Справа № 339/136/17
Провадження № 11-кп/4808/201/20
Категорія ч.2 ст.307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000833 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Поляниця Болехівської міської ради Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що у вересні 2015 року у м.Болехів Івано-Франківської області на березі річки Сукіль побачив декілька кущів рослин коноплі, з яких зрізав декілька листків та вершки рослини коноплі, склавши їх у поліетиленовий пакет та переніс за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де в господарській будівлі висушував та зберігав.

В січні 2016 року ОСОБА_8 з допомогою металевої банки та пластикової пляшки і металевого наперстка виготовив один предмет для вживання наркотичного засобу, за допомогою якого протягом року викурював наркотичний засіб, обіг якого заборонено законом - марихуану.

Також, протягом 2016 року ОСОБА_8 за допомогою шести трубок для куріння, які виготовив самостійно з металу та деревини, викурював наркотичний засіб, обіг якого заборонено законом марихуану.

24 листопада 2016 року близько 09.00 год. працівниками поліції під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 в господарській будівлі виявлено та вилучено один пристрій для вживання наркотичного засобу, обіг якого заборонено законом - марихуани, на стінках якого відповідно до висновку експерта № 2.1-1009/16 від 27.11.2016 мається особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, загальна кількість якого становить 0,286 грама, а також виявлено та вилучено шість предметів схожих на трубки для куріння, на стінках яких відповідно до висновку експерта № 2.1-1008/16 від 27.11.2016 мається особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, загальна кількість якого становить 0,398 грама.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та виготовлення наркотичних засобів без мети збуту.

Крім цього, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України у незаконному придбанні, носінні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Зокрема, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_8 у березні 2016 року, проходячи вулицею С.Стрільців в м.Болехів Івано-Франківської області, на краю тротуару побачив металевий предмет з кільцем, піднявши який, побачив, що це запал до ручної гранати.

В подальшому ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що запал до ручної гранати відноситься до боєприпасів, зберігання якого без передбаченого законом дозволу заборонено, діючи умисно, привласнив знайдене, тобто незаконно придбав запал до ручної гранати та незаконно переніс за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де в господарській будівлі сховав в паперову коробку та протягом року зберігав за місцем свого проживання в господарській будівлі без передбаченого законом дозволу.

24.11.2016 року близько 09.00 год працівниками поліції під час обшуку в за місцем проживання ОСОБА_8 в господарській будівлі виявлено та вилучено один пристрій, який відповідно до висновку експерта № 5-68/16 від 28.11.2016 є стандартним, промислово виготовленим уніфікованим запалом до ручних гранат дистанційної дії 74 УЗРГМ УЗЧП №386-121-74, який призначений для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини ручних гранат Ф1, РГД-5, РГ-42 та відноситься до боєприпасів.

Також ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він у невстановлений період, у невстановленому місці, у невстановленої слідством особи незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін у великих розмірах, яку приніс до господарської споруди по місцю проживання в АДРЕСА_1 , де із невстановленого часу незаконно зберігав з метою подальшого збуту.

На початку вересня 2016 року з наміром незаконно збути психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін у великих розмірах, ОСОБА_8 домовився про її незаконний збут ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 2500 гривень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетаміну», 16.09.2016 ОСОБА_8 , перебуваючи в господарській споруді по місцю проживання в АДРЕСА_1 , куди за попередньою домовленістю прийшов ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно зберігаючи в господарській споруді, незаконно збув останньому порошкоподібну речовину білого кольору масою 8, 893 грам, яка в своєму складі містила психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 5,131 грам за грошові кошти в кількості 2500 грн., тим самим незаконно збув психотропну речовину у великих розмірах.

Після придбання у ОСОБА_8 психотропної речовини, ОСОБА_10 направився по місцю свого проживання в АДРЕСА_2 , де упакував незаконно придбану психотропну речовину «амфетамін» в картонну коробку.

Цього ж дня, ОСОБА_10 з метою збуту ОСОБА_11 , з яким попередньо домовився про незаконну пересилку психотропної речовини -«амфетаміну», направився у відділення «Нова пошта» в м. Болехів по вул. Петрушевича, 4 Івано-Франківської області та переслав картонну коробку з порошкоподібною речовиною білого кольору масою 8,893 грам, яка в своєму складі містила психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 5,131 г в м. Миколаїв Миколаївської області до відділення №1 «Нова Пошта» по вул. Слобідська, 1, (експрес-накладна № 5708 від 16.09.2016).

20.09.2016 ОСОБА_11 отримав вказану посилку у відділенні №1 «Нова пошта» в м. Миколаїв по вул. Слобідська, 1, Миколаївської області.

