Справа № 333/230/2020
Провадження № 1-кс/333/103/2020
УХВАЛА

21 січня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 , слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000217 від 19.01.2020 рокута додані до нього матеріали, -
ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000217 від 19.01.2020 рокувідносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, має середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, працює менеджером у ФОП « ОСОБА_7 », зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи нормативно правовими актами, незаконно придбав в невстановлений для слідства, час місце та особи пістолет з маркуванням на магазині НОМЕР_1 та 8 шт. патронів з маркуванням 38/87.
Після чого, продовжуючи свої злочинні дії умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав при собі зазначену вогнепальну зброю до моменту її вилучення.
19.01.2020 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку №45 по вул. Олександра Говорухи в м. Запоріжжі, був зупинений працівниками поліції, які в ході проведення поверхневої перевірки виявили в останнього предмет схожий на пістолет.
В порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_5 та в ході особистого обшуку виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет з маркуванням на магазині - НОМЕР_1 та 8 шт. предметів схожих на патрони з маркуванням 38/87. Згідно висновку експерта №2-46 від 20.01.2020 року предмет, схожий на пістолет є самозарядною короткоствольною вогнепальною зброєю, а надані на дослідження 8 предметів є боєприпасами бойовими пістолетними патронами калібру 9х18 мм.

Дії ОСОБА_5 слідчий кваліфікував за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто умисні дії, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Під час проведення досудового розслідування слідчий дійшов висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_5 в слідчі органи і в суд, можливості виконання підозрюваним процесуальних рішень, необхідно застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з наступних підстав:

- ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; зібрані слідством докази по справі, достатньо вказують на винуватість ОСОБА_5 , а саме незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
У зв`язку із зазначеними вище обставинами, слідчий дійшов до висновку, що маються у наявності ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні, слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. При цьому зазначив, що нібито вилучений у нього пістолет йому не належить. Дійсно 19.01.2020 року, приблизно о 19 год. 30 хв. його зупинили працівники поліції, які застосували до нього фізичну силу, заламавши руки та наділи на нього кайданки. Після цього, працівники поліції з землі підняли якийсь пістолет, який положили до нього в карман куртки. У подальшому були запрошені поняті і викликана слідчо-оперативна група, яка відвезла його до Комунарського відділенні поліції, де під час його обшуку і був вилучений пістолет. До цього пістолету він жодного відношення не має. На цей час працює менеджером у свого брата ФОП « ОСОБА_7 », перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Захисник ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що слідчим та прокурором у судовому засіданні не доведені будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 офіційно працює, має сім`ю, утримує неповнолітню дитину, також у м. Запоріжжі за місцем реєстрації останнього проживає матір та брат ОСОБА_5 , тобто у підозрюваного маються стійкі соціальні зв`язки. Крім того, дитина ОСОБА_5 має певні вади, та яка потребує постійної допомоги. Враховуючи вказані дані, захисник просить відносно ОСОБА_5 застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, у т.ч. домашній арешт.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного та йоо захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні в їх сукупності, суд дійшов до такого.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У судовому засіданні встановлено, що 19.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (кримінальне провадження №0000217) та слідчим Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області розпочато кримінальне провадження.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 . До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, та долучено розпис ОСОБА_5 щодо вручення 20.01.2020 року о 13 год. 00 хв. та його захиснику копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді о 17 год. 00 хв. 21.01.2020 року, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.

