465/159/20
1-кс/465/114/20
У Х В А Л А
слідчого судді

09.04.2020 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги на бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 384 КК України, у кримінальному провадженні № 0002698,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник- адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 384 КК України та поновлення строку на оскарження, який пропущений з поважних причин.

Клопотання мотивоване тим, що на розгляді слідчого Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002698 про кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, вчинене ОСОБА_3 .

У ході досудового розслідування 07.11.2019 слідчим було допитано свідка ОСОБА_6 , який надав наступні покази, а саме: «...я побачив, що ОСОБА_7 , знаходиться на землі, а її сусід ОСОБА_8 наносить їй один удар лівою рукою по голові, а саме в праве вухо, від удару ОСОБА_7 схопилась за вухо почала кричати і сусід ОСОБА_8 побачивши, що в двір я заїжджаю на автомобілі, почав від неї відходити...». На запитання слідчого «Чи бачили Ви як саме був нанесений удар та скільки ударів було нанесено?» повідомив « ОСОБА_9 бачив тільки удар який був нанесений, це був удар лівою рукою в праве вухо, більше чоловік ударів не наносив...». На запитання слідчого «Де був Ваш товариш в цей час?» повідомив «Мій товариш - ОСОБА_10 в цей час був зі мною у автомобілі також бачив цей удар ...»

Однак, вже під час проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_3 06.12.2019, свідок повністю змінив покази, а саме «...коли брама відчинилась то я побачив, що ОСОБА_7 , стоїть в шоковому стані, тримається за праве вухо своєю рукою...». На запитання слідчого «Під час допиту Ви повідомляли, що чітко бачили, коли ОСОБА_3 наносив удар ОСОБА_11 , чому ОСОБА_12 покази змінились?» повідомив «...я розповідав зі слів ОСОБА_11 , як саме це відбулося, можливо під час допиту мене було неправильно почуто та було слідчим неправильно зафіксовані мої покази». На запитання слідчого «Після проведеного допиту ОСОБА_13 було його надано, де ви зафіксували своїм підписом «Протокол мною прочитаний з моїх слів записаний правильно»? відповів, що «Детально не вчитувався, як сказав слідчий я так і написав». Тобто свідок ОСОБА_6 під час допиту в якості свідка 07.11.2019 надав завідомо неправдиве показання під час досудового слідства зі штучним створенням доказів обвинувачення тобто вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 384 КК України.

Однак слідчим Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 не було складено відповідний рапорт і таким чином не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим було порушено порядок, який встановлений нормами КПК України, при виявленні кримінального правопорушення.

Відтак, просить визнати незаконною бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових. Зобов`язати слідчого Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_6 .

Вважає, що слідчим Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 допущена бездіяльність, яка полягає у невнесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення на підставі ст. 214 КПК України. Просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні скаржник- адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив таку задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Разом з тим, його неприбуття, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника- адвоката ОСОБА_4 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

За визначенням КПК України, досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності і є складовою кримінального провадження (пункти 5, 10 ч. 1ст. 3 КПК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права і кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У судовому засіданні встановлено, що скаржник адвокат ОСОБА_4 16.12.2019 звертався у Франківський ВП ГУ НП у Львівській області із заявою на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 та зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_6 , за дачу свідком неправдивих показів, проте відомості до ЄРДР Франківським ВП ГУ НП у Львівській обласні внесені не були (аркуш справи 8-9).

Жодної відповіді на скаргу з Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, скаржнику- адвокату ОСОБА_4 станом на 09.04.2020 не надходило.

Оцінюючи усі матеріали, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У відповідності до ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд і вирішення справи в розумні строки. В свою чергу відповідно до ч. 1ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Вказаний перелік дій чи бездіяльності під час досудового розслідування є вичерпний, а відтак, суд не може виходити за межі наданих йому повноважень, визначених КПК України.

Скаржник просить визнати незаконною бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про дачу свідком ОСОБА_6 неправдивих показів. Тобто скаржник сам оцінив правдивість чи неправдивість показів свідка на досудовому розслідуванні кримінального провадження, яке перебуває на стадії слідства, яке ще не завершено у спосіб визначений процесуальним законодавством.

Що стосується вимог скарги щодо визнання дій слідчого неправомірними, слідчий суддя вважає, що вичерпний перелік рішень, які може прийняти слідчий суддя за результатами розгляду скарги визначається ч.2 ст. 307 КПК України, до якого не входить визнання дій або бездіяльності неправомірними.

Отже, із викладеного слідує, що у скарзі порушені й перед слідчим суддею, питання, не відносяться до компетенції слідчого судді, не входять до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді та визначених ст. 303 КПК України.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала за правилами цього Кодексу.

Відтак, враховуючи наведене, приходжу до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись 220, 221, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити скаржнику - адвокату ОСОБА_4 строк на оскарження бездіяльності слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 .

У задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_14