Справа №463/3596/16-к
Провадження №1-кп/463/37/19
УХВАЛА

18 грудня 2019 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000644 від 10.06.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд

в с т а н о в и в :

органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

07.10.2019 року через канцелярію суду обвинуваченим ОСОБА_4 подано клопотання про визнання слідчого експерименту (том 1 стор.119-132) від 26.07.2016 року проведено із потерпілою ОСОБА_9 недопустимим доказом, відповідно до ч.4 ст.87 КПК України внаслідок допущення численних порушень прав підозрюваного (обвинуваченого) та повторно про проведення слідчого експерименту з повідомленням згідно чинного законодавства України та за участю обвинуваченого ОСОБА_4 з метою встановлення місця наїзду та траєкторії руху автобуса Renault р.н. НОМЕР_1 та пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також механізму розвитку ДТП із забезпеченням первинної дорожньої обстановки, а саме розмітки та елементів дороги, зокрема каналізаційного люку, розташованого у відповідному місці на проїзній частині по вул. Ш.Руставелі, 2 у напрямку вул. Стрийська.

Окрім того, 07.10.2019 року через канцелярію суду обвинувачений ОСОБА_4 подав повторне клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_11 , який нібито був очевидцем дорожньо-транспортної обстановки 10.06.2016 року о 16 год. 30 хв. При цьому просить направити відповідний запит до компетентних органів для допиту свідка в режимі відео конференції на території Посольства України в Республіці Польща або у відповідному суду за рішенням запитуваної сторони. Мотиви такого порядку допиту свідка зазначає «У зв`язку із тим, що суддя ОСОБА_1 займає позицію сторони обвинувачення, є обґрунтована підозра, що дізнавшись адресу проживання свідка на території Польщі буде здійснено незаконний вплив на свідка.»

18.12.2019 року через канцелярію обвинувачений подав повторне клопотання про проведення слідчого експерименту з повним відтворенням дорожньо-транспортної обстановки, яка була на момент ДТП 10 червня 2016 року та із залученням його, як водія, що був на кермом автобуса під час дорожньо-траснпортної пригоджи, а також потерпілої ОСОБА_9 .

18.12.2019 року через канцелярію суду обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про допит свідка ОСОБА_12 , яка може повідомити обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10 червня 2019 року.

В судовому засіданні обвинувачений клопотання підтримав, пояснив, що заявлених для допиту додаткових свідків розшукав представник цивільного відповідача ОСОБА_13 , в який спосіб детально пояснити не зміг. Підтвердив, що на досудовому слідстві клопотань слідчому про проведення слідчого експерименту та допиту свідків не подавав, оскільки була така позиція його захисника.

Захисник ОСОБА_5 клопотання обвинуваченого підтримав, вважає, що суд зобов`язаний дослідити докази сторони захисту та обвинувачення.

Прокурор, потерпілі, представник потерпілої проти клопотання заперечили, вважають, що воно подано із порушенням вимог КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №1-кп/463/99/17, до Личаківського районного суду м. Львова поступив обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 10.06.2016 року за № 0000644, про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Дане кримінальне провадження поступило до суду 02.08.2016 року.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалами суду від 22.03.2019 року та 23.09.2019 року судом двічі було відмовлено у клопотанні про призначення слідчого експерименту. При цьому у новому клопотанні жодні нові мотиви, які б заслуговували на увагу та спростовували попередні рішення суду по цьому клопотанню не наведені. Окрім того, у цьому клопотанні обвинувачений ставить вимогу провести таке відтворення з повним відтворенням дорожньо-транспортної обстановки на момент ДТП, достовірно знаючи, що дорожня обстановка на ділянки дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода істотно змінився внаслідок капітального ремонту вулиці.

Відповідно до положень ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що на досудовому слідстві ні обвинувачений ні його захисник клопотання слідчому про проведення слідчого експерименту за його участі не подавав. У відповідності до положень ч.1 ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Таким чином, проведення слідчого експерименту це право, а не обов`язок слідчого. Окрім того, обвинувачений не лише не заявляв клопотання про проведення слідчого експерименту, але скористався правом наданим ст.63 Конституції України і про обставини ДТП взагалі відмовився давати будь-які покази.

