що 02.10.2019 вона з ОСОБА_17 перебувала на дні народженні в знайомого та вживали спиртні напої. При поверненні до будинку ОСОБА_18 вона виявила зникнення свого велосипеду. Коли знайшовся велосипед, вона його забрала та пішла вздовж вулиці Довженка та вирішила зайти до господарства потерпілої ОСОБА_6 . Підійшовши до господарства потерпілої вона чула, як остання говорила про неї всілякі нісенітниці. Ворота до господарства були привідкриті. Вона зайшла до господарства, взяла з воза сірники та закурила цигарку. Запалений сірник кинула його в сторону місця, де знаходилося сіно. Окурок від цигарки також кинула в сторону сінника. Після цього вона сіла на свій велосипед та поїхала додому. Це було біля 21.30 год. (а.с.95-98).
Оцінивши усі надані стороною обвинувачення письмові докази відповідно до положень ст. 94 КПК, кожен окремо та у їх сукупності, суд вважає висунуте обвинувачення за ч.2 ст.194 КК України, недоведеним належними, допустимими та достатніми доказами . До такого висновку суд приходить з наступних міркувань.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Ч.1,2 ст.86 КПК України передбачено,що доказ визнається допустимим,якщо він отриманий у порядку,встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень,на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. (ч.2 ст.93 КПК України)

