Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и
28.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11кп/4806/703/20 за поданим у кримінальному провадженні № 0002853 клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , в якому захисник адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23.03.2020.

Цією ухвалою продовжена дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.05.2020, без можливості внесення застави, щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Баранинці Ужгородського району, мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючої, що має середню освіту, не судимої, обвинуваченої в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 07.09.2019 приблизно о 19:15 у стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , схопила зі столу кухонний ніж та умисно нанесла йому два удари ножем в область передньої поверхні грудної клітини і правої лопаткової ділянки спини, якими заподіяла тілесні ушкодження, що потягли за собою смерть потерпілого.
Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вмотивував тим, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики продовжують існувати, не зменшилися, а більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.

В ухвалі суд зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується в учиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, заявлені і визнані на попередніх стадіях кримінального провадження ризики переховування обвинуваченої від суду, її незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження продовжують існувати, не зменшилися, застосування більш м`яких запобіжних заходів запобігти їм не зможе, судове провадження триває, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу не встановлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Вважає, що прокурор не довів ні існування заявлених ризиків, ні неспроможності домашнього арешту їм запобігти, а суд, хоч і погодився з ним, однак свого рішення в ухвалі не вмотивував. Зауважує, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, визнає свою вину, щиро розкаюється, сприяла досудовому розслідуванню, має постійне місце проживання, роботи, хорошу репутацію, міцні соціальні зв`язки: у неї на утриманні матір похилого віку, яка потребує постійного догляду і допомоги. Те, що у ОСОБА_5 немає паспорту для виїзду за кордон, на його думку, свідчить про відсутність ризику її переховування від суду.

Учасники судового провадження були завчасно, установленим порядком повідомлені про час і місце апеляційного розгляду провадження, однак у судове засідання не прибули. Обвинувачена бажання взяти участь у ньому не виявила, прокурор причину неприбуття суду не повідомив і клопотання про перенесення апеляційного розгляду провадження не подав, а захисник повідомив, що братиме участь в «інших процесуальних діях по іншим провадженням» і просить розглянути його апеляційну скаргу без його участі.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, перевірив та обговорив матеріали провадження, доводи сторін і доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задовільненню з таких підстав.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів, указаних у ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання щодо особи запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно зі статтею 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 положення цієї норми кримінального процесуального закону є неконституційним тільки в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
ОСОБА_5 обвинувачуються в учиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу. При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованість її підозри та існування заявлених стороною обвинувачення ризиків сумнівів не викликали, а інші запобіжні заходи були визнані такими, що не гарантують її належної поведінки. Судовий розгляд кримінального провадження триває і дослідження доказів обвинувачення може сприяти уяві та переконанню обвинуваченої про невідворотність покарання. Доводи сторони захисту про необґрунтованість заявлених ризиків, даними, отриманими під час судового розгляду, не підтверджуються і не переконують у тому, що ризики переховування, ухилення обвинуваченої від суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження взагалі перестали існувати або зменшилися настільки, що інший, не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, здатний їм запобігти. Крім того, існує необхідність проведення значної кількості процесуальних дій, спрямованих на дослідження доказів та встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, чому обвинувачена, зі значним ступенем ймовірності, може бути зацікавлена перешкодити.
Апеляційний суд переконаний, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , з урахуванням обсягу і тяжкості обвинувачення, за своєю тривалістю на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу. Обставин, які свідчили б про те, що тримання ОСОБА_5 під вартою не виправдовує такого ступеня втручання в її права і свободи задля забезпечення суспільного інтересу і цілей судового провадження, стороною захисту не надано і під час розгляду провадження апеляційним судом не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду щодо ОСОБА_5 , апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задовільнення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23.03.2020, якою продовжений строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002853, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді :