Справа № 352/1627/18
Провадження № 11-кп/4808/39/20
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю с/з ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з неповною базовою загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11

в с т а н о в и в :

1. Зміст вироку суду першої інстанції та встановлені обставини.

1.1. Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2019 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

Цивільний позов Івано-Франківської обласної клінічної лікарні задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 у користь Івано-Франківської обласної клінічної лікарні - 8773 (вісім тисяч сімсот сімдесят три) грн. 38 коп. за лікування потерпілого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 - 16432 (шістнадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 86000 (вісімдесят шість тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та 6000 (шість тисяч) грн. судових витрат, а всього 108432 (сто вісім тисяч чотириста тридцять дві) грн.

Також вказаним вироком ухвалено стягнути з ОСОБА_8 у користь держави 3956 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 60 коп. процесуальних витрат, а саме: 988,70 грн. за висновок експертизи № 4.2-1015/17; 988,70 грн. за висновок експертизи № 4.2-1016/17; 1979,20 грн. за висновок експертизи № 10-83/17.

Вирішено питання речових доказів.

1.2. Згідно вироку суду, 20 жовтня 2017 року близько 19 год. 30 хв. у темну пору доби, суху погоду обвинувачений, керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI Galant» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію та унеможливлює належну оцінку дорожньої ситуації, рухався по вул. І. Франка в с. Павлівка Тисменицького району Івано-Франківської області у напрямку автодороги Н-10. У цей час по правому узбіччю вул. І. Франка по напрямку руху автомобіля під керуванням обвинуваченого рухались пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . При наближенні до пішоходів обвинувачений проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити попереду небезпеку для руху у вигляді пішоходів, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості автомобіля аж до його зупинки, не справившись з керуванням, виїхав на праве узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_12 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 порушив: п.п.1.10., 2.3.«б», 2.9 «а», 10.1., 12.1.,12.3. Правил дорожнього руху України, в результаті яких сталася ДТП, внаслідок якої ОСОБА_12 отримав тяжке тілесне ушкодження. Отже, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, за який передбачена відповідальність ч.2 ст. 286 КК України.

В засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав, повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину, щиро розкаявся, висловив жаль з приводу скоєного, частково відшкодував шкоду потерпілому, визнав цивільний позов потерпілого у зменшеному розмірі, повністю визнав цивільний позов Івано-Франківської ОКЛ, просив суд його суворо не карати.

2. Зміст апеляційної скарги захисника та обвинуваченого.

В апеляційній скарзі, захисник та обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, вважає, що оскаржуваний вирок підлягає до зміни, з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Захисник вказує на те, що врахувавши всі пом`якшуючі обставини, суд в повній мірі не врахував характеризуючі дані особи обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, вчинення злочину вперше, негативне ставлення до вчиненого, позитивну характеристика по місцю проживання. Вказані обставини, на думку захисника, дають підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Захисник також вказує, що вчинений ОСОБА_8 злочин не призвів до тяжких наслідків, обвинувачений частково відшкодував шкоду, визнав повністю цивільні позови, сприяв встановленню істини у справі, повністю визнав вину, щиро розкаявся, засуджує свою поведінку, відсутні претензії з боку потерпілого, а відтак вказані обставини цілком свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і можливість застосування ст. 75 КК України.

З цих підстав, оскаржуваний вирок суду першої інстанції, захисник та обвинувачений в частині призначеного покарання просили змінити, шляхом пом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

3. Правові позиції сторін.

3.1. В засіданні суду апеляційної інстанції захисник та обвинувачений доводи апеляційної скарги підтримали з указаних в ній мотивів. Зазначили, що на момент апеляційного розгляду вся шкода відшкодована.

3.2. Прокурор, доводи апеляційної скарги заперечив, вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просив його залишити його без зміни.

3.3. Потерпілий будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки, суд не повідомляв. Його представник заявив, що потерпілий просив не позбавляти волі обвинуваченого,матеріальних претензій не має, шкода відшкодована.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Згідно ізст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно дост. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, а також правильність кваліфікації дій жодна із сторін не оскаржує, то вирок у цій частині перегляду не підлягає.

