Справа № 676/1784/18
Провадження № 1-кп/676/26/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9
захисника - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області обвинувальні акти в кримінальних провадженнях №0000277, №0000901 по обвинуваченню,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого - інваліда ІІІ групи, раніше судимого:

- вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.06.2005 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.09.2006 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- вироком Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області від 06.04.2016 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;

- вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, ідентифікаційний номер облікової картки платка податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 , близько 20 год. протягом квітня 2017 року, перебуваючи на території домоволодіння, по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження віконного скла, проник до підсобного приміщення, звідки умисно, таємно, повторно викрав майно потерпілого ОСОБА_11 , мотокосу марки «Sthil FS55CC» вартістю 1700 грн., чим спричинив останньому збитки на зазначену суму.

Він же, близько 20 год. 05 вересня 2017 року, перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зриву віконної рами, проник в середину житлового будинку, звідки умисно, таємно, повторно викрав майно - електричний обігрівач марки «Atlantic CMG TLC» вартістю 695 грн., чим спричинив потерпілої ОСОБА_12 збитки на зазначену суму.

Він же, близько 14 год. 06 січня 2018 року, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зняття скла з віконної рами проник в приміщення будинку, звідки умисно, таємно, повторно викрав майно - три скляні банки консервованих помідор об`ємом 1.5 л. вартістю 35 грн. кожна на загальну суму 105 грн.; три скляні банки консервованих груш об`ємом 1 л. вартістю 30 грн. кожна на загальну суму 90 грн.; одну скляну банку консервованих помідор об`ємом 1 л. вартістю 30 грн.; одну скляну банку консервованого перцю об`ємом 1 л. вартістю 30 грн.; дві скляні банки консервованого варення об`ємом 0.5 л. вартістю 20 грн. на загальну суму 40 грн.; одну скляну банку консервованих огірків об`ємом 1 л. вартістю 30 грн.; дві скляних банки консервованого томатного соку об`ємом 1 л. вартістю 40 грн. кожна на загальну суму 80 грн.; одну скляну банку консервованого буряка об`ємом 0.5 л. вартістю 20 грн., чим спричинив ОСОБА_13 збитки на загальну суму 425 грн.

Він же, близько 21 год. 06 лютого 2018 року, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зриву віконної рами проник в приміщення літньої кухні, звідки умисно, таємно, повторно викрав майно - зварювальний пристрій напівавтомат марки «SPARK» вартістю 13 000 грн. з газовим балоном «СО2» вартістю 1200 грн., чим спричинив ОСОБА_14 збитки на загальну суму 14 200 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , свою вину визнав частково в скоєні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. Зокрема зазначив, що повністю визнає вину в частині вчинення ним кримінальних правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України стосовно потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , чому так поступив пояснити не може. Розуміє, що поступив невірно, в скоєному розкаюється, добровільно повідомив працівникам поліції про вказані епізоди крадіжок, вказав, де знаходиться викрадене майно, просить не досліджувати фактичні обставини справи по епізодах крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які він не оспорює та розглянути справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. По епізоду крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_15 вину визнає частково, а саме в тому що дійсно вчинив крадіжку майна потерпілої, однак в житловий будинок з метою крадіжки не проникав. Під час розпивання спритних напоїв зі співмешканцем потерпілої зайшов до будинку напитись води, в кімнаті побачив магнітофон, який фактично викрав та продав. Отримані кошти за вказаний магнітофон пропили зі співмешканцем потерпілої. Проте, що в будинку потерпілої знаходиться магнітофон йому раніше не було відомо, коли йшов по воду умислу на крадіжку не було. В решті інкримінованого йому обвинувачення вини не визнає.

