КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №939/1969/19Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/648/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирча Київської області, не одруженого, не працюючого, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до 30 грудня 2019 року.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати зазначену ухвалу суду, вважаючи її незаконною.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а продовження застосування до останнього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Вважає, що судом належним чином не враховано дані про особу обвинуваченого, а саме офіційне працевлаштування на момент затримання та стан його здоров`я, який погіршився за час перебування під вартою. Також, судом не наведено мотивів неможливості призначення обвинуваченому альтернативних запобіжних заходів з урахуванням вказаних обставин.
Представником потерпілої подано заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких вона просить залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти її задоволення, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів сформованого контрольного провадження, у провадженні Бородянського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331, по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та здійснюється судовий розгляд.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 30 грудня 2019 року.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що тяжкість і обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який під час досудового розслідування залишив місце свого проживання та переховувався від органів досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам.
Колегія суддів вважає, що уваливши рішення про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування від правосуддя та інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі.

В той же час суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

За наведених обставин ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року, якою продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до 30 грудня 2019 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4