Справа № 161/1891/20 Провадження №11-сс/802/108/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

слідчих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника потерпілого ОСОБА_19 ,

представника власників майна та заінтересованої особи ОСОБА_20 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчої судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна (ЄРДР №0000437),

В С Т А Н О В И В

Слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, внесено клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, в ході оглядів місця події від 04 та 05 лютого 2020 року.

Ухвалою слідчої судді від 06 лютого 2020 року в задоволенні клопотання слідчого, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідча суддя таке своє рішення мотивувала недоведеністю підстав для арешту майна, окрім формального визнання його речовими доказами який, в тому числі, з урахуванням ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, у зазначеному випадку, є недоцільним.

Не погоджуючись із таким рішенням слідчої судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує про його незаконність, необґрунтованість та невмотивованість. Зазначає, що тимчасово вилучене майно, в ході огляду місця події, має статус речових доказів, використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин в межах кримінального провадження. У зв`язку із цим, просить ухвалу слідчої судді від 06 лютого 2020 року скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити в повному об`ємі.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, слідчих, потерпілих, представника потерпілого, які подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, власника майна, його представника, які відносно її задоволення заперечили, апеляційний суд доходить висновку про часткову підставність поданої апеляції.

Положеннями ст.ст.2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За наслідками розгляду клопотання, слідчою суддею зазначені вимоги кримінального процесуального закону враховано частково.

Встановлено, що в ході проведених оглядів місця події 04 та 05 лютого 2020 року, як на території, так і на прилеглій до території ринку «Центральний», що по вул. Глушець, 1, м. Луцька та в службовому кабінеті № 422 Луцького ВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, було виявлено та вилучено відповідне майно, а саме: вантажний автомобіль марки «IVECO», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, із встановленим краном-маніпулятором та ключ до вказаного транспортного засобу, мобільний телефон марки «Apple iPhone 11», imei: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 із сім-картою ПрАТ «ВФ Україна» за № НОМЕР_4 , камеру з маркувальним позначенням: НОМЕР_5 ; баф чорного кольору без маркувальних позначень, бензиновий зварювальний генератор з маркувальними позначеннями FG 6500, дві болгарки марки «Makita» з маркувальними позначеннями: НОМЕР_6 та GA-9020, переноску (подовжувач) з чорним кабелем, два прожектори з чорним кабелем, чорний пластмасовий ящик з-під болгарок, екскаватор марки «Fermec», жовтого кольору, р.н. НОМЕР_7 .
05 лютого 2020 року до ЄРДР за № №0000437 на підставі заяв фізичних осіб - підприємців по факту умисного пошкодження майна, в тому числі торгових контейнерів, що заподіяло шкоду у великих розмірах, внесено відомості з відповідною правовою кваліфікацією за ч.1 ст.194 КК України.

В ході апеляційного розгяду даного клопотання встановлено, що частина вищенаведеного майна, на яке просить накласти арешт сторона обвинувачення, була виявлена та вилучена за відсутності на це відповідних правових підстав: письмової згоди володільця майна або ухвали слідчого судді. І у зазначеному випадку йдеться про мобільний телефон, камеру та баф, вилучені із службового кабінету в гр. ОСОБА_9 .
Окрім того, ч.1 ст.194 КК України передбачає відповідальність за знищення чи пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, тоді як у зазначеному випадку, розмір такої шкоди, на момент зверненням із клопотанням, зазначений не був.

А сам аналіз викладених вище процесуальних норм та матеріалів клопотання, вказують на відсутність достатніх доказів в розумінні КПК України, що інше тимчасово вилучене майно є матеріальним об`єктом вчинення кримінального правопорушення чи зберегло на собі сліди його вчинення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тоді як одне лише формальне посилання сторони обвинувачення щодо відповідності його критеріям ст.98 КПК України, не узгоджується із вимогами ст.170 КПК України та не виправдовує такий спосіб втручання у володіння майном, як його арешт, суперечить положенням ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Проте, на думку апеляційного суду, виявлений та вилучений 04 лютого 2020 року, в ході огляду місця події, поблизу контейнерів №3 та №4 із наявними дефектами та механічними пошкодженнями екскаватор, як знаряддя вчинення злочину, відповідає критеріям ст.98 КПК України, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, визнаний постановою слідчого від 05 лютого 2020 року речовим доказом, а тому підлягає арешту, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.
Доводи викладені прокурором в апеляційній скарзі про необхідність скасування ухвали слідчої судді та задоволення клопотання слідчого частково знайшли свого підтвердження в ході їх перевірки апеляційним судом, а тому ухвала слідчої судді про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна в цій частині підлягає скасуванню, а клопотання слідчого задоволенню.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково, а ухвалу слідчої судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року в частині відмови в накладенні арешту на екскаватор марки «Fermec», жовтого кольору, р.н. НОМЕР_7 скасувати.
Клопотання слідчого в цій частині задовольнити.
Накласти арешт на екскаватор марки «Fermec», жовтого кольору, р.н. НОМЕР_7 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.
В решті ухвалу слідчої судді залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: