У Х В А Л А
Справа № 185/1692/20

Провадження № 1-кс/185/408/20

05 березня 2020 року м. Павлоград

Слідчий судя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :
Клопотанням, яке надійшло для розгляду слідчому судді, слідчий порушує питання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378 від 05 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
05 березня 2020 року слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та у сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.
Так, в провадженні СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000378 від 05 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

04 березня 2020 року до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради про те, що 04 березня 2020 року до КНП «ПЛІЛ» ПМР поступив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з проникаючим ножовим пораненням. В ході огляду території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де відбувалися події, за яких ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, на даху господарської будівлі було виявлено та вилучено ніж з плямами речовини бурого кольору.

Постановою слідчого від 05 березня 2020 року ніж з плямами речовини бурого кольору було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378 від 05 березня 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, для збереження речових доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, щопередбачені Конституцією та законами України.
Приписами ч. 1 ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженогорозслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушеня, та відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, необхідно накласти арешт.
Згідно ч.4 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На час розгляду клопотання слідчим доведено підстави щодо заборони користування цим майном з огляду на коло осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, яке кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 167 КПК про те, що такий забезпечувальний захід триває до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тобто тимчасовість цього заходу обумовлюється його застосуванням без дозволу слідчого судді, який у разі позитивного вирішення питання про арешт майна по суті легітимізує його попереднє вилучення, чим забезпечується, зокрема, допустимість доказів, якщо вилучені предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання, погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378 від 05 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування, а саме на ніж з плямами речовини бурого кольору, що був вилучений 04 березня 2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1