21.09.2016 ОСОБА_11 приніс отриману від ОСОБА_10 посилку до слідчого управління ГУНП в Миколаївській області, де добровільно видав працівникам поліції.

В ході огляду посилки встановлено, що в ній знаходиться речовина білого кольору, масою 8,893 грам, яка згідно висновку експерта №1132 від 11.10.2016 містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено -амфетамін у великих розмірах, масою 5,131 г.

Такі дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту і збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін у великих розмірах, вчинено повторно.

Суд першої інстанції, встановивши, що під час судового провадження не отримано та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , враховуючи що всі можливості збирання додаткових доказів вичерпано, визнав ОСОБА_8 невинуватим та виправдав за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України. Скасував обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави. Вирішив питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року скасувати з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 263 КК України 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 309 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 307 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В обґрунтування апеляційних доводів, прокурор посилається на те, що суд першої інстанції поверхнево віднісся до зібраних по справі доказів, допустив вибіркову їх оцінку, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому не навів достатніх і переконливих мотивів, чому він приймає до уваги одні докази, а інші відхиляє.

Прокурор вважає, що суд дійшов передчасного висновку про недопустимість висновків експертів №5-68/16 від 28.11.2016, №2.1-1009/16 від 27.11.2016 та №2.1-1008/16 від 27.11.2016, так як вони проведені в межах іншого кримінального провадження (за ч.3 ст.185 КК України) та до внесення відомостей в ЄРДР за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 309 КК України.

Зокрема зазначає, що в ході розслідування кримінального провадження №0000782 від 08.11.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України, на підставі ухвали слідчого судді за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , 24.11.2016 року проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено пристрій схожий на запал до гранати та ряд предметів для куріння за допомогою яких можливо вживати наркотичний засіб марихуану. Цього ж дня слідча ОСОБА_12 з метою встановлення приналежності вилучених під час обшуку речей до предметів, які вилучені законом з обігу, в межах проведення досудового розслідування у цьому ж кримінальному провадженні призначила відповідні експертизи. Згідно висновків експертів №5-68/16 від 28.11.2016 та №2.1-1009/16 від 27.11.2016 та №2.1-1008/16 від 27.11.2016 було встановлено належність вилучених під час обшуку речей до предметів, які вилучені законом з обігу. В зв`язку з чим, процесуальним прокурором 29.11.2016 року винесено постанови про виділення з матеріалів кримінального провадження №0000782 в окремі провадження оригіналів матеріалів, що стосуються незаконного зберігання боєприпасів та наркотичних речовин, які були вилучені під час обшуку 24.11.2016 року за місцем проживання ОСОБА_8 . На підставі цих постанов прокурора внесено відомості до ЄРДР за №0000833 та №0000834, які в подальшому об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000833. При цьому, зазначає, що обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Долинського районного суду про надання дозволу на проведення обшуку, а висновки експертів отримано на підставі постанов слідчого про призначення експертиз в межах розслідування кримінального провадження №0000782, тобто після внесення відомостей до ЄРДР та в межах розслідування вказаного кримінального правопорушення. Прокурор вважає, що протокол обшуку від 24.11.2016 року та висновки експертів №5-68/16 від 28.11.2016, №2.1-1009/16 від 27.11.2016 та №2.1-1008/16 від 27.11.2016 підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні та відповідають вимогам ст.ст. 85,86 КПК України, а тому вони безпідставно визнані судом недопустимими. Крім того, прокурор вказує, що суд не визнав протокол обшуку від 24.11.2016 року недопустимим доказом, а тільки зазначив про допущені слідчим процесуальні порушення при його складанні та не мотивував причини, з яких суд відкинув даний доказ.

Також прокурор стверджує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були присутні під час обшуку в якості понятих та засвідчили факт виявлення у господарській споруді, яка знаходиться на території домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_8 , предметів пристосованих для вживання наркотичних речовин та запалу до гранати. При цьому, свідки вказали, що на момент обшуку господарська будівля була зачинена, тобто доступ до даної споруди був обмежений, а не вільний, як про це зазначив суд.

Вважає, що в суду не було жодних підстав не брати до уваги покази свідка ОСОБА_10 , оскільки суд встановив тільки розбіжності у показах свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_10 з приводу їх знайомства, в той же час покази свідка ОСОБА_10 з приводу придбання ним психотропної речовини «амфетаміну» у ОСОБА_8 жодним чином не спростовано. Зокрема, не спростовано той факт, що ОСОБА_10 переслано ОСОБА_15 , саме «амфетамін», що підтверджується копією висновку експерта №1132 від 11.06.2016 року, який долучено до матеріалів справи.

Вказує, що суд жодним чином не спростував та не навів підстави, з яких судом не взято до уваги надані стороною обвинувачення, як докази вини ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України протокол огляду місця події від 21.09.2016, складеного у м. Миколаїв, в ході якого було оглянуто поліетиленовий пакет із надписом «Нова пошта», наданого ОСОБА_15 та в ході огляду якого виявлено упакування з порошкоподібною речовиною, та копію висновку експерта №1132 від 11.10.2016, відповідно до якого надана на експертизу речовина містить у своєму складі амфетамін, масою 5,131 г.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Болехівського міського суду від 31 січня 2020 року без змін. Вказує, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є вірними, а вирок суду законним та обґрунтованим.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі й визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а також при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, згідно правил ст.62 Конституції України, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів та допустимих доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

Відповідно до статей 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, і ці докази мають бути належними та допустимими. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Висновки суду про недоведеність участі ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, які судом всебічно, повно і безпосередньо досліджені та правильно оцінені.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого нею в даному кримінальному провадженні зроблено не було. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що проведений слідчим 24 листопада 2016 року обшук за місцем проживання ОСОБА_8 був законним, а тому протокол обшуку від 24.11.2016 та висновки експертів №5-68/16 від 28.11.2016, №2.1-1009/16 від 27.11.2016 та №2.1-1008/16 від 27.11.2016, якими було встановлено належність вилучених під час обшуку речей до предметів, які вилучені законом з обігу, є допустимими доказами.

Так, суд першої інстанції при розгляді провадження вірно встановив, що обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , проведений 24 листопада 2016 року слідчим органу досудового розслідування в межах іншого кримінального провадження за №0000782, відомості про яке були внесені до ЄРДР 08 листопада 2016 року за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 185 КК України. Підставою для проведення вказаного обшуку була ухвала Долинського районного суду від 23 листопада 2016 року про дозвіл на проведення у будинку та господарських будівлях, де проживає ОСОБА_8 з метою виявлення та вилучення викрадених речей у ОСОБА_16 . Під час проведення вказаного обшуку слідчим у приміщенні літньої кухні було виявлено: предмет, схожий на вживання наркотичних засобів, речовину рослинного походження зеленого кольору, паперову коробку від сірників та поліетиленовий пакет з насінням, трубку для куріння та предмет схожий на запал до ручної гранати та предмет схожий на патрон.

З матеріалів провадження вбачається, що постановами прокурора ОСОБА_7 від 29 листопада 2016 року з матеріалів досудового розслідування за №0000782 від 08 листопада 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, було виділено в окремі провадження матеріали, які стосуються проведення обшуку 24 листопада 2016 року та вилучення речовин та предметів з ознаками наркотичних засобів, а також предмета, який є боєприпасом.

Згідно витягу з ЄРДР №0000833 відомості про злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_8 за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 263 та ч.1 ст. 309 КК України, були внесені 29 листопада 2016 року на підставі самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення, в т.ч. під час досудового розслідування (том 3 а.с.40-42).

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень ч.3 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження та правильно зазначено судом першої інстанції, обшук житла ОСОБА_8 проводився 24 листопада 2016 року, під час якого слідчим самостійно виявлено обставини, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що зобов`язувало слідчого невідкладно внести відповідні відомості до ЄРДР і тільки після цього розпочати розслідування. Однак, процесуальні рішення щодо виділення матеріалів кримінального провадження прокурором було прийнято тільки 29 листопада 2016 року та цього ж дня внесені відомості до ЄРДР про інкриміновані ОСОБА_8 злочини.

Разом з тим, в межах іншого кримінального провадження №0000782 та до внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному провадженні було проведено експертизи та отримано висновки експертів №2.1-1009/16 від 27.11.2016, №2.1-1008/16 від 27.11.2016 та №5-68/16 від 28.11.2016, якими було встановлено належність вилучених під час обшуку 24.11.2016 року речей до предметів, які вилучені законом з обігу.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на порушення процесуальної процедури проведення обшуку 24.11.2016 року відповідно до статей 104, 106 КПК України, з огляду на те, що в протоколі взагалі не зазначено які речі вилучено, їх індивідуалізуючи ознаки, а також слідчим не відображено процедуру упакування та вилучення речей.

