Комінтернівський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
28 січня 2020 року м. Харків
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про арешт майна, а саме накласти арешт на тимчасово вилучене за адресою: м. Харків, пр. Сталінграда, 136-Л, у закладі «СПОРТЛОТО», майно: електронний пристрій для сканування; електронний пристрій для сканування; флеш карта «TRANSCEND» 8 GB.
В обґрунтування свого клопотання прокурор Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 посилається на те, що до чергової частини Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Сталінграда, 136-Л, виявлено заклад «СПОРТЛОТО», у якому незаконно, всупереч вимогам статей 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 організовано гральний бізнес.
Також прокурор зазначив, що 24.12.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Сталінграду, 136 Л проведено обшук у закладі «СПОРТЛОТО» під час якого вилучено: електронний пристрій для сканування; електронний пристрій для сканування; флеш карта «TRANSCEND» 8 GB.
З метою збереження речового доказу та проведення експертних досліджень, слідчий просить накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно.
Прокурор до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання про арешт майна підтримав та просив його задовольнити.
Інші учасники кримінального провадження до суду не з`явилися, повідомлялися про місце та час слухання справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КІІК України, їх неприбуття до суду, не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Норми Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 №1334-VI, в редакції від 11.08.2013 (далі Закон), запроваджують обмеження щодо здійснення грального бізнесу в Україні, виходячи з конституційних принципів пріоритету прав і свобод людини і громадянина, захисту моральності та здоров`я населення, заборони використання власності на шкоду людині і суспільству.
Відповідно до ст.1 Закону, гральний бізнес це діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера. Азартна гра - будь-яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості.
Відповідно до ст.2 Закону, в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх, однак вказана заборона не поширюється на організацію та проведення лотерей, діяльність яких здійснюється на підставі Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва і Міністерства фінансів України від 12.12.2012 №128/1037.
Згідно вказаних Ліцензійних умов, суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність з випуску та проведення лотерей і звернулися у встановленому законодавством порядку до Міністерства фінансів України із заявою про видачу ліцензії на провадження зазначеного виду господарської діяльності, повинні відповідати вимогам пунктів 2.1, 3.1-3.4, 3.8, 4.2 цих Ліцензійних умов.
Також Ліцензійними умовами передбачено таких учасників відносин у вказаній господарській сфері, як розповсюджувачі - фізичні або юридичні особи, які на підставі укладеного з оператором (суб`єктом господарювання, який має відповідну ліцензію) договору здійснюють розповсюдження білетів лотереї та/або прийняття через електронну систему сплат участі у лотереї, що проводиться оператором, а також здійснюють виплату переможцям лотереї належних їм виграшів (призів).
До 20.12.2019 в Україні, в порушення вимог Закону в редакції від 11.08.2013 та Ліцензійних умов, діяли заклади з організації та проведення азартних ігор, які під виглядом «розповсюджувачів» фактично здійснювали організацію і проведення азартних ігор.
Відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України від 20.12.2019 за №1325-р «Про протидію гральному бізнесу», наказ Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерства фінансів від 12 грудня 2002 р. № 128/1037 в частині діяльності розповсюджувачів лотерей та визначення поняття «електронна система» скасовано, органам Національної поліції та Державній фіскальній службі доручено вжити заходи до припинення функціонування розповсюджувачів лотерей, діяльність яких не віднесена до організації та проведення лотерей, не заборонених Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні».
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що прокурором надано докази, що тимчасове вилучене майно, має силу речового доказу по даному кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів та проведення експертних досліджень, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, -
Накласти арешт на тимчасово вилучене за адресою: м. Харків, пр. Сталінграда, 136-Л, у закладі «СПОРТЛОТО», майно, а саме: електронний пристрій для сканування; електронний пристрій для сканування; флеш карта «TRANSCEND» 8 GB.
Визначити місцем зберігання камеру схову речових доказів Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1