Заявлення даного клопотання майже через три роки при можливості встановити дані обставини іншим шляхом, при тому, що обвинуваченому та стороні захисту відомо про істотну зміну дорожньої обстановки на ділянці дороги, де сталось дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок реконструкції перехрестя, веде до затягування розгляду справи і не сприяє завданням кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

З приводу допиту додаткових свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 суд враховує такі обставини.

Клопотання про допит свідка ОСОБА_11 судом уже розглядалося і суд відмовляв у його задоволенні, оскільки воно було подано із порушенням вимог КПК України. На даний час такі вимоги не усунені. Обвинувачений настоює на допиті вказано свідка в режимі відео конференції з дипломатичною установою України в Польщі, не надаючи жодних даних про те, що такий свідок перебуває за кордоном, його адресу. Окрім того, незрозумілою є позиція обвинуваченого про те, чому вказаний свідок не може прибути для допиту до суду. Доводи обвинуваченого про те, що «У зв`язку із тим, що суддя ОСОБА_1 займає позицію сторони обвинувачення, є обґрунтована підозра, що дізнавшись адресу проживання свідка на території Польщі буде здійснено незаконний вплив на свідка», є не лише голослівним, а і неповагою до суду. Процедура допиту свідків чітко визначена КПК України і є однаковою як для свідків обвинувачення так і для свідків захисту.

Відносно допиту свідка ОСОБА_12 подане клопотання також не відповідає положенням КПК України, оскільки про існування цього свідка при відкритті матеріалів кримінального провадження ні обвинувачений, ні його захисник прокурора та потерпілих не повідомляли, не було подано стороною захисту та обвинуваченим клопотання про допит цього свідка у підготовчому засіданні. Окрім того, у заяві про допит свідка не розкрито інформацію про те, яким чином вказаний свідок був розшуканий і ким через 3,5 роки після події, не надано доказів того, що свідок самостійно виявила бажання дати показання, підтвердивши хоч якусь інформацію про події, свідком яких вона стала.

Що стосується клопотання обвинуваченого від 07.10.2019 року про визнання слідчого експерименту (том 1 стор.119-132) від 26.07.2016 року проведено із потерпілою ОСОБА_9 недопустимим доказом, відповідно до ч.4 ст.87 КПК України внаслідок допущення численних порушень прав підозрюваного (обвинуваченого), то оскільки суд вважає, що протокол слідчого експерименту не містить ознак очевидної недопустимості доказу, а тому у відповідності до положень ч.1 ст.89 КПК України питання недопустимості доказу слід вирішити у нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного судового рішення.

Керуючись ст. 350, КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повторне проведення слідчого експерименту з повідомленням згідно чинного законодавства України та за участю обвинуваченого ОСОБА_4 з метою встановлення місця наїзду та траєкторії руху автобуса Renault р.н. НОМЕР_1 та пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також механізму розвитку ДТП із забезпеченням первинної дорожньої обстановки, а саме розмітки та елементів дороги, зокрема каналізаційного люку, розташованого у відповідному місці на проїзній частині по вул. Ш.Руставелі, 2 у напрямку вул. Стрийська;

повторне клопотання про проведення слідчого експерименту з повним відтворенням дорожньо-транспортної обстановки, яка була на момент ДТП 10 червня 2016 року та із залученням його, як водія, що був на кермом автобуса під час дорожньо-транспортної пригоди, а також потерпілої ОСОБА_9 ;

клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_11 , в режимі відео конференції на території Посольства України в Республіці Польща або у відповідному суду за рішенням запитуваної сторони;

клопотання про допит свідка ОСОБА_12 - всі відхилити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання слідчого експерименту (том 1 стор.119-132) від 26.07.2016 року проведено із потерпілою ОСОБА_9 недопустимим доказом - долучити до матеріалів кримінального провадження та вирішити у нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1