У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 120880, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що ухвалою слідчого судді від 23.11.2018р. накладено арешт на транспортний засіб марки ФОЛЬКСВАГЕН ПАССАТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вважає, що підстави для накладення арешту на транспортний засіб на даний час відсутні, з транспортним засобом проведено всі необхідні слідчі дії, кримінальне провадження закрито постановою від 28.11.2019року, а тому просив накладений арешт скасувати.

В судове засідання сторони не з`явились, подали відповідні клопотання, в яких слідчий не заперечував щодо задоволення такого клопотання і розгляду без його участі, а представник володільця майна, про розгляд без його участі та задоволення даного клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

23.11.2018р. ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області накладено арешт на транспортний засіб марки ФОЛЬКСВАГЕН ПАССАТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження №120880. Метою ж накладення арешту на майно було його збереження.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, ч.6 ст.9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження. Відповідно до ч.3 ст.174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Разом з тим, у даному випадку постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим (а не відповідним прокурором), а тому питання про скасування арешту майна (автомобіля) слідчим не вирішувалось.

Водночас ст.ст. 7, 16 КПК України встановлюють, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина. На час подання і розгляду даного клопотання у держави відсутні будь-які причини утримувати автомобіль, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Враховуючи, що відсутні достатні підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_3 своїм майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, вважаю, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення.

Враховуючи все вищенаведене, те, що з арештованим транспортним засобом було проведено всі необхідні слідчі дії, а на даний час кримінальне провадження № 120880 постановою слідчого від 28.11.2019року закрито, те, що слідчий не заперечує щодо задоволення даного клопотання і скасування раніше накладеного арешту майна, поза розумним сумнівом вважаю, що в подальшому застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна на транспортний засіб, - відпала потреба, у зв`язку з чим є всі підстави для задоволення поданого клопотання.

Відповідно до вимог п. 4) ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 169,170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2018р. арешт на транспортний засіб марки ФОЛЬКСВАГЕН ПАССАТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1