Справа №487/830/20
Провадження №1-кс/487/1577/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 16.02.2020 про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2020 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 16.02.2020 про закриття кримінального провадження №0000601 від 16.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначила, що вищевказана постанова є незаконною, такою, що порушує її права і законні інтереси та підлягає скасуванню, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні слідчим взагалі не здійснювалось.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, проте її відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши заявника та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000601 від 16.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

В ході досудового розслідування, а саме допиту в якості потерпілої ОСОБА_3 було встановлено, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з грудня 1999 року. Приблизно 2001 року квартири, що знаходяться на 2 поверсі за вище адресою було придбано сім`єю ОСОБА_5 та провівши там ремонтні роботи зробили одну квартиру під АДРЕСА_2 . До літа 2005 року в цій квартирі мешкали ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 . З початку літа 2018 року і по теперішній час в квартирі АДРЕСА_2 мешкає ОСОБА_9 зі своєю дружиною та дітьми. Приблизно у 2007-2008 в під`їзді будинку АДРЕСА_3 виникла пожежа, після якого в під`їзді проводились ремонтні роботи, одночасно з цим ОСОБА_3 вирішила зробити і в себе квартирі ремонт. Під час того як ОСОБА_3 робила в своїй квартирі ремонт, то до неї неодноразово приходили батько і матір ОСОБА_10 , які грубили їй та вказували на те, щоб вона скоріше закінчувала ремонт. Після того як в ОСОБА_3 закінчився ремонт, то представники родини ОСОБА_5 її більше не турбували.

Приблизно з вересня 2018 року вона в своїй спальні почала чути якийсь гул, як їй здалося схожий на гул в трансформаторній будці, який утворюється від роботи потужних електроприладів. Тривалий час потерпіла ОСОБА_3 не могла зрозуміти що саме відбувається, оскільки цей гул відбувався кожен день та приблизно в один і той самий час. З цього приводу вона неодноразово зверталась до голови правління ОСББ ОСОБА_11 при цьому вона телефонувала йому та надсилала СМС-повідомлення. Через його постійну зайнятість їй врешті вдалося з ним зв`язатись та ОСОБА_3 запросила його до себе в квартиру, а саме в кімнату для відпочинку де саме і відбувався цей звук. Голова правління в свою чергу послухавши сказав, що не знає причину цього гулу.

ОСОБА_3 неодноразово викликала працівників поліції, які по приїзду не змогли їй допомогти та встановити причину цього звуку.

Крім того, 23.01.2018 до ОСОБА_3 за її викликом приїздили працівники ОСОБА_12 та до неї приїздив їх представник ОСОБА_13 , який перевіривши роботу лічильника в її квартирі пішов так і не повідомивши джерело звуку, який лунає в її кімнаті.

29.10.2018 на загальних зборах ОСББ нею було запропоновано обійти її квартиру та встановити джерело звідки надходить шум, а також в зв`язку з тим, що виникла підозра, що причиною шуму, гулу є якийсь прилад який знаходиться в квартирах які знаходяться вище квартири АДРЕСА_1 було прийнято рішення про відключення електропостачання квартир. З цієї метою ОСОБА_3 разом з сусідами послідовно обходили зазначені квартири та з дозволу сусідів відключали тимчасово електропостачання квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , однак в її квартирі все одно було чутно шум.

Також, з метою встановити джерело шуму ОСОБА_3 приходила до квартири АДРЕСА_2 в якій мешкає родина ОСОБА_5 , двері їй відчинила дружина ОСОБА_14 , яка впустила її до однієї з кімнат, але там ніяких приладів не було. Після чого потерпіла звернулась з листом до голови правління ОСОБА_11 в якому просила вирішити питання на загальних зборах з приводу тимчасового відключення від електропостачання квартиру АДРЕСА_2 , оскільки на її думку саме в ній є якийсь потужний прилад, що призводить до шуму та гулу в її квартирі. Згодом було прийнято рішення про яке прохала ОСОБА_3 та сусід з кв. 42 ОСОБА_15 повинен бути присутнім при цьому, однак він відмовився. В цей самий день до неї прийшли подружжя ОСОБА_16 та ОСОБА_7 (батьки ОСОБА_14 ) та вчинили сварку, голосно кричали та принижували гідність та говорили, що ОСОБА_3 переслідує їх дітей.

В період з 29.12.2018 по 21.01.2019 в квартирі ОСОБА_3 не було шумів та гулу, оскільки на її думку родина ОСОБА_5 була відсутня.

21.01.2019 знов було чутно шум приблизно о 12.00 гол, вона зателефонувала голові правління та через 20 хвилин до неї прийшли ОСОБА_9 , його батько та голова правління ОСОБА_11 та вчинили сварку. Білостоцький ОСОБА_8 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою з погрозами запроторити у психіатричну лікарню.

В результаті чого у ОСОБА_3 погіршилось самопочуття, а саме хронічне безсоння, підвищився тиск, боліло серце. Після відвідування лікаря встановлено, що має місце невроз та стенокардія в результаті поставлено діагноз психологічна травма на фоні перенесених стресових ситуацій.

В ході проведення досудового розслідування вживались слідчі дії та проводились слідчо-розшукові заходи, з метою виконання завдань кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, але вжитими заходами встановити особу, яка включає якийсь потужний прилад, який призводить до шуму та гулу в квартирі ОСОБА_3 та своєю роботою призводить до погіршення здоров`я потерпілої встановити не видалось можливим.

В ході досудового розслідування виконано наступне:

допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 ;

допитано в якості свідків мешканців будинку АДРЕСА_3 .;

витребувано інформацію, щодо приїзду співробітників поліції за адресою мешкання потерпілої;

допитано в якості свідка представника Обленерго ОСОБА_17 ;

допитано в якості свідка голову правління ОСББ ОСОБА_18 ;

допитано в якості свідка ОСОБА_15 .

В подальшому, постановою слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 16.02.2020 кримінальне провадження №0000601 від 16.02.2019 було закрите у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, відповідно до абзацу 14. ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Частина 2 цієї статті передбачає, що поміж інших особливостей основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. При цьому ст. 2 Закону вказує на те, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 1 ст. 6 Закону передбачає здійснення судами правосуддя самостійно. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, та є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

У відповідності до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом, а також ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Так, відповідно до наявної в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження №0000601 від 16.02.2019 інформації, встановлено, що жодній особі не було повідомлено про підозру.

Що стосується посилання ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, щодо не виконання певних слідчих дій, то воно є безпідставними, оскільки згідно положень ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

За такого, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим ОСОБА_4 повно та всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, а тому дана скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303-304, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 16.02.2020 про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1