ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,потерпілої ОСОБА_8 апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №0001376 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не одруженого, із середньою освітою, працюючого укладником-пакувальником ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна», раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 квітня 2020 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишений у виді тримання під вартою.Строк відбування покарання обчислений з 25 червня 2019 року

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 13 тис. 675 грн. 48 коп.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8

Провадження№11-кп/822/296/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.121 ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Вважає,що районний суд не в повній мірі врахував дані,що характеризують його особу, наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин повне визнання вини, щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій, яка до нього не має жодних претензій. Зазначає, що суд не врахував його публічного вибачення перед потерпілою в судовому засіданні та надання їй медичної допомоги після вчинення злочину, а також не оцінив належно заяву потерпілої із проханням не позбавляти його волі,оскільки проживали однією сім`єю.

У апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити, застосувати положення ст. 75 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання з випробуванням, мотивуючи це тим, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував спричинену шкоду, надав медичну та іншу допомогу після вчинення злочину.

Вважає, що районним судом не в достатній мірі було враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Крім того, потерпіла наголошує,що не має будь-яких претензій до обвинуваченого, із яким проживає у цивільному шлюбі з травня 2019 року та до затримання з обвинуваченим підготували заяву про реєстрацію шлюбу.Також апелянт зазначає, що на утриманні обвинуваченого батько- інвалід 3 групи та непрацездатна бабуся інвалід 2 групи.

Потерпіла вказує на позитивні характеристики обвинуваченого з Чернівецького слідчого ізолятора та з місця роботи ТзОВ «СЕ Борнетце Україна».

Також звертає увагу, що суд не зовсім точно відобразив її показання щодо поведінки обвинуваченого після нанесення тілесних ушкоджень,оскільки він одразу почав надавати допомогу.

Прокурор подав заперечення на апеляційні скарги,просив залишити вирок районного суду без змін.

Згідно з вироком, обвинувачений ОСОБА_7 близько 21 години 24 червня 2019 року, перебуваючи у кв. АДРЕСА_3 , де проживав з травня 2019 року у цивільних шлюбних відносинах із ОСОБА_8 , під час виниклого із останньою конфлікту умисно наніс ОСОБА_8 удар у живіт ножем, який взяв на кухні, у результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з наскрізним пораненням передньої та задньої стінок шлунку та ушкодження судин брижі ободової кишки. Відповідно до висновку експерта №702 мд, вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких,небезпечних для життя.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого,його захисника, потерпілої, які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурора про відсутність підстав для зміни судового рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг,перевіривши доводи апелянтів, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України є обґрунтованим та апелянтами не оспорюється, а тому апеляційний суд не наводить в ухвалі доводів на підтвердження висновків суду в цій частині.

Згідно ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що таких вимог районний суд дотримався не в повній мірі.

Призначаючи обвинуваченому покарання, районний суд вказав,що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,який є тяжким, дані про особу винного,який позитивно характеризується по місцю проживання, роботи та утримання в СІЗО, позицію потерпілої ОСОБА_8 , яка претензій до обвинуваченого не має та просила суворо не карати, з якою обвинувачений з травня 2019 року проживає у цивільному шлюбі та бажає офіційно зареєструвати шлюб, молодий вік обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,перебуває на обліку у психіатричній лікарні, наявність батька інваліда 3 групи та непрацездатної бабусі інваліда 2 групи.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом враховано часткове визнання вини, щире каяття, відсутність з боку потерпілої матеріальних та моральних претензій.Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Як встановлено ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Суд обґрунтовано вказав на те, що наявність декількох обставин,які пом`якшують покарання,із врахуванням наведених вище даних про особу обвинуваченого у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.121 КК України.
Разом із тим,суд належним чином не зважив,що ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи-потерпілої ОСОБА_8 ,а тому позиція потерпілої повинна була більшою мірою бути врахована при призначенні покарання,аніж це зробив районний суд.
Потерпіла ОСОБА_8 у суді першої інстанції показувала,що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному,неодноразово просив вибачення за дії у конфлікті,який спровокувала вона.
Також показувала,що із обвинуваченим тривалий час були знайомі,а потім проживали однією сім`єю у цивільному шлюбі та бажають зареєструвати шлюб офіційно.
Обвинуваченого за час знайомства та спільного проживання характеризувала виключно позитивно.
Також вказувала,що одразу після нанесення їй тілесного ушкодження обвинувачений надавав їй допомогу,а швидку не викликав лише тому,що таким було її(потерпілої) прохання та вона не почувала себе погано.
Позиція потерпілої щодо недоцільності призначення ОСОБА_7 суворого покарання була послідовною та дієвою,оскільки на вирок суду в частині призначення покарання потерпіла подала і апеляційну скаргу,яку підтримала під час апеляційного розгляду.
Суд при призначенні покарання вказав,що враховує відсутність з боку потерпілої матеріальних і моральних претензій,однак,відповідно до п.2 ч.1 ст.67 КК України мав би врахувати добровільне відшкодування завданої потерпілій шкоди(про що вона вказувала у суді)як обставину,що пом`якшує покарання.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений пояснив,що повністю визнає свою вину у скоєному та щиро кається,а тому ця обставина також пом`якшує покарання.
Викладені вище обставини у сукупності із даними про особу обвинуваченого,який в силу ст.89 КК України не судимий, тривалий час працював на одному підприємстві,де позитивно характеризується,зважаючи також на позитивні характеристики по місцю проживання та утримання у СІЗО,молодий вік,стан здоров`я його батька та бабусі,відсутність обставин,які би обтяжували покарання дають апеляційному суду підстави для висновку про необхідність пом`якшення строку покарання у виді позбавлення волі,який призначений ОСОБА_7 .
Зважаючи на тяжкість злочину та тяжкість тілесних ушкоджень,що спричинені потерпілій,судова колегія не вбачає достатніх підстав для застосування вимог ст.75 КК України і таких достатніх підстав не наведено у апеляційних скаргах.Посилання потерпілої на неточність,на її думку,відображення окремих моментів її показань не впливають на висновки в частині призначення покарання.
Отже,апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілої необхідно частково задовольнити,змінити вирок районного суду відповідно до вимог ст.408,414 КПК України та пом`якшити обвинуваченому покарання.
Керуючись ст.ст.404,405,407,408,414,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 квітня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 121 ч.1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2(двох) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення,а засудженим у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3