Справа №295/7430/20
УХВАЛА
Іменем України

24.06.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , внесене в кримінальному провадженні №0002859 від 23.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці в межах строку досудового розслідування.

У клопотанні вказано, що досудовим розслідування встановлено, що 22.06.2020 року, близько 11 години 25 хвилин у ОСОБА_4 , який знаходився поблизу будинку № 99, що розташований по вул. Князів Острозьких в м. Житомирі, де біля під`їзду № 7 помітив віконце, що веде у підвальне приміщення, яке було зачинено. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 , пересвідчившись, в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_4 проник до вказаного підвального приміщення через віконце з метою таємного викрадення чужого майна, де помітив кладові комірки мешканців вищевказаного будинку. ОСОБА_4 підійшов до кладової комірки, якою користується ОСОБА_8 та яка була зачинена на одностворчасті металеві двері, шляхом ривку відкрив вказані металеві двері та проник до вказаної комірки, де помітив та повторно таємно викрав майно ОСОБА_8 , а саме два чемодани приблизно однакового розміру, обидва чорного кольору, з колесами, з висувними ручками та з ручками звичайними, загальною вартістю 9000 гривень.

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 вказане підвальне приміщення залишив через вхідні двері, відкривши їх зсередини. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , проходячи повз будинок, був помічений потерпілою ОСОБА_8 , котра почала кричати останньому, щоб останній повернув її майно. В цей час та за вказаних вище обставин, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його таємні дії помічено потерпілою, а злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, викрито, незважаючи на вищенаведені обставини, продовжив реалізацію свого злочинного умислу, проігнорувавши вимогу зупинитись, та почав бігти у невстановленому напрямку з метою доведення злочинного умислу до кінця та залишення місця вчинення злочину. На далі ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 9000 гривень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України сторона обвинувачення підтверджує допитом потерпілої ОСОБА_8 ; допитом свідка ОСОБА_9 ; пред`явленням ОСОБА_4 для впізнання із потерпілою ОСОБА_8 ; пред`явленням ОСОБА_4 для впізнання зі свідком ОСОБА_9 ; допитом ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчим вказано про встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Рищики обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 загрожує за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, останній лікування не потребує, родини та утриманців не має, ніде не працює та не має постійного джерела доходів, має негативну соціальну репутацію, раніше неодноразово судимий, зокрема, 13.12.2018 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн.; 10.07.2019 Богунським районним судом м. Житомир за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, на даний час щодо нього Богунським районним судом м. Житомира розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003428 від 13.08.2019 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав клопотання та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував щодо вчинення крадіжки, однак зазначив, що йому не було відомо, що його викрито власником майна, зобов"язувався з"являтись за першою вимогою слідчого, просив застосувати домашній арешт, надати можливість влаштуватись на роботу.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання. Зазначив, що органом досудового розслідування невірно визначено кваліфікацію злочину, підозра є необгрунтованою, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання. Наголосив, що його підзахисний виконує всі покладені на нього обов"язки, потребує додаткового лікування в зв"язку з чим просив застосувати більш м"який запобіжний захід- домашній арешт в певну пору доби.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 23.06.2020 року в рамках кримінального провадження №0002859 від 23.06.2020 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частина 1, 2 ст. 177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1, 2 ст. 194 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Оцінивши зібрані досудовим розслідуванням докази, слідчий суддя вважає за можливе встановити на їх підставі обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. Санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років (тяжкий злочин).

Встановлено, що ОСОБА_4 є повнолітнім, не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, місце проживання має в АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що до Корольовського районного суду м. Житомира скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 був двічі судимий за аналогічні злочини проти власності.

Розмір завданої ним шкоди оцінюється у 9000,00 грн.

Щодо обґрунтованості встановлених слідством ризиків, слідчий суддя врахував наступне.

Підозрюваний має постійне місце проживання, про наявність інших адрес проживання органу досудового розслідування не відомо, відомостей про переховування або порушення умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосованого до ОСОБА_4 в рамах попередніх кримінальних проваджень слідчому судді не надано, підозрюваний співпрацює з слідством про що свідчить визнавальні показання під час його допиту, а тому слідчий суддя вважає недоведеним ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик можливого впливу на свідків чи потерпілих слідчий суддя вважає також недоведеним, оскільки відомостей про спроби підозрюваного зв`язатись з свідком, потерпілим або будь яком чином впливати на їх слідчим, прокурором не надано. Наявність у кримінальному провадженні свідка, потерпілого не може бути безумовним доказом наявності вказаного вище ризику.

Зважаючи на наявність судимостей ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 КК України, наявність у провадженні Корольовського районного суду м. Житомира кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено неможливість та недоцільність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж виключно у виді тримання під вартою.

Відповідно до частин 1,2 ст. 185 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як вже встановлено, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обовязків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту в певний період доби.

Положення ч. 5 ст. 194 КПК України передбачають, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 197, 200, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 20-00 год до 07-00 год.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;
2) не відлучатися з м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановити строк дії ухвали до 23 серпня 2020 року. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Ухвала підлягає до негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1