ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/215/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/80/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000032 від 11.02.2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Борщівського районного суду від 12.02.2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Борщівського районного суду від 12.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене начальником Борщівського відділу Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000032 від 11.02.2020 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.249 КК України, про арешт майна.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що органом досудового розслідування не було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а також відсутні належні докази щодо належності вилученого майна ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді прокурор Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої ухвалу слідчого судді Борщівського районного суду від 12.02.2020 року просить скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в тернопільській області ОСОБА_7 , погодженого начальником Борщівського відділу Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та накласти арешт на металевий човен із веслами, кустарного виробництва; риболовну сітку з розміром вічка 7х7, які вилучено під час огляду місця події 10.02.2020 року, власником яких є ОСОБА_8 ; рибини в кількості 17 (сімнадцять) штук, з них: 4 (чотири) екземпляри виду Вирезуб та 13 (тринадцять) екземплярів виду Лящ, які являються водним біоресурсом.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що висновки суду є суперечливими по суті обґрунтування, які не в повній мірі відповідають обставинам, які встановлені судом під час розгляду клопотання і не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення суду постановлене всупереч положень, передбачених ст.370 КПК України.

Зазначає, що 11.02.2020 слідчим СВ Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовими доказами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що судом першої інстанції враховано не було.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; прокурора, який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати ухвалу слідчого судді Борщівського районного суду від 12.02.2020 року та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про арешт майна; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, полягає у тому, що 10 лютого 2020 року в період часу з 18 год. по 18 год. 50 хв. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Окопи Борщівського району на річці Дністер в Дністровському водосховищі адмінмежі с. Окопи Борщівського району на металевому човні здійснював вилов риби із використанням забороненого знаряддя ловлі риболовної сітки, внаслідок чого завдав істотної шкоди навколишньому довкіллю.

Того ж дня в період з 20 год.57хв.до 21 год. 32хв. під час проведення огляду місця події місцевості прибережної смуги в межах с. Окопи Борщівського району, було виявлено та вилучено: металевий човен із веслами, кустарного виробництва; риболовну сіту, з розміром вічка 7x7 см, рибини в кількості 17 (сімнадцять) штук, з них: 4 (чотири) екземпляри виду «Вирезуб», 13 (тринадцять) екземплярів виду «Лящ».

Як вбачається, з наданих матеріалів, вилучене під час огляду місця події майно постановою слідчого від 11 лютого 2020 року визнано речовими доказами та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Борщівського ВП ЧВП ГУНП в Тернопільській області.

Даний факт 11.02.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.249 КК України.

В силу вимог ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, необґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, постановою старшого слідчого СВ Борщівського ВП ЧВП ГУНП в Тернопільській області від 11 лютого 2020 року вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Клопотання про накладення арешту на майно слідчий мотивує тим, що даний металевий човен та риболовна сітка є знаряддям вчинення злочину, рибини в кількості 17 штук є предметом його вчинення.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що зазначений металевий човен, риболовна сітка та рибини, відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні, про що зазначено у клопотанні слідчого та в поданій апеляційній скарзі.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про відсутність доказів належності вилученого майна ОСОБА_8 , оскільки останній у судовому засіданні підтвердив, що човен з веслами та сітка є його власністю.

Необґрунтованим вважає колегія суддів твердження місцевого суду щодо необхідності визначення розміру заподіяння шкоди, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України визначається заподіянням істотної шкоди, яка в грошовому еквіваленті може і не визначатися.

Як передбачено п.1 та п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

З огляду на обставини кримінального провадження, враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.170 КПК України щодо завдання та мети арешту, слідчий суддя при постановленні рішення не врахував, що не накладення арешту може призвести до зникнення, знищення, перетворення або відчуження майна, а метою арешту є забезпечення кримінального провадження.

При наведених обставинах колегія суддів погоджується з доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі і вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про неможливість накладення арешту на вилучене у даному кримінальному провадженні майно, оскільки не накладення арешту на вказане майно може призвести до настання негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що арешт на вилучений у ОСОБА_8 човен з веслами необхідно накласти лише в частині заборони його відчуження, оскільки вказаний човен, в силу особливостей місця проживання сім`ї ОСОБА_8 , використовується ним та членами його сім`ї для переправи на інший берег р. Серет.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2020 року скасувати та, у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 5000032 від 11 липня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Борщівського районного суду від 12.02.2020 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_7 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на металевий човен кустарного виробництва із веслами, кустарного виробництва, який вилучено під час огляду місця події і власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Окопи Борщівського району Тернопільської області, шляхом заборони його відчуження.

Повернути в користування ОСОБА_8 металевий човен із веслами, кустарного виробництва.

Накласти арешт на риболовну сітку з розміром вічка 7х7, яку вилучено під час огляду місця події і власником якої є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Окопи Борщівського району Тернопільської області

Накласти арешт на рибини в кількості 17 (сімнадцять) штук, з них: 4 (чотири) екземпляри виду Вирезуб та 13 (тринадцять) екземплярів виду Лящ, які є водним біоресурсом;

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.