При цьому колегія суддів вважає, що протокол обшуку від 24.11.2016 року підтверджує тільки факт виявлення речовин та предметів з ознаками наркотичних засобів, а також предмета, який є боєприпасом у певному місці та у певний час, проте, цей протокол не містить фактичних даних, які б доводили те, що зазначені речовини та предмети належали і були приховані саме обвинуваченим ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що дані, що містяться в протоколі обшуку житла обвинуваченого не достатні для висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, а висновки експертів не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки, матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч.1 ст. 309 КК України, були виділені з іншого кримінального провадження №0000782 вже після проведення вищевказаних експертиз. Фактично зазначені вище докази були отримані органом досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному провадженні №0000833, з порушенням порядку встановленого КПК України, та враховуючи вимоги статей 84, 86, 93 та ч.3 ст.214 КПК України щодо порядку отримання доказів, не можуть бути визнаними допустимими доказами.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що всі інші письмові докази та показання свідків є недостатніми доказами вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.2 ст. 309 КК України.

Колегія суддів вважає, безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про ненадання судом правової оцінки показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були присутні в якості понятих під час обшуку 24 листопада 2016 року за місцем проживання ОСОБА_8 . Зокрема, суд першої інстанції вірно зазначив, що покази цих свідків лише встановлюють факт виявлення під час обшуку предметів та не є доказом того, що вони є наркотичним засобом та боєприпасом.

При цьому, стороною обвинувачення не було надано суду переконливих доказів того, що виявлені речі належать саме ОСОБА_8 , з огляду на невизнання ним вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.1 ст. 309 КК України, та наявності пояснень свідків про те, що у цьому помешканні проживають також й інші особи, а господарська споруда, де було виявлено вказані предмети, знаходиться на значній відстані від житлового будинку та не є жилим приміщенням і до неї мається вільний доступ сторонніх осіб.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора по епізоду обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України, стосовно того, що судом першої інстанції невірно дана оцінка показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , а також протоколу огляду місця події від 21.09.2016 року та висновку експерта №1132 від 11.10.2016 року.

Колегія суддів вважає, що докази, надані стороною обвинувачення, не доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому діяння, а викладені в них відомості викликають сумнів щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, і не дають можливості суду зробити беззаперечний і однозначний висновок про його скоєння, оскільки прямих доказів, які б вказували на вчинення цією особою саме даного кримінального правопорушення не має та здобути їх в даний час не можливо і його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується лише на припущеннях та неналежних доказах.

Так, свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції підтвердив факт купівлі амфетаміну за грошові кошти в сумі 2500 гривень у ОСОБА_10 . При цьому, ствердив, що з обвинуваченим ОСОБА_8 він взагалі не знайомий і йому не відомо у кого придбав ОСОБА_10 вказаний засіб. Познайомився з ОСОБА_10 в Інтернеті на форумі і останній дав свій номер телефону, по якому спілкувалися. А також ствердив, що ніколи не служив на полігоні біля Львова, із братом ОСОБА_17 не знайомий. НОМЕР_1 році мобільні телефони не продавав і не пропонував ОСОБА_10 їх купити.

Разом з тим, пояснення свідка ОСОБА_10 стосовно того, що він придбав наркотичні засоби у ОСОБА_8 викликають сумнів щодо їх правдивості і не можуть бути визнані достатніми для висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_10 , з огляду на їх суперечливість та розбіжність з поясненнями свідка ОСОБА_15 .

Протоколом огляду місця події від 21.09.2016 року, який складався в іншому кримінальному провадженні тільки зафіксовано факт огляду пакету, який отримав ОСОБА_15 від ОСОБА_10 та виявлення в ньому порошкоподібної речовини білого кольору. При цьому під час огляду ОСОБА_18 пояснив, що вказаний пакет , в якому знаходиться амфетамін йому переслав ОСОБА_19 з м. Болехів. Вказаний протокол підтверджує факт виявлення речовини у певному місці та у певний час, із чим погодився суд першої інстанції, однак не доводить, що речовина належала саме обвинуваченому ОСОБА_8 .

Висновком експертизи №1132 від 11.10.2016 року, проведеної теж в рамках іншого кримінального провадження за №0000230 підтверджується тільки те, що вилучена у гр. ОСОБА_15 речовина, яку він отримав від ОСОБА_10 є амфетаміном, обіг якого заборонено, і не містять будь-яких фактичних даних, які б указували на те, що обвинуваченим були вчинені дії, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.

Таким чином, надавши оцінку кожному доказу окремо і в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що не доведено, що злочини вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 , а відповідно до вимог ч.2 ст. 17 КПК України, особа має бути виправданою, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Інших доводів щодо незаконності постановленого судового рішення, які б давали підстави для його зміни чи скасування, та які б спростовували висновки суду першої інстанції у апеляційній скарзі не наведено і сторона обвинувачення не заявляла клопотання про дослідження та перегляд доказів у судовому засіданні апеляційної інстанції.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи на підставі дослідження всіх матеріалів представлених у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає виправдувальний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5