Наданий стороною обвинувачення акт про пожежу від 02.10.2019 року та звіт про причину виникнення пожежі від 03.10.2019 року суд визнає недопустими доказами ,оскільки дані докази отримані не в порядку передбаченому КПК України.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дав показання про те, що акт про пожежу 02.10.2019 року та звіт від 03.10.2019 року він склав за своєї ініціативою,оскільки це передбачено посадовою інструкцією.
Відповідно до наказу МВС України №621 від 24.07.2017 року" Про затвердження Порядку спільних дій Національної поліції України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України під час проведення огляду місця пожежі, виявлення, припинення, попередження та розслідування кримінальних правопорушень та інших подій, пов`язаних з пожежами" ,а саме відповідно до п.9 ДСНС у межах повноважень: за дорученням слідчого як керівника слідчо-оперативної групи здійснює відповідні заходи та виконує дії на місці пожежі, спрямовані на виявлення і фіксацію доказів, установлення обставин та причин виникнення пожеж, а також умов, що призвели до їх виникнення і поширення.; відповідно до п.10 керівники ГУНП у межах повноважень: залучають відповідальних осіб територіальних органів ДСНС на місця пожеж у передбачених випадках для організації проведення якісних оглядів місць подій і слідчих (розшукових) дій, спільних дій з фіксації обстановки на місці пожежі, установлення причин пожеж та виявлення винних у їх учиненні осіб.
Відповідно до ч.3 ст.214 КПК України до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у невідкладних випадках може бути проведений тільки огляд місця події.
Стороною обвинувачення не надано протоколу огляду місця події від 02.10.2019 року , хоча відповідно до п.12 зазначеного Наказу виїзд слідчо-оперативної групи поліції на місце події на кожну пожежу є обов"язковим.
Таким чином,стороною обвинувачення не надано жодних доказів ,які б підтверджували допустимість як доказів акту про пожежу від 02.10.2019 року та звіту про пожежу від 03.10.2019 року ,оскільки огляд місця події з залученням спеціаліста ДСНС не проводився, на підставі якої процесуальної дії ці документи отримані слідчим не встановлено.
Однак ,суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт,що для проведення судової пожежно-технічної експертизи слідчим ОСОБА_19 надався протокол огляду місця події,території господарства за адресою АДРЕСА_3 від 02.10.2019 року.
Суд вважає за необхідне визнати недопустим доказом висновок експерта від 29.10.2019 року №94 (ПТ) ,оскільки при проведенні даного дослідження були враховані дані ,що містяться ,зокрема в протоколі огляду місця події від 02.10.2019 року ,описі ілюстрованої таблиці до протоколу огляду місця події (зазначено,що дослідження зображень проводилося у міру можливостей візуальної ідентифікації зображених на папері пошкоджень внаслідок пожежі автомобіля) ,які як докази прокурором не надавалися,а також відомості зазначені в акті про пожежу від 02.10.2019 року та звіті про причини виникнення пожежі від 03.10.2019 року ,які визнані судом недопустими доказами. При проведенні експертного дослідження в основу версії про причини пожежі були покладі показання потерпілої ОСОБА_6 ,свідка ОСОБА_7 ,які не були очевидцями події та письмові пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 від 03.10.2019 року,які не є доказами відповідно до ст.84 КПК України.
Протокол слідчого експерименту від 14.11.2019 року суд також вважає за необхідне визнати недопустимим доказом з наступних підстав.
Відповідно до ст.48, 49 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним. Слідчий зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.
З дослідженого в судовому засіданні доданого до протоколу слідчого експерименту з участю обвинуваченої від 14.11.2019 року відеозапису вбачається,що підозрювана перед початком слідчого експерименту заявляла клопотання про необхідність залучення їй захисника, однак дане прохання не було вирішено слідчим і слідчий експеримент провівся без залучення захисника.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 також підтвердив показання обвинуваченої щодо порушення її права на захист та дав показання про те,що на початку слідчого експерименту ОСОБА_4 просила слідчого надати їй захисника. Що відповіла слідчий він не пам`ятає, але захисник залучений не був.
Під час допиту в судовому засіданні обвинувачена наголошувала на тому,що просила залучити захисника не тільки під час слідчого експерименту,а й раніше ,навіть зверталася для надання безоплатної правової допомоги,але не змогла надати витяг з ЄРДР, оскільки слідча ОСОБА_19 відмовилася його надати. Крім того,обвинувачена пояснила, що слідча постійно здійснювала на неї психологічний тиск , під тиском вона заднім числом підписала повідомлення про підозру , оскільки 31.10.2019 року знаходилася в м.Києві на лікуванні до 06.11.2019 року .
Пояснення обвинуваченої щодо знаходження її в м.Києві підтверджуються довідкою (а.с.100) і не спростовуються іншими доказами.
Згідно з ч.1 ,п.3 ч.2 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема порушення права особи на захист.
За таких обставин, враховуючи що слідчим, на прохання обвинуваченої, не було залучено захисника при проведенні слідчого експерименту, то і докази отримані внаслідок проведення вказаної слідчої дії є недопустимими і не можуть бути використані судом при ухваленні рішення.
Даючи оцінку показанням потерпілої та свідка ОСОБА_7 суд зазначає,що вони не були безпосередніми очевидцями злочину . Їхні показання свідчать тільки про наявність конфліктної ситуації між обвинуваченою та ними та існування неприязних стосунків.
Протокол огляду місця події від 25.10.2019 року та висновок товарознавчої експертизи від 25.10.2019 року № 862 самі по собі не є належними доказами,які підтверджують вину обвинуваченої в скоєнні інкримінованого їй злочину.
За змістом статті 62 Конституції України, під час розгляду кримінальних проваджень має суворо дотримуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора.

При цьому завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Згідно п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено відповідно до закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких дано Верховною Радою, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду та практики Європейського суду з прав людини, ст.62 Конституції (презумпція невинуватості) та ст.6 Конвенції.

У рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6.12.98 Європейський суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Відповідно до змісту ст.92 КПК обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст.94 цього кодексу з точки зору належності,допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ухвалюючи цей вирок, суд вказує, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась і ЄСПЛ у своїх рішеннях.

Так, у справі «Бербера, Мессеге и Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року. Таким чином, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України не доведена, сторона обвинувачення не довела її винуватість поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо її винуватості повинні бути витлумачені на користь такої. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, необхідно виправдати. Винесення виправдувального вироку забезпечить дієву реалізацію одного із завдань кримінального провадження, передбаченого ст.2 КПК України: охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жоден невинуватий не був засуджений. Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати в сумі 3611,23 грн за проведення експертизи віднести на рахунок держави. Речові докази відсутні. Запобіжний захід не обирався. Керуючись ст. 368, 370 , 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 194 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 3611,23 грн віднести на рахунок держави.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Сосницький районний суд. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1