20.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню №0000217, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Статтею 177 КПК України зазначено мету та підстави застосування запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, на думку слідчого судді, підтверджується:
- показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в яких вони пояснила, що є працівниками поліції та 19.01.2020 року перебували на добовому чергуванні по охороні громадського порядку у Комунарському районі м. Запоріжжя. Проїжджаючи по вул. Говорухи, вони побачили чоловіка, який помітивши поліцейський автомобіль, почав втікати. Після того, як чоловіка вони догнали, останній повідомив свої анкетні дані, а саме: ОСОБА_5 . На їх питання щодо заборонених речей, останній повідомив, що у нього у куртці у лівій кишені знаходиться пістолет. Після цього, вони викликали слідчо-оперативну групу, яка у подальшому і вилучила предмет, схожий на пістолет;
- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.01.2020 року, згідно якого у ОСОБА_5 було вилучено предмет, схожий на пістолет з маркуванням на магазині та рукоятці пістолету та предмети, схожими на патрони у кількості 8 шт.;
- висновком судово-балістичної експертизи № 2-46 від 20.01.2020 року, згідно якого 46 від 20.01.2020 року встановлено, що наданий на дослідження предмет є самозарядною короткоствольною вогнепальною зброєю пістолетом калібру 9х18 мм. Пістолет виготовлений шляхом саморобної переробки пневматичного пістолета «МР-654К Н», заводський номер НОМЕР_2 , яка полягає у видалені штатного ствола та встановлені на його місце саморобного нарізного ствола під патрон калібру 9х18 мм та заміні затвору від бойового пістолету «ПМ» або іншого пістолета виготовленого на базі ПМ (6п42, Иж-79, ПМ-Т та інш.). Пістолет придатний до стрільби. Надані на дослідження 8 предметів є боєприпасами бойовими пістолетними патронами калібру 9х18 мм промислового виробництва СРСР (Юрюзанський механічний завод, 1987 рік), які призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної стрілецької зброї відповідного калібру. Патрони придатні для стрільби.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Слідчий в обґрунтування свого клопотання під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити злочин, зазначений у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

У клопотанні слідчим було зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Доводи слідчого про наявність зазначених ризиків обмежується лише ступеню тяжкості злочину та певних припущень, що підозрюваний може переховуватися від органі досудового розслідування та суду. Вказане обґрунтування слідчий застосовує і до того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований до ОСОБА_5 , так як не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий зазначає, що у ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки та місце роботи, а звідси і постійний щомісячний дохід. Також відсутні особи, які заслуговують на довіру та поручаються за належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживає разом із своєю сім`єю. На утриманні підозрюваний має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно висновків лікарів має порушення саморегуляції, соціальних і комунікативних форм поведінки. ОСОБА_5 офіційно працює менеджером у ФОП « ОСОБА_7 ». Позитивно характеризується сусідами за місцем мешкання. За місцем реєстрації ОСОБА_5 проживає його матір та брат, яких він часто відвідує.
Характеристики від ОСОБА_12 та від ОСОБА_13 суд не приймає до уваги, так як ОСОБА_12 є цивільною дружиною підозрюваного, а ОСОБА_13 є другом, тому суд має сумніви щодо об`єктивності даних, зазначених у цих характеристиках.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд від 26.06.1991 року зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, суд приходить до висновку, що при розгляді клопотання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від досудового розслідування та суду. Проте, вказаний ризик є настільки незначний, що застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Твердження слідчого про відсутність стійких соціальних зв`язків та постійного щомісячного доходу ОСОБА_5 у судовому засіданні не підтвердилися, а навпаки були спростовані даними, наданими стороною захисту. Фактично доводи слідчого про необхідність застосування тримання під ватрою зводяться лише через тяжкість вчиненого злочину, яка в даному випадку без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Крім того, при обранні запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, враховуються і обставини щодо особистості підозрюваного.
Тому, при вирішенні питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги наступні обставини, а саме: наявність у підозрюваного постійного місця проживання, роботи, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність на утриманні малолітньої дитини.
У справі «Бойченко проти Молдови»(Boicenco v Moldova), 41088/05 від 11 липня 2006 р. Європейський Суд з прав людини, рішення якого згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, констатував порушення п.3 статті 5 Конвенції вказавши, що суди, ухвалюючи рішення про тримання заявника під вартою, посилалися на відповідну норму закону, не вказуючи підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини.
В даному випадку слідчий суддя констатує, що відсутні будь-які обґрунтовані твердження, які б вказували на ризик, передбачений п.п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, на думку слідчого судді запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, та саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_5 з обов`язками, передбаченими ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176-178, 183, 184, 194, 196, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000217відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_2 без застосування електронного засобу контролю цілодобовостроком по 17.03.2020 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу для виконання передати до Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у якого в провадженні перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 22.01.2020 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1