Прокурори в судовому засіданні підтримали клопотання захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 не досліджувати фактичні обставини справи по епізодах крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які ніким не оспорюються та розглянути справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, не заперечують проти розгляду справи по даних епізодах в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, однак подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, будь-яких претензій до обвинувачуваного не мають, цивільний позов заявляти не бажають, участь в судових дебатах брати не бажають, не заперечують проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Сторони в судовому засіданні наведені обставини за ч.3 ст. 185 КК України по епізодах крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , не оспорювали і судом за згодою учасників судового розгляду визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженні №0000901, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка вчинена повторно та поєднана з проникнення в житло та інше приміщення, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_9 винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

Також, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України по кримінальному провадженню №0000277, №0000901 зокрема, в тому, що:

Він, близько 21 год. 07 лютого 2018 року, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, крізь не зачинені двері проник в житловий будинок звідки умисно, таємно, повторно викрав магнітофон марки «DAEWOO SP-702FUW» вартістю 270 грн., чим спричинив ОСОБА_15 збитки на зазначену суму.

Він же, близько 15 год. 10 лютого 2018 року знаходячись в приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_16 спить і за ним не спостерігає, з метою незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу із столу викрав ноутбук марки «Lenovo Ideapad 110-15IВR» вартістю 5200 грн., та з яким в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_17 фактично вину стосовно крадіжки чужого майна у потерпілої ОСОБА_15 визнав, не визнає лише в частині інкримінованого йому обвинувачення щодо проникнення в житловий будинок по АДРЕСА_3 , де близько 21 год. 07 лютого 2018 року разом зі співмешканцем потерпілої розпивали спритні напої. Умисел на крадіжку магнітофону у нього виник, коли він перебував в середині житлового будинку, куди зайшов попити води. ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що коли виходив побачив у кімнаті магнітофон, який викрав та продав, а гроші пропили спільно з співмешканцем потерпілої. Свої вини стосовно крадіжки ноутбука 10 лютого 2018 року з спальної кімнати по АДРЕСА_5 у потерпілого ОСОБА_16 , не визнає так, як даної крадіжки не вчиняв. Дійсно був у гостях у співмешканки потерпілого на прохання дочки останньої, яка є його сусідкою в селі і попросила його поговорити потерпілим, оскільки той застосовував насильство до її матері, тобто співмешканки ОСОБА_16 . Коли прийшов в квартиру потерпілого, мав з останнім розмову після чого той запросив його випити. До вказаного часу з ОСОБА_16 знайомі не були. Після випивки він мав намір піти до банку, щоб отримати пенсію і ОСОБА_16 висловив бажання піти разом із ним, отримавши гроші, придбали спиртне і повернулись до потерпілого, де продовжили розпивати спиртні напої. Коли ОСОБА_16 ліг спати, він іще поговорив з його співмешканкою і пішов у своїх справах. Чому ОСОБА_16 наговорює на нього, йому не зрозуміло, працівники поліції за життя співмешканки ОСОБА_16 не вживали заходів перевірити її причетність до крадіжки, будь-яких доказів його вини по вказаному епізоду в судовому засіданні не надано, просить прийняти законне рішення та виправдати його.

Дослідивши безпосередньо в ході судового розгляду докази сторін, відповідно до ст. 23 КПК України суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_17 за ч.3 ст.185 КК України по епізоду крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_15 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому їх слід перекваліфікувати на ч.2 ст. 185 КК України, за ч.2 ст. 185 КК України стосовно крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_16 , ОСОБА_17 слід виправдати з наступних підстав.

Не доводять вину ОСОБА_17 :
Покази в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_15 , яка показала, що 18 лютого 2018 року зайшла до свого будинку по АДРЕСА_3 і виявила, що немає магнітофон «DAEWOO», який вона придбала на ринку за 270 грн. Разом із нею проживає її співмешканець ОСОБА_18 , який того дня розпивав спиртні напої разом з обвинуваченим. Після чого зателефонувала в поліцію і повідомила, що крадіжку вчинив саме - ОСОБА_9 , яким чином останній вчинив крадіжку їй не відомо. Обвинувачений постійно розпивав спиртні напої у неї вдома разом з ОСОБА_18 , будь-яких претензій до ОСОБА_17 немає, участь в судових дебатах брати не бажає, при визначенні міри покарання покладається на думку суду.

