ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3527/19 Справа № 191/3718/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гола Пристань, Голопристанівського району Херсонської області, громадянина України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року задоволено клопотання засудженого та звільнено умовно-достроково ОСОБА_6 .
В своєму рішенні суд першої інстанції встановив, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення, враховуючи обставини про сталу, системну поведінку засудженого, направлену на власне виправлення в період відбування ним покарання за злочини, у вчиненні яких він розкаюється.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та винести нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого статті 81 КК України.
В обґрунтування зазначив, що засуджений, з чотирьох років, на протязі яких він відбуває покарання в ДУ Синельниківська ВК № 94, останній працював лише один рік, який безпосередньо передує умовно-достроковому звільненню. При цьому до цього часу засуджений не працював.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого, який заперечував проти апеляції апеляцію, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком П`ятихатського міського суду від 13 серпня 2015 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 3 міс. позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 05.12.2014 року по 14.09.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_6 , останній в установах виконання покарань знаходиться з 10.04.2015 року. За час знаходження в СІЗО м. Кривий Ріг характеризувався посередньо, мав 3 стягнення, заохочень не мав, до праці не залучався з незалежних від нього причини. До Синельниківської ВК-94 прибув 11.11.2015 року та був працевлаштований в цех № 2 слюсарем. Ставлення до праці має добре, проявляє ініціативу у виконанні робіт. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні доручених робіт. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Підтримує зв`язки із рідними шляхом листування, отримує посилки та бандеролі. Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Знай свої права та обов`язки». Має п`ять заохочень, три стягнення, які погашені у законному порядку. Виконавчих листів не має. Провину та суспільну небезпеку у скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчинених злочинах.

Апеляційним судом встановлено, що згідно довідки за 2018-2019 роки на засудженого ОСОБА_6 , останній, станом на початок 2018 року не працював, а почав працювати лише з жовтня 2018 року, в той час, як в ДУ Синельниківська ВК № 94 засуджений відбуває покарання з 11 листопада 2015 року. Таким чином, засуджений з 4 років, на протязі яких він відбуває покарання, працює лише близько одного року, який передує умовно-достроковому звільненню.
Надаючи оцінку наведеним обставинам у їх сукупності та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 хоча і характеризується в цілому позитивно, однак його поведінка зазнала позитивних змін не за весь час відбування ним покарання, а тільки за останній, що передує визначеному законом строку для застосування умовно-дострокового звільнення. Також згідно характеристики, така поведінка засудженого зводиться лише до виконання покладених на нього, як на засудженого, обов`язків.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення, тому відсутні підстави для задоволення його заяви про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення є такими, що не відповідають фактичним обставинам, і за правилами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування такого рішення суду, тому колегія суддів, вважає необхідним апеляцію прокурора задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року про задоволено клопотання засудженого та звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_6 скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4