Справа № 643/2774/20
Провадження № 1-кс/643/1130/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000889 від 16.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка),-

встановив :

Московським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000889 від 16.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В ході досудового розслідування встановлено, що 15.02.2020, приблизно о 11.00 годин, невідома особа, шляхом вільного доступу, таємно викрала грошові кошти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 100 доларів США.

15.02.2020 слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 проведено огляд місця події біля під`їзду №1 буд. АДРЕСА_1 , в ході якого у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено: паспорт гр. України, виданий на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 виданий Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області; ідентифікаційний код виданий на ім`я ОСОБА_6 ,з номером НОМЕР_2

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду.

Приймаючи до уваги, що вищевказане майно буде використане у кримінальному провадженні в якості речових доказів, з метою позбавлення можливості його знищення або переховування, слідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, слідчий разом із клопотання надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, клопотання підтримав.
Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000889 від 16.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення огляду місця події біля під`їзду №1 буд. АДРЕСА_1 , а саме: паспорт гр. України, виданий на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 виданий Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області; ідентифікаційний код виданий на ім`я ОСОБА_6 , з номером НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1