Свідка сторони обвинувачення ОСОБА_18 , підтвердив у суді той факт, що 18 лютого 2018 року з обвинуваченим добряче вжили спиртні напої, після чого ліг спати, двері до будинку не були зачинені. Коли прийшла співмешканка, ОСОБА_15 почала висувати йому претензії, куди він подів магнітофон, поліцію не викликали. Згодом, від працівників поліції дізнався, що ОСОБА_9 викрав у них магнітофон і запропонували написати заяву. Викрадений магнітофон придбав у ОСОБА_9 їх односельчанин ОСОБА_19 , після чого видав працівникам поліції.

Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_19 .

А також сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

На підставі протоколу прийняття заяви ОСОБА_15 від 14.02.2018 року про вчинення кримінального правопорушення (т.4 а.с. 5), внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000104 від 14.02.2018 та зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст. 185 КК України про те, що в період з 31.01.2018 року по 14.02.2018 року невстановлена особа проникла до житлового будинку по АДРЕСА_3 , звідки викрала магнітофон «DAEWOO» вартістю 250 грн., чим завдала збитків на вказану суму (т. 4 а.с. 1), проведення досудового слідства по вказаному кримінальному провадженню доручено слідчому ОСОБА_20 , 14.02.2018 року створено групу слідчих у складі слідчих ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 (т.4 а.с. 2;3), процесуальними прокурорами по вказаному провадженню призначено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (т.4 а.с. 4).

Разом з тим, суд вважає, що протокол огляду місця події від 14.02.2018 року та фототаблиця до нього свідчить про формальний підхід слідчого до вказаної процесуальної дії, будь-яких слідів обвинуваченого ОСОБА_9 не виявлено та не вилучено, даних про причетність до вказаного кримінального правопорушення обвинуваченого не має (т.4 а.с. 9-18) та не є належним і допустимим доказом вини ОСОБА_9 .

Заява ОСОБА_19 від 14.02.2018 року про добровільну видачу ним працівникам поліції магнітофону «DAEWOO», який він придбав в лютому 2018 року у ОСОБА_9 (т.4 а.с. 19) та протоколи від 14.02.2018 року добровільного надання ОСОБА_19 магнітофону «DAEWOO» (т. 4 а.с. 20) та протокол огляду від 14.02.2018 року магнітофону «DAEWOO» (т. 4 а.с. 21-23), однак у даних протоколах відсутні відомості про те, що крадіжка вказаного майна обвинуваченим ОСОБА_9 була вчинена саме шляхом проникнення до житла, тому усі сумніви повинні трактуватись на користь обвинуваченого.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.03.2018 року з підозрюваним ОСОБА_9 , за участі потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , який проведено в період з 16.44 год. по 20.37 год., суд не може взяти до уваги вказаний доказ, як належний та допустимий, оскільки викладені в протоколі обставини не відповідають фактичним, зокрема потерпілим та обвинуваченому не роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, чим порушено право на захист обвинуваченого, додана до протоколу фототаблиця свідчить, що слідчий експеримент відбувався у світлу пору доби, а не у вечірній час, як зазначено у протоколі (т.4 а.с. 29-42).

Вказані в обвинувальному акті дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло. Разом з тим, на переконання суду в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено, що умислом ОСОБА_9 охоплювалося таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням в житло.

На думку суду в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_9 дійсно, шляхом вільного доступу з наміром попити води, зайшов до житлового будинку по АДРЕСА_3 , двері якого не були зачинені і на території вказаного домоволодіння знаходився за згоди співмешканця потерпілої ОСОБА_15 , а не з наміром вчинити крадіжку. Умисел на умисне викрадення чужого майна, у ОСОБА_9 виник коли він перебував на будинку та побачив магнітофону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Викрадення майна особою не можна розглядати за ознакою проникнення у житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна виник під час перебування в цьому приміщенні. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи зазначеної кваліфікуючої ознаки, слід з`ясовувати, з якою метою особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище і коли у неї виник умисел на заволодіння майном. Така обставина має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном.
Так, згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Із системного аналізу закону випливає, що особливо кваліфікуючими ознаками злочину є вчинення його: з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (ч.3 ст. 185 КК України).