4.2. За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту з таких міркувань.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК Українипокарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість(ст. 414 КПК України).

Згідност. 75 КК Україниякщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

4.3. Так, судом першої інстанції вірно встановлено обставини, що характеризують обвинуваченого (позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працює не офіційно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває), обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої потерпілому шкоди), та обставини, що його обтяжують (стан алкогольного сп`яніння). При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 із застосування ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на трок 1 рік 6 місяців.

4.4. Водночас, перелічені вище обставини, а також клопотання потерпілого не позбавляти обвинуваченого волі, вказують на можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосування ст.75 КК України.

По перше. За положеннями ст. 3 Конституції України, людина як найвища соціальна цінність визначає зміст і спрямованість діяльності держави. Наведені правові цінності розвинуті у ч. 1 ст. 1 КК України та ч. 1 ст. 2 КПК України, де послідовно за черговістю вказано, що кримінальний закон та кримінальне провадження у першу чергу захищають особу від суспільно-небезпечних посягань, а вже потім існуючий правопорядок.

Примат прав особи перед державою в даному випадку означає, що у питаннях кари думка особи, яка безпосередньо потерпіла від злочину є вагомою, саме вона може визначити дійсну співмірність покарання скоєному проти неї.

Потерпілий ОСОБА_12 у суді першої інстанції зазначив, що просить суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі і його думка щодо цього не змінилась.Саме він отримав тілесні ушкодження і тому може визначити співмірність покарання за скоєний щодо нього злочин.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справіСкоппола проти Італіївід 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З урахуванням цього принципу (ст. 8 КПК України), апеляційний суд уважає, що думка потерпілого щодо позбавлення обвинуваченого волі повинна бути врахована як вагома обставина, що істотно впливає на призначення покарання.

У цьому випадку, вважає апеляційний суд, застосуванняпринципу пропорційності покарання залежить від позиції потерпілого, позаяк суспільний інтерес у призначенні покарання за злочин та компенсація шкоди за нього реалізовані притягненням винного до відповідальності в міру його вини.

По друге. У справі є й інші обставини, які дають підстави для застосування положень ст. 75 КК України.

Обвинувачений одружений, має трьох малолітніх дітей. Він один утримує сім`ю і це не заперечується сторонами провадженнятапідтверджено документально.

Позбавлення ОСОБА_8 воліза таких обставин поставить в тяжке матеріальне становище інших членів сім`ї обвинуваченого (дружини та трьох малолітніх дітей), які повністю перебувають на його утриманні.

Наявність цих обставин також є підставою для звільнення ОСОБА_14 від покарання з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України.

По третє. У справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз…суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Колегія суддів уважає, що це якраз той випадок, коли з урахуванням указаних обставин, можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому.

Реальність цих прогнозів підтверджується таким.

Про відсутність установки на злочинну діяльність указує те, що злочин скоєно вперше і з необережності.

Зобов`язання перед третіми особами і позитивні характеристики дають підстави вважати, що ці зобов`язання будуть виконані.

4.5. У справі відсутні дані, що обвинувачений залежний від алкоголю. Відсутні також і дані, що він будь-коли керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Те, що цей злочин скоєно в стані алкогольного сп`яніння серйозно обтяжує відповідальність, але з урахуванням наведених обставин є всі підстави для висновку, що вживання алкоголю за кермом мало місце вперше і відсутні об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений після такого випадку буде вживати алкоголь за кермом.

Тому наявність такої обтяжуючої обставини в цій ситуації не є достатньою підставою для висновку про необхідність реально позбавляти волі ОСОБА_8 .

5. Висновки апеляційного суду.

На підставі наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у конкретному кримінальному провадженні є можливим застосування положеньст. 75 КК Українита звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з наданням обвинуваченому можливості виправлення без позбавлення його волі.

Колегія суддів уважає, що іспитовий строк в три роки, існування зобов`язань і загроза реального позбавлення волі у випадку їх порушення будуть достатніми для виправлення обвинуваченого іперевірки правильності такого рішення апеляційного суду

З огляду на вказане, оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання слід змінити.

Керуючись ст. 370, 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 ,обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставіст. 75 КК Українизвільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обв`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5