Справа № 521/5253/20
Провадження № 1-кп/521/966/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003372 від 30 жовтня 2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панівці, Борщівського району, Тернопільської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , (війкова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ), раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває дотепер.

15.05.2019 громадянин ОСОБА_3 призваний для проходження строкової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.05.2019 № 104 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, та призначений на посаду сапера саперного відділення інженерно-саперного взводу роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді сапера саперного відділення інженерно-саперного взводу роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції та законів України; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Окрім того, згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів віднесені органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції і беруть безпосередню участь зокрема у нагляді і контролі за виконанням законів, у зв`язку із чим, солдат ОСОБА_3 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до графіку звільняємих особового складу роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на жовтень місяць 2019 року, який складається заступником командира роти по роботі з особовим складом на місяць та затверджується командиром роти, на 27.10.2019 о 09 год. 00 хв. солдату ОСОБА_3 надано звільнення з розташування військової частини з вимогою повернутися до розташування зазначеної військової частини того ж дня о 21 год. 00 хв.

Проте, діючи в порушення вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової служби, та проходячи військову службу на посаді сапера саперного відділення інженерно-саперного взводу роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому звані «солдат», 27.10.2019, о 21 год. 00 хв., діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , зі звільнення, та ухилявся від проходження військової служби до 07 год. 00 хв. 09.02.2020, проводячи свій вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

09.02.2020 о 07 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження строкової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті та пояснив, що 27.10.2019 року о 21 год. 00 хв., не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , зі звільнення, та ухилявся від проходження військової служби до 07 год. 00 хв. 09.02.2020, проводячи свій вільний час на власний розсуд. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч ч.4 ст.407 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_3 за встановлених судом обставин за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем строкової служби, вчасно на службу, без поважних причин, у разі звільнення з частини, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченим вини та щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку нарколога, психіатра не перебуває.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням обставин вчиненого злочину загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки останній, вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання являється не тільки карою за вчинений злочин, а має мету виправлення та перевиховання засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин що його обтяжують, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв розкриттю кримінального правопорушення та з`ясуванню обставин вчинення даного злочину, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не настало, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 50. 65, 68, 70, 71, 72 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 11 червня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1