Специфічним способом вчинення викрадень є проникнення у житло, інше приміщення чи сховище, під яким слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо чи за допомогою інших способів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища (абз. 2 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10). Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи цієї кваліфікуючої ознаки, слід з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

Викрадення не може кваліфікуватись як вчинене з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, якщо: а) винний був допущений туди уповноваженою особою або особою, яка там мешкає, чи опинилася з їх дозволу, за їх запрошенням, або у випадку, коли винний мав право туди потрапити; б) воно вчинене особами, які працюють у приміщеннях чи сховищах (службовими особами шляхом зловживання службовим становищем, сторожами, підсобними робітниками, вантажниками чи іншим обслуговуючим персоналом, якщо вони вчинили викрадення під час роботи чи в інший час, коли їх перебування там не заборонено); в) воно вчинене особою, яка проживала в квартирі чи іншому житлі разом з потерпілим.

Під проникненням до будь-якого приміщення слід розуміти: а) фізичне входження, потрапляння до нього з метою заволодіння майном, що знаходиться в ньому; б) доступ до майна, що знаходиться в приміщенні, будь-яким способом (без фізичного входження до нього), який дає змогу заволодіти таким майном, вилучити його із приміщення.

Ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення є встановлення того, з якою метою особа ввійшла (потрапила) в приміщення.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 близько 21 год. 07 лютого 2018 року, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу через незачинені двері проник в житловий будинок, де виявив магнітофон марки «DAEWOO SP-702FUW», який з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно викрав - магнітофон марки «DAEWOO SP-702FUW» вартістю 270 грн., чим спричинив ОСОБА_15 збитки на зазначену суму.

Зазначені обставини були здобуті під час досудового слідства та судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 чітко дав покази щодо обставин вчинення крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_15 які узгоджуються з матеріалами кримінального провадження. Однак, не зважаючи на встановлені обставини сторона обвинувачення кваліфікувала дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України та інкримінувала йому крадіжку майна потерпілого саме шляхом проникнення до житла, яке не доведено, тобто проникнення з метою крадіжки.

В судовому засіданні, прокурор не довів, а суд не здобув переконливих доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_15 саме шляхом проникнення до житла.

Вказані дії, ОСОБА_9 повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є повторність, були помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є повторність та проникнення до житла.
Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає що дії ОСОБА_9 в частині крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_15 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є повторність. Обвинувачений ОСОБА_9 винуватий у вчиненні цього злочину та підлягає покаранню.
За ч.2 ст. 185 КК України стосовно крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_16 , ОСОБА_9 слід виправдати в сукупності доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України, судом безпосередньо в ході судового розгляд, які не доводять вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину з наступних підстав.

Потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що в суботу 10.02.2018 року разом з співмешканкою ОСОБА_22 (яка на час розгляду справи в суді померла) знаходився вдома по АДРЕСА_5 . Близько 10-11 год до них зайшов в гості ОСОБА_9 і разом почали вживати спиртні напої та біля обіду пішли в місто. Повторно біля 14 год повернулись до нього додому, знову випивали, згодом сказав співмешканці, що йде спати, а коли піде ОСОБА_9 , щоб вона зачинила двері. Наступного дня проснувся та виявив відсутність ноутбука і зарядного пристрою, тому взяв таксі і поїхав до ОСОБА_9 , але результатів це не дало. 16.02.2018 року написав заяву до поліції, прибув слідчий і без понятих та згоди його матері провів огляд житла, нічого не вияви та не вилучав. Ноутбук знаходився в спальні на столі, на його запитання співмешканка повідомляла, що не знає де ноутбук, тому він зробив висновок, що саме ОСОБА_9 його викрав, але доказів цього у нього немає. В подальшому ОСОБА_16 скористався ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі показів.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що знайомий з обвинуваченим, підвозив його з села Велика Слобідка в м. Кам`янець-Подільський, точного числа не пам`ятає. ОСОБА_9 близько 18 год. подзвонив йому і попросив його забрати з села до міста, мав при собі пакет з ноутбуком «Леновово», бувший у використанні, але в хорошому стані. По дорозі запропонував йому його придбати так, як грошей на оплату проїзду не мав, на що він погодився придбати ноутбук за 500 грн., оскільки на його думку він більше не коштував. Наступного дня вказаний ноутбук продав на ринку невідомій особі. В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 заперечив, що ноутбук, який описав потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні та той, що він придбав у ОСОБА_9 різні за зовнішніми ознаками.

