Номер провадження: 11-кп/813/337/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисниці ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2019 у кримінальному провадженні №0001006, внесеному до ЄРДР 03.05.2018, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Самарканд, Республіки Узбекістан, громадянина України, не зареєстрованого та без постійного місця мешкання, раніше судимого:

-25.05.2011 Сакським районним судом АР Крим за ч. 1 ст. 186 КК України, до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільненного від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

-25.07.2011 Сакським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, па підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 22.12.2011 Сакським райсудом АР Крим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 05.09.2014р. Кременчуцькою ВК Полтавської області на підставі ухвали Автозаводського райсуду м. Кременчуг, Полтавської області від 28.08.2014р. Невідбутий строк 4 місяці 14 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу,- залишено без змін.

Термін відбування покарання обчислюється з 16.05.2018 року, в термін покарання зараховано час фактичного затримання з 15.05.2018 по 16.05.2018.

Стягнуто з ОСОБА_7 матеріальну шкоду на користь потерпілої ОСОБА_9 у сумі 37 300 (тридцять сім тисяч триста) гривень.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

03.05.2018, приблизно о 02.00 годині, ОСОБА_7 перебував на вулиці за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив сидячих на лавці раніше незнайомих йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . При виді останніх у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення будь якого майна, яке в той момент перебувало у ОСОБА_9 або ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та звернувся до останніх під приводом з`ясування наявності цигарок. У вказаний момент ОСОБА_7 раптово схопив належну ОСОБА_9 сумку для ноутбука, яка в той момент перебувала на лавці поряд з останньою, тим самим ОСОБА_7 відкрито заволодів вказаною сумкою, вартістю 400 грн., ноутбуком «Acer», вартістю 22000 грн., мобільним телефоном «Iphone 5» вартістю 4000 гр., планшетом «Apple» вартістю 10000 грн., грошовими коштами 1300 грн. та двома банківськими картками, на яких грошові кошти були відсутні, студентським квитком на ім`я ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_7 , не зважаючи на прохання потерпілої ОСОБА_9 повернути їй майно, з місця вчинення злочину зник, тим самим розпорядившись викраденим ним майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, на загальну суму 37 700 гривень.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений, просить оскаржений вирок районного суду скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що йому не було відкрито матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 290 КПК України. Також вказує, що під час досудового розслідування та судового розгляду порушено його право на захист.

Крім цього зазначає, що судовий розгляд проведено неповно, вирок ґрунтується на припущеннях та доказах, які є неналежними та недопустимими, районний суд не звернув уваги на доводи сторони захисту щодо знаходження ОСОБА_7 у день вчинення злочину в іншому місці, під час ухвалення вироку невірно прийнято до уваги відомості щодо його попередніх судимостей. Також, на думку обвинуваченого, районний суд обґрунтував своє рішення на показаннях, які він безпосередньо не досліджував в суді, а які були надані слідчому під час досудового розслідування.

Позиції учасників провадження.
Заслухавши суддю доповідача, виступ обвинуваченого та його захисниці, які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його права на захист під час досудового розслідування та судового розгляду не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, так як згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду справи в суді першої інстанції було забезпечено участь захисника, усі слідчі та процесуальні дії проведено за участі захисника. Крім того, усі судові засідання в суді першої інстанції проводились за участі захисника обвинуваченого та обвинувачений ОСОБА_7 не повідомляв в суді першої інстанції про порушення його права на захист (а. с. 6-7, 26-28, 33-34, 60, 64-66, 75, 79).

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд обґрунтував своє рішення на показаннях, які він безпосередньо не досліджував в суді, а, які були надані слідчому під час досудового розслідування, апеляційний суд визнає необґрунтованими з таких підстав.

Згідно журналу судового засідання від 27.11.2018, в судовому засіданні допитані обвинувачений ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 , учасникам судового провадження надано можливість поставити запитання обвинуваченому, потерпілій, свідку та зазначені показання повністю та об`єктивно відображені у вироку районного суду (а. с. 64-66, 82-83).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що районним судом під час ухвалення вироку невірно прийнято до уваги відомості щодо його попередніх судимостей, апеляційний суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, так як, зазначені в оскарженому вироку відомості про наявність судимостей у ОСОБА_7 повністю відповідають відомостям, зазначеним у довідці про судимість ОСОБА_7 (а. с. 52-53, 81).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не було відкрито матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 290 КПК України є необґрунтованими.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику адвокату ОСОБА_11 27.06.2018 надано доступ до матеріалів досудового розслідування (а. с. 6).

Доводи апеляційної скарги обвинуваечного про неповноту та необ`єктивність судового розгляду, яка полягала у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи сторони захисту щодо знаходження ОСОБА_7 у день вчинення злочину в іншому місці, надано неправильну оцінку дослідженим у справі доказам, є безпідставними не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтуються на доказах, які були досліджені в ході судового розгляду.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші, навів обґрунтування, чому дійшов висновку про недостовірність показань ОСОБА_7 стосовно непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частина друга вказаної статті визначає конкретний перелік істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.

У апеляційній скарзі обвинуваченого не зазначається про допущення судом першої інстанції будь-якого порушення, вказаного в ч. 2 ст. 412 КПК України.

За результатами апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено передбачених ч. 2 ст. 412 КПК України істотних порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду провадження, як і інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які хоч і не зазначені в ч. 2 ст. 412 КПК України, однак перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За результатами судового розгляду судом було з`ясовано питання щодо закінчення з`ясування фактичних обставин та перевірки їх доказами, в ході обговорення якого ніяких клопотань від учасників судового розгляду не надійшло.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що передбачені законом підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції відсутні.

У своїх рішеннях Верховний суд неодноразово зазначав, що апеляційний суд не вправі дати іншу оцінку доказам, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.

Ні обвинувачений, ні його захисники не звертались до апеляційного суду з клопотанням про дослідження доказів, які на їхню думку були неправильно оцінені судом першої інстанції.

Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у статті 22 КПК України, та порядку дослідження доказів апеляційним судом, встановленому ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі досліджувати докази лише за клопотанням учасників кримінального провадження.

Дослідження апеляційним судом доказів з власної ініціативи за відсутності відповідних клопотань учасників кримінального провадження може розцінюватись як прояв необ`єктивності і упередженості, порушення судом принципу змагальності через здійснення ним процесуальних повноважень, які є прерогативою учасників кримінального провадження.

Отже в апеляційного суду не виникло правових підстав для безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні, а відтак він позбавлений можливості надати іншу оцінку доказам, ніж ту, яку дав у своєму вироку суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції за апеляційною скаргою обвинуваченого або прийняття апеляційним судом іншого рішення в межах повноважень, наданих апеляційному суду положеннями ст. 404 КПК України, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно залишити без задоволення, а оскаржений вирок районного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси 06.03.2019 у кримінальному провадженні №0001006, внесеному до ЄРДР 03.05.2018, відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4