Справа №485/1924/19
Провадження № 1-в/485/147/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 ,
представник медичної комісії ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Снігурівка у режимі відеоконференції подання начальника державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" ОСОБА_7 про звільнення від покарання у зв"язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_6 ,
встановив:
25 листопада 2019 року начальник державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що його діагноз передбачений п.2.1 Переліку захворювань, який є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
У судовому засіданні представник Снігурівської виправної колонії №5, пославшись на те, що засуджений стає на шлях виправлення, подання підтримав.
Засуджений ОСОБА_6 просив про задоволення подання.
Представник медичної комісії пояснив, що стан здоров`я засудженого, незважаючи на отримане лікування постійно погіршується, та на даний час є стабільно важким.
Прокурор у задоволенні подання просив відмовити, посилаючись на його необгрунтованість.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного.
В силу ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28 вересня 1973 року, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 04 грудня 2009 року ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.4, 6, 12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України, та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком 14 років 6 місяців.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.02.2016 р., в силу ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано в строк відбування покарання період попереднього ув"язнення з 16.06.2009 року по 05.04.2010 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
У зв`язку із захворюванням на туберкульоз легень 13 квітня 2017 року ОСОБА_6 прибув до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)".
Станом на 23 грудня 2019 року відбутий строк покарання складає 11 років 03 місяці 26 днів, невідбутий строк - 03 роки 02 місяці 04 дні.
Як вбачається із характеристики, засуджений ОСОБА_6 за час лікування та відбування покарання у Державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" характеризується негативно. За порушення режиму відбування покарання шість разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Мав одне заохочення. Підтримує злодійські наміри та пропагандує протизаконну поведінку. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до них. Участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, проявляє байдужість. За висновком характеристики за час відбування покарання ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.
Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 12 листопада 2019 року, засудженому ОСОБА_6 встановлено діагноз:
Невдача лікування (16.03.19) Розширена резистентність туберкульозу (23.02.2018) Мультирезистентний туберкульоз (20.04.17) правої легені (інфільтративний) Деструкція + МБТ + Мазок + Культура+ МГ + Риф + Резистентність І+ (HRSE) II+ (AmKmOfxLfxMfxPTCm) Гістологія 0 Категорія 4 (НЛ ІІ курс КХТ) Когорта 1 (2019). Тубінтоксикація. Легенево-серцева недостатність ІІ-ІІІ ступеню. Зниження маси тіла >10%.
Цукровий діабет, І типу, важка форма, стадія декомпенсації (доза інсуліну 74 ОД на добу). Дисметаболічна енцефалопатія, астенічний синдром. Дистальна симетрична полінейропатія, сенсорна форма. Ангіопатія сітчатки, часткова астрофія зорового нерву обох очей, міопатія слабкого ступеню.
Хронічний вірусний гепатит С, стадія мінімальної активності. гострий парапроктит (13.02.19р.-прооперований). Хронічний гастродуоденіт, стадія ремісії. Хронічний гайморит, стадія ремісії. Метаболічна кардіоміопатія.
Згідно п.1 р.VІ "Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 року №1348/5/572, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.
За п.2.1 Додатку 12 до вказаного Порядку, хвороба, на яку страждає засуджений, а саме туберкульоз легень, є підставою представлення в суд матеріалів про звільнення від подальшого відбуття покарання.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2019 року, засудженому ОСОБА_6 , яку було залишено без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 липня 2019 року, було відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» про звільнення ОСОБА_6 від покарання за хворобою. Зазначене подання було мотивовано наявністю у засудженого діагнозу: цукровий діабет, І типу, важка форма, стадія декомпенсації (доза інсуліну 74 ОД на добу). Стан хворого визначався як важкий.
Разом з тим, незважаючи на наявні захворювання на туберкульоз та цукровий діабет, як слідує з медичної довідки (а.с.249-особової справи) вже станом на 04 липня 2019 року стан здоров`я хворого визначався як середнього ступеню важкості; спостерігалася позитивна рентген-динаміка у бік ущільнення та розсмоктування інфільтративно-вогнищевих тіней у правому легеновому полі. Розміри каверни зменшилися. У лівому легеневому полі без паталогічних тінеутворень. Корені легень деформовані.
Згідно витягу з медичної карти №52/17 стаціонарного хворого від 23 грудня 2019 року під час моніторингового обстеження 11 листопада 2019 року відмічається негативна рентген-динаміка у бік появи нових вогнищ.
12 листопада 2019 року лікарською комісією було складено висновок про діагноз захворювання засудженого, що підпадає під Перелік хвороб, які піставою для його звільнення від подальшого відбування покарання.
З 25 листопада 2019 року по 26 листопада 2019 року хворий знаходився в реанімаційному відділенні Снігурівської ЦРЛ з приводу гліпоглікемії. З пояснень лікаря стан хворого стабілізували та виписали для подальшого лікування за місцем відбуття покарання, на даний час хворий отримує лікування згідно клінічних протоколів та стандартів МОЗ, хоча, на її думку, ефективніше було б лікувати засудженого новими протитуберкульозними препаратами, які в установах пенетенціарної системи відсутні. Станом на 23 грудня 2019 року стан хворого важкий, є бактеріовиділювачем, в епідеміологічному плані небезпечний.
Як вбачається з висновку лікарської комісії від 12 листопада 2019 року та попереднього висновку від 26 квітня 2019 року стан здоров`я засудженого ОСОБА_6 залишається важким, однак стабільним. Крім того, у період між обстеженнями хворого лікарською комісією, за результатами проведенного лікування у стані його здоров`я спостерігалися позитивні зміни.
Оцінивши дані про особу засудженого, який відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів за обтяжуючих обставин, його поведінку за час відбування покарання, яка свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, стан його здоров`я, який на даний час є важким, однак стабільним, отримання засудженим лікування відповідно до затверджених стандартів МОЗ, суд вважає, що незважаючи на хворобу засуджений залишається небезпечним для суспільства, а тому відмовляє у його звільненні від відбування покарання.
Керуючись ст.ст.376 , 537, 539, КПК України, суд,
постановив:
У задоволенні подання начальника державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" ОСОБА_7 про звільнення від покарання у зв"язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_6 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя