Справа №639/625/20
Провадження №1-кп/639/248/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 09.01.2020, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 10.12.2019 року у першій половині дня, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , коли до нього прийшла його знайома ОСОБА_6 , яка повідомила йому про те, що у неї знаходиться мобільний телефон «Samsung SM-A305FN/DS 32 GB», належний їх спільному знайомому, ОСОБА_5 , який вона у продовж тижня не може тому повернути у зв`язку з тим, що той був тимчасово відсутнім за місцем свого проживання.
Надалі ОСОБА_6 звернулася до ОСОБА_3 з проханням залишити у нього вказаний мобільний телефон до того часу, поки ОСОБА_5 не з`явиться за місцем свого проживання з тим, щоб надалі віддати тому його телефон. При цьому, ОСОБА_6 , нічого не підозрюючи про можливе виникнення злочинного задуму у ОСОБА_3 щодо привласнення зазначеного мобільного телефону та, цілком і повністю йому довіряючи, передала останньому на тимчасове зберігання вказане майно.
У свою чергу ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung SM-A305FN/DS 32 GB», належний ОСОБА_5 , та, гарантувавши при цьому останній його повернення власнику, почав здійснювати тимчасове зберігання вказаного майна за місцем свого проживання.
Після цього, у ОСОБА_3 13.12.2019 у першій половині дня, але не пізніше 10 год. 50 хв., виник злочинний умисел на таємне заволодіння мобільним телефоном «Samsung SM-A305FN/DS 32 GB», який йому було передано ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, виникненню якої він не сприяв, та за відсутності змови з ОСОБА_6 , свідомо скористався тією обставиною, що належне ОСОБА_5 майно до 10.12.2019 тимчасово перебувало у розпорядженні саме ОСОБА_6 .
В подальшому, ОСОБА_3 , використавши зловживання довірою, як спосіб отримання доступу до чужого майна, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, спочатку 13.12.2019 приблизно о 10 год. 50 хв. цілеспрямовано прибув з мобільним телефоном, належним ОСОБА_5 , до приміщення ПТ «Ломбард «Свіжа копійка», розташованого за адресою; м. Харків, вул. Полтавський шлях, 60. Надалі він, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, володіючи належним ОСОБА_5 мобільним телефоном, переданим йому ОСОБА_6 для тимчасового зберігання, розпорядився ним на власний розсуд, здійснивши закладення вказаного чужого майна до ломбарду, за що отримав грошові кошти в сумі 2100 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне для таємного викрадення чужого майна, належного ОСОБА_5 , яке ОСОБА_6 , нічого не підозрюючи про злочинність його задуму, добровільно передала для тимчасового зберігання, розраховуючи на те, що він його поверне власнику. При цьому ОСОБА_3 розраховував на те, що його дії не будуть сприйматися ОСОБА_6 як протиправні, оскільки зловживання довірою за вказаних вище обставин було лише способом отримання доступу до чужого майна, з тим, щоб в подальшому неправомірно таємно заволодіти та розпорядитися ним на власний розсуд.
В результаті протиправного, злочинного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 4125 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 635 від 21.01.2020 року.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому злочині за ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що в грудні 2019 року його знайома ОСОБА_6 передала йому мобільний телефон «Samsung SM-A305FN/DS 32 GB» для його подальшого передання їх спільному знайомому ОСОБА_5 .
Однак, замість передання мобільного телефону його власнику, 13.12.2019 року він здав мобільний телефон до Ломбарду «Свіжа копійка», за що отримав грошові кошти у сумі 2100 гривень.
З показань обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненому злочині він щиро розкаюється та зобов`язується відшкодувати потерпілому спричинену матеріальну шкоду.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного злочину, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст вказаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, неодружений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що ним із обвинуваченим ОСОБА_3 досягнуто домовленості щодо відшкодування спричиненої шкоди та він просить не призначати обвинуваченому суворе покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєного злочину та щире каяття, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт за санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, яке є необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні покарання у виді громадських робіт судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований та постійного джерела доходу не має, у зв`язку з чим призначення покарання у виді штрафу є неможливим.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання не має.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса судово-товарознавчу експертизу на загальну суму 1570,00 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят гривень 00 коп.), перерахувавши їх на користь держави.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1