Справа № 361/2138/19
Провадження № 1-кп/361/225/20
В И Р О К
Іменем України

==================================================================================
15 червня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004983 від 10 грудня 2017року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, працюючого на посаді вантажника в ТОВ «Тріатлон логістик груп», військовозобов`язаного, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357 КК України,
в с т а н о в и в:

15 червня 2020 року у підготовчому судовому засіданні прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 заявлено клопотання про затвердження угод про визнання винуватості від 15 червня 2020 року, укладених за згодою потерпілої ОСОБА_7 між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно обвинувального акту встановлено, що у грудні 2017 року, точні дата та час в ході досудового розслідування невстановлені, у ОСОБА_4 , який знав, що у його знайомого ОСОБА_8 , є у користуванні автомобіль «Chеvrolet Aveo TC58UA», 2007 року випуску, бежевого кольору, р.з. НОМЕР_1 , який належить його матері ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

В подальшому, 03.12.2017, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, зателефонував на мобільний номер ОСОБА_8 та домовився про зустріч за адресою: АДРЕСА_3 .

Того ж дня, а саме 03.12.2017, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 приїхав на зустріч до ОСОБА_8 за вищевказаною адресою, та на усній домовленості, у зв`язку з тим, що вони перебували у товариських стосунках, попросив у останнього у користування до 07.12.2017 автомобіль «Chеvrolet Aveo TC58UA», 2007 року випуску, бежевого кольору, р.з. НОМЕР_1 разом з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_8 будучи уведеним таким чином в оману, та щиро повіривши в те, що ОСОБА_4 дійсно поверне автомобіль з ключем та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу 07.12.2017, погодився на його пропозицію та передав йому вищезазначене, після чого ОСОБА_4 , виконувати свої зобов`язання не бажав та не маючи наміру повертати автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сів за кермо вказаного автомобіля та поїхав у невідомому напрямку. 07.12.2017 та по теперішній час ОСОБА_4 автомобіль не повернув.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом «Chеvrolet Aveo TC58UA», 2007 року випуску, бежевого кольору, р.з. НОМЕР_1 згідно висновку експерта № 12-2/1056 від 02.01.2019 вартістю 109 980 грн. 00 коп. належного ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 109 980 грн. 00 коп., заподіявши таким чином матеріального збитку ОСОБА_6 на вказану суму, що у 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що у грудні 2017 року, точні дата та час в ході досудового розслідування невстановлені, у ОСОБА_4 , який знав, що у його знайомого ОСОБА_8 , є у користуванні автомобіль «Chеvrolet Aveo TC58UA», 2007 року випуску, бежевого кольору, р.з. НОМЕР_1 , який належить його матері ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння свідоцтвом про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу.

В подальшому, 03.12.2017, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Chеvrolet Aveo TC58UA», 2007 року випуску, бежевого кольору, р.з. НОМЕР_1 , зателефонував на мобільний номер ОСОБА_8 та домовився про зустріч за адресою: АДРЕСА_3 .

Того ж дня, а саме 03.12.2017 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_4 приїхав на зустріч до ОСОБА_8 за вищевказаною адресою, та на усній домовленості, у зв`язку з тим, що вони перебували у товариських стосунках, попросив у останнього у користування до 07.12.2017 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Chеvrolet Aveo TC58UA», 2007 року випуску, бежевого кольору, р.з. НОМЕР_1 з метою використання даного транспортного засобу. ОСОБА_8 будучи уведеним таким чином в оману, та щиро повіривши в те, що ОСОБА_4 дійсно поверне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 07.12.2017, погодився на його пропозицію та передав йому вищезазначене, після чого ОСОБА_4 , виконувати свої зобов`язання не бажав та не маючи наміру повертати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сів за кермо вказаного автомобіля та поїхав у невідомому напрямку. 07.12.2017 р. та по теперішній час ОСОБА_4 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та автомобіль не повернув.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які ОСОБА_9 незаконно заволодів свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Chеvrolet Aveo TC58UA», 2007 року випуску, р.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди та у незаконному заволодінні свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

15.06.2020 між прокурором Броварської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій винної особи за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та узгоджено сторонами вид та міру покарання ОСОБА_4 за скоєння ним кримінальних правопорушень (злочинів).

Відповідно до ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, а саме: беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та часткове добровільне відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Також дійшли згоди, що враховуючи часткове відшкодування майнової шкоди в розмірі 75000 гривень, невідшкодовану іншу частину, а саме, суму в розмірі 95000 гривень ОСОБА_4 зобов`язався сплачувати на картковий рахунок потерпілої ОСОБА_6 , щомісячно в розмірі не менше 5000 гривень до повної компенсації майнової та моральної шкоди відповідно до умов угоди про визнання винуватості від 15 червня 2020 року. Також покладено на ОСОБА_4 сплатити процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-автотоварознавчої експертизи у розмірі 858 гривень.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України наслідки укладення й затвердження даної угоди, узгодженого виду і міри покарання, надав згоду на його призначення та інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_6 також цілком розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості.

В угоді зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

Таким чином, при перевірці судом угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України.

У судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якої він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди, а також запевнив, що взяті на себе зобов`язання відповідно до умов укладеної угоди про визнання винуватості від 15.06.2020 буде виконувати вчасно і в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого також просив суд затвердити угоду.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти затвердження укладеної угоди про визнання винуватості та відповідно до наданої письмової заяви надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим ОСОБА_4 .

На підставі показань обвинуваченого суд встановив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із ч. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

У ч. 4 ст. 469 КПК України, визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, а також внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, а злочин передбачений ч. 1 ст. 357 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості, тому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Умови укладеної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав вважати неможливим виконання угоди обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання вини, узгоджені сторонами вид та міру покарання відповідають загальним правилам призначення покарань, встановленим кримінальним законом.

Розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, враховуючи думку прокурора, обвинуваченого та його захисника та потерпілої, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст. 469, 472 КПК України, а тому вона підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При призначенні покарання суд на виконання вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у вчиненому та часткове добровільне відшкодування завданих збитків, що передбачено п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

За наведених обставин суд вважає, що вказана угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого в ній покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, тому він підлягає задоволенню.

На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження застосовувався, у вигляді тримання під вартою, вказаній особі, до набрання вироком законної сили, запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, враховуючи визначене в угоді про визнання винуватості покарання, суд вважає за необхідне змінити на особисте зобов`язання з покладенням на нього зобов`язання до набрання вироком законної сили не відлучатися з АДРЕСА_2 без дозволу суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 червня 2020 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0004983 від 10 грудня 2017 року між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна;
-за ч. 1 ст. 357 КК України 2 (два) роки обмеження волі, які відповідно до п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідають 1(одному) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити засудженому ОСОБА_4 остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, у період якого зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу, засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - змінити на особисте зобов`язання, та зобов`язати його на цей період не відлучатися з АДРЕСА_2 без дозволу суду, негайно звільнивши його з під варти в залі суду після проголошення вироку.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Охтирка Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , 34 980 (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят) гривень майнової шкоди та 60 020 (шістдесят тисяч двадцять) гривень моральної шкоди, всього на загальну суму 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) гривень.
Стягнути із засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Охтирка Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 12-2/1056 від 01.02.2019 року в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень.
Вирок суду може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1