Також, на підставі протоколу прийняття заяви ОСОБА_16 від 16.02.2018 року про вчинення кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 239), внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000277 від 16.02.2018 року зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст. 185 КК України про те, що в період з 07 год. до 12 год. 10.02.2018 року ОСОБА_9 знаходячись у квартирі по АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно з корисливих мотивів зі столу в спальній кімнаті викрав ноутбук марки «Lenovo Ideapad 110-15IВR» вартістю 8800 грн., чим спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 240), проведення досудового слідства по вказаному кримінальному провадженню доручено слідчому ОСОБА_24 (т. 5 а.с. 8) та 21.02.2018 року призначено групу слідчих в складі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (т.5 а.с.11), постановою заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури від 16.02.2018 року процесуальними прокурорами по вказаному провадженню призначено ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (т. 5 а.с. 10).

Разом з тим, суд вважає, що протокол огляду місця події від 16.02.2018 року та фототаблиця до нього свідчить про формальний підхід слідчого до вказаної процесуальної дії, будь-яких слідів злочину, який мав місце 10.02.2018 року не виявлено та не вилучено, відомостей про причетність до вказаного кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_9 не має (т. 1 а.с. 242-246), тому даний протокол є не належним та не допустимим доказом вини ОСОБА_9 . Слідчий без відповідної Ухвали слідчого судді до початку досудового слідства та згоди іншого власника житла по АДРЕСА_5 - ОСОБА_26 (т.2 а.с. 246), яка зі слів потерпілого ОСОБА_16 , була присутня під час огляду житла, не законно провів огляд місця події, яким є приватне житло ОСОБА_26 , чим порушив її права.

Суд критично оцінює довідку від 15.03.2018 року приватного підприємця ОСОБА_27 про вартість бувшого у використанні ноутбук марки «Lenovo Ideapad 110-15IВR» станом на 10.02.2018 року становила 520 грн. (т.1 а.с. 248), та не може взяти до уваги як доказ вказану довідку про ринкову вартість даного майна так, як ПП ОСОБА_27 не є судовим експертом, викраденого майна не бачив, тому зазначена ним вартість майна станом на 10.02.2018 року ґрунтується виключно на припущеннях, тому усі сумніви повинні трактуватись на користь обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 та сторона захисту вважає, що докази сторони обвинувачення по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_16 не ґрунтуються на матеріалах справи і досліджених у суді доказах, доводи прокурора про те, що вину ОСОБА_9 доведено матеріалами справи по кримінальному провадженню №0000277 за ч.2 ст.185 КК України є припущенням, докази на які посилається прокурор є недопустимі, так як, зібрані в непроцесуальний спосіб.

Так, згідно ч.1 ст. 85 КПК України , належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000277 за ч.2 ст.185 КК України прокурором не надано.

Доводів захисту про невинуватість ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000277 за ч.2 ст.185 КК України сторона обвинувачення не спростувала, вини не доказала, надала виключно неналежні та недопустимі докази.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України ).

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК України).

Частинами 2, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), в тому числі і розмір завданої шкоди, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в передбачених законодавством випадках на потерпілого.

Суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення по кримінальному провадженню №0000277 за ч.2 ст.185 КК України прокурором не доведено. Докази сторони обвинувачення містять припущення й сумніви, які суд тлумачить на користь ОСОБА_9 .

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, суд прийшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази по кримінальному провадженню №0000277 за ч.2 ст.185 КК України є сумнівними, непереконливими, неналежними і недопустимими, а інших беззаперечних доказів, які б без будь-якого сумніву доводили вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину по кримінальному провадженню №0000277 за ч.2 ст.185 КК України, стороною обвинувачення не надано.

Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_9 обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення по кримінальному провадженню №0000277 за ч.2 ст.185 КК України, по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_16 , у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення в суді винуватості обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині виправдувального вироку, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визначене судом недоведеним, підстави для виправдання з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину .

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає - рецидив злочинів.

З врахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_9 , який по місцю проживання характеризується негативно (т.1 а.с.232), є інвалідом ІІІ групи (т.1 а.с. 249), судимий - вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі (т.1 а.с. 251-255), не перебуває на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (т.1 а.с. 234; 235), згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 77 від 26.06.2019 року ОСОБА_9 психічною хворобою не страждає, виявляє психічний розлад особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу із не різко вираженим психоорганічним синдромом та пароксизмальними нападами в анамнезі, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом може самостійно реалізувати своє право на захист; під час інкримінованих йому дій, хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; клінічних ознак алкогольного делірію не виявлено; за своїм психічним станом може правильно сприймати обставини кримінального провадження та давати по них відповідні покази, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, враховуючи думку потерпілих, досудову доповідь (т.1 а.с.100-103), а тому суд враховуючи вимоги ст. 65, ст. 66 КК України вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню №0000901 у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання гарантуватиме безпеку для суспільства, буде відповідати цілям покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Однак, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 , не можливе без відбування призначеного покарання та не рахує доцільним застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Великої Палати Верховного суду від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17, положення ч.5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст. 72 КК України, визначають інші кримінально-правові наслідки діяння у розумні ч.2 ст. 4 КК України.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24.12.2015 року до 20.06.2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 8383-VІІІ (пряма дія Закону№ 8383-VІІІ).

Із матеріалів кримінального провадження №0000901 вбачається, що ОСОБА_9 кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України вчинив в квітні 2017 року.

16.02.2018 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою в кримінальному провадженні №0000901 за ч. 3 ст.185 КК України. Останній по даний час знаходиться під вартую у зв`язку з відбуванням покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 75, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України по кримінальному провадженню №0000901 і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

ОСОБА_9 визнати не винуватим у скоєні кримінального правопорушення, за ч.2 ст.185 КК України по кримінальному провадженню №0000277 та виправдати його, на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання призначеного вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі, остаточно для відбуття ОСОБА_9 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки чотири місяці.

Строк покарання ОСОБА_9 рахувати з 03.03.2020 року, зарахувати йому в строк відбуття покарання час його знаходження під вартою з 16.02.2018 року по 03.03.2020 року в розрахунку, що відповідно до вимог «г» ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 8383-VІІІ) один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 утримувати в СІЗО № 29 м. Хмельницький.

Речові докази по справі:

- мотокосу «Stihl», зварювальний пристрій «SPARK», електричний обігрівач марки «Atlantic», магнітофон марки «DEWOO», які зберігаються в кімнаті зберігання речових Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили повернути власникам.

- 14 скляних банки із консервацією, газовий балон, які передано на зберігання потерпілим, після набрання вироком законної сили повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрат по справі - в загальній сумі 3018.80 грн. за проведення судово-товарознавчих експертиз .

Цивільний позов не заявлено.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.07.2018 року (т.1 а.с. 193); від 19.02.2018 року (т.1 а.с. 203); від 29.02.2018 року (т. 1 а.с. 217); від 19.02.2018 року (т.1 а.с. 226) після набрання вироком законної сили - скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1