1Справа № 335/3496/20 1-кс/335/1855/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, маюча неповну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштована, не замужня, малолітніх дітей на утриманні не має, не зареєстрована, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

- підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України ,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, придбала при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах 3 згортки полімерних пакетів з кристалічною речовиною, що є наркотичним засобом «Метадон». Продовжуючи реалізувати свій єдиний злочинний умисел, 22.04.2020 приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля буд. 190 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, незаконно збула шляхом закладки частину раніше придбаного наркотичного засобу, а саме два згортки з кристалічною речовиною, яка містить у своєму складі наркотичний засіб «Метадон», обіг якого обмежено.

Після чого, 22.04.2020 ОСОБА_5 з метою збуту придбаного раніше вказаного наркотичного засобу, перенесла один із згортків до б. 7 по вул. Сталеварів в м. Запоріжжя, де її було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час затримання, в період з 15 години 00 хвилин до 16 години 19 хвилин вказаного дня, проведений особистий обшук ОСОБА_5 , в ході якого у жіночій сумці останньої було виявлено та вилучено згорток з кристалічною речовиною білого кольору, яку вона незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту.

Згідно висновку експерта № 7-1261 від 23.04.2020 надана на дослідження кристалічна речовина, вилучена у ОСОБА_5 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «Метадон», маса якого складає 0,13742 г. (в перерахунку на основу).

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, «Метадон» віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Підозрювана ОСОБА_5 при допиті у якості підозрюваного від надання пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

У клопотанні зазначено, що зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, замаху на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою збуту.

Вина ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами: Протоколом затримання особи; Протоколом огляду місця події, Висновком експерта №7 1261 від 23.04.2020; Допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

На теперішній час з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність в застосуванні відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування цих ризиків слідчим зазначено наступне.

Так, ОСОБА_5 вчинила злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років. Орган досудового розслідування приходить до висновку, що ОСОБА_5 залишаючись на волі, усвідомлюючи те, що буде нести відповідальність у вигляді позбавлення волі, стане переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків та перебуває на соціальному забезпечені, що дає підстави вважати на те, що скоєння кримінальних правопорушень є джерелом додаткового прибутку. Дані підстави вказують на те, що ОСОБА_5 , будучи особою не судимою, але зважаючи на те, що остання має погане матеріальне становище та вчиняла правопорушення з метою отримання додаткового прибутку, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

У зв`язку з чим, слідчий просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали з викладених у ньому підстав.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого, просили відмовити у задоволенні клопотання, вважають що різки на які посилається слідчий не доведені та не обґрунтовані, а також у разі, якщо слідчий суддя дійде висновку про наявність ризиків, обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту за адресою проживання у матері підозрюваної у АДРЕСА_1 КК України. Захисник зазначив, що ОСОБА_5 не має наміру ухилятися від слідства і буде всіляко допомагати встановленню істини.

Розглянувши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24.11.2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Таким чином, наявні докази, які містяться в матеріалах провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_5 до скоєння вказаного злочину, зокрема, це протокол огляду місця події, висновок експерта №7 1261 від 23.04.2020; протоколи допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді дійти висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 її вік, та дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима.

Крім того, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що ризик, визначений п.п.1 ч.1 ст. 177 КПК України знайшов своє підтвердження і ті обставини, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину свідчать про те, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Натомість, доводи слідчого про те, що існує ризик вчинити інше кримінального правопорушення, ґрунтуються виключно на припущеннях, а підозрювана раніше не судима, будь-яких підстав, що підтверджують її такі наміри не надано.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрювана раніше не судима, має повнолітнього сина 1993р.н., другий син (1996 р.н.), зі слів підозрюваної- загинув, має соціальні зв`язки, місце проживання за місцем проживання матері, в якому вона була раніше зареєстрована, перебуває на соціальному забезпечені, перебуває в цивільному шлюбі, матеріальна шкода відсутня, бажає співпрацювати зі слідством.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними ("Боцано проти Франції").

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів ("Боротюк проти України" п. 62).

Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи ("Piruzyan v. Armenia" п. 95).

Наведені дані в своїй сукупності, як вважає слідчий суддя, дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_5 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом.

Зокрема, хоча повідомлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, однак з огляду на дані про особу підозрюваного, сімейний стан та інші обставини, передбачені ст.178 КПК, які свідчать на користь зменшення доведеного ризику, передбачених ч.1 ст.177 КПК, в даному кримінальному провадженні існує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У зв`язку з цим слідчий суддя переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

На переконання слідчого судді застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків в повній мірі та його належну процесуальну поведінку.

Даний запобіжний захід сприятиме запобіганню спробам переховуватися від суду та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на неї обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування, до 22 червня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 3, 22, 177, 178, 183, 193, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування до 22 червня 2020 року.

Покласти на ОСОБА_5 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з будь-яким свідком в цьому кримінальному провадженні.

В разі невиконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити до 22 червня 2020 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з - під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення .

Слідчий суддя ОСОБА_1