В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 300/458/18

Провадження № 1-кп/936/6/2020

10.02.2020 р. смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 01.03.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, не одруженого, судимого:
-вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 31.03.2005 р. за злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік;
-вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.05.2005 р. за злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;
-вироком Ужгородського районного суду Закарпатської області від 26.09.2007 р. за злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України йому призначено покарання у виді чотирьох років і шість місяців позбавлення волі;
-вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 23.09.2011 р. за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України йому призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі; судимість не знята та не погашена,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2017 року, близько 14.00 год., обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі потерпілого ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 , домовився з останнім про надання допомоги у ремонті цифрового супутникового приймача марки «Globo 4100 С» у комплекті з пультом дистанційного керування, маючи умисел на заволодіння вищевказаним майном і невиконання обов`язку щодо його ремонту, шляхом обману та зловживання довірою, увійшов у довіру потерпілого ОСОБА_8 та в корисливих цілях, умисно, повторно, виманив у нього супутниковий приймач марки «Globo 4100 С» у комплекті з пультом дистанційного керування, вартість якого згідно з висновком товарознавчої експертизи №161-03-18 від 05.03.2018 становить 283 гривні 50 копійок, внаслідок чого заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Продовжуючи свої злочинні дії, 07.02.2018 р., близько 10.00 години, обвинувачений ОСОБА_6 зайшов до майстерні з ремонту комп`ютерної техніки, що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_11 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де умисно, повторно, в корисливих цілях, шляхом обману та зловживання довірою, увійшов у довіру ОСОБА_12 , дружини підприємця ОСОБА_11 , отримавши від неї ноутбук марки «HP650», що знаходився на ремонті та на праві власності належав ОСОБА_13 , батькові обвинуваченого. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 переконав ОСОБА_12 , що батько попросив його забрати даний ноутбук з ремонту. Вартість ноутбука згідно з висновком товарознавчої експертизи № 162-03-18 від 05.03.2018 становить 4164 грн. Після отримання ноутбука обвинувачений не передав його у подальшому батькові, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.
На початку березня 2018 року, у невстановлений слідством день та час, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на залізничній станції смт. Воловець за адресою: смт. Воловець, вул. Привокзальна, 2, Закарпатської області, будучи раніше знайомим з потерпілим ОСОБА_9 , домовився з останнім про наданням йому мобільного телефону для користування в особистих цілях на незначний проміжок часу та потім повернути телефон. Проте, маючи умисел на заволодіння майном і невиконання обов`язку щодо повернення телефону, шляхом обману та зловживання довірою, увійшов у довіру до неповнолітнього ОСОБА_9 та в корисливих цілях, умисно, повторно, виманив у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «MyPhonePocketBlack», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 222-03-18 від 23.03.2018 р. становить 630 гривень, в якому знаходилася СІМ-картка мобільного оператора Vodafone ПрАТ «ВФ Україна» з № НОМЕР_1 , вартість якої згідно довідки ФОП « ОСОБА_14 » становить 50 гривень, на рахунку якої були відсутні кошти, та не повернув його, внаслідок чого заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 680 гривень.
Органом досудового розслідування зазначені дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 частково визнав себе винуватим у злочині, передбаченому ч.2 ст. 190 КК України, зокрема по епізоду щодо заволодіння ноутбуком марки «HP650», який знаходився на ремонті та по праву власності належав його батькові. При цьому обвинувачений стверджував, що батько дозволив йому забрати ноутбук, але оскільки знаходився у нетверезому стані, то не запам`ятав це. В решті обвинувачення вважає безпідставним.
Заслухавши обвинуваченого, який відмовився від показань, але частково пояснював окремі обставини кримінального провадження, показання потерпілих, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні доведена повністю на підставі досліджених доказів.
Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 показав, що в кінці 2017 р. обвинувачений ОСОБА_6 , під час перебування у нього вдома, запропонував йому відремонтувати супутниковий приймач марки «Globo 4100 С», якого потерпілий передав обвинуваченому для ремонту у комплекті з пультом дистанційного керування. Тривалий час обвинувачений не повертав йому взятий на ремонт супутниковий приймач марки «Globo 4100 С» з пультом дистанційного керування, а тому він звернувся з відповідною заяву до поліції. Після звернення до поліції обвинувачений повернув йому зазначений приймач із пультом дистанційного керування. Претензій до обвинуваченого під час судового розгляду не пред`являв, оскільки майно йому повернуто.
Свідок ОСОБА_15 в суді підтвердив, що добре знайомий із потерпілим ОСОБА_8 , який в кінці грудня 2017 р. розповів йому, що обвинувачений ОСОБА_6 взяв у нього супутниковий ресивер, щоб відремонтувати, але в лютому 2018 року потерпілий розповів, що тюнер обвинувачений йому не повернув.
Обвинувачений ОСОБА_6 щодо обвинувачення у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, зокрема майном потерпілого ОСОБА_8 , в суді показав, що він дійсно брав у потерпілого супутниковий приймач марки «Globo 4100 С» з пультом дистанційного керування для ремонту, а не з метою незаконного заволодіння цим майном, а потім повернув майно потерпілому.
Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_8 від 02.03.2018 р., яка міститься у протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поданої до Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області (т.1, а.с.69) 24.12.2017 р., близько 14.00 год, ОСОБА_6 , скориставшись довірою, заволодів належним потерпілому цифровим супутниковим приймачем марки «Globo 4100 С» та пультом дистанційного керування, чим заподіяв шкоду потерпілому на суму 800 грн.
Під час з`ясування зазначених обставини справи захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 стверджував, що потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 не узгоджувався строк здійснення ремонту та повернення майна, а тому немає підстав стверджувати про вчинення злочину, оскільки майно повернуто обвинуваченим добровільно. Крім того захисник вважає, що вартість майна визначена органом досудового розслідування без дослідження майна, оскільки воно було повернуто потерпілому.
Оцінюючи зазначені доводи сторони захисника ОСОБА_7 суд бере до уваги, що сторона захисту не довела обставини на які покликалася, зокрема не було надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 дійсно здійснював підприємницьку або іншу діяльність, пов`язану з ремонтом побутової техніки, сплачував податки до державного бюджету та крім того, мав для цього відповідну освіту та кваліфікацію. Враховуючи викладене суд визнав, що зазначені заперечення захисника та обвинуваченого не спростовують обвинувачення у цій частині. Вартість майна у даному випадку не впливає на кваліфікацію злочину, оскільки вчинений ОСОБА_6 злочин кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України за ознакою повторності, а не за ознакою заподіяння значної шкоди потерпілому
Згідно з висновком експерта № 161-03-18 від 05.03.2018 р. об`єктом оцінювання був супутниковий ресивер марки «Globo 4100 С», у комплекті з пультом дистанційного керування, бувший у використанні, вартість якого встановлена в 283 грн. 50 коп. Метою оцінки супутникового ресивера було визначення ринкової вартості об`єкта оцінки. У висновку зазначено, що оцінювач проводив оцінку на підставі отриманих документів та копії протоколу допиту потерпілого (т.1, а.с. 141). Тобто висновок дійсно ґрунтується не на дослідженні самого супутникового ресивера (приймача), а на підставі відомостей про нього. Враховуючи, що обвинувачений визнав факт отримання майна потерпілого та наступне повернення його потерпілому, після звернення того до поліції, суд визнав, що обставини протиправного заволодіння чужим майном встановлені.
На підставі дослідження обставин справи щодо заволодіння майном потерпілого, а також періоду, який минув з того часу до часу звернення потерпілого із заявою про злочин до поліції, а також час повернення майна обвинуваченим після такого звернення, суд визнав, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, яка передбачає відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, доведена повністю.
Судом ретельно перевірені обставини щодо заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, зокрема ноутбуком марки «HP650», який знаходився на ремонті у приватного підприємця ОСОБА_11 і на праві власності належав потерпілому ОСОБА_13 , батькові обвинуваченого.
Обвинувачений під час судового розгляду не заперечував проти того, що забрав ноутбук з майстерні, але при цьому стверджував, що батько просив його забрати ноутбук з майстерні, про що не пам`ятає, оскільки перебував у стані сп`яніння.
Зазначена обставина не підтверджена відповідними доказами про дозвіл батька обвинуваченому забрати ноутбук із майстерні.
Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_13 від 28.02.2018 р., яка міститься у протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поданої до Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області (т.1, а.с.3) 07.02.2018 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець смт. Воловець, шляхом обману працівника майстерні з ремонту комп`ютерів приватного підприємця ОСОБА_16 , заволодів належним потерпілому ноутбуком марки «HP» та використовує його по сьогоднішній день в своїх цілях, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 10000 грн.
Факт незаконного заволодіння обвинуваченим ноутбуком марки «HP650», що належав потерпілому ОСОБА_13 , який був його батьком, підтвердив під час судового розгляду також свідок ОСОБА_11 , приватний підприємець, який здійснював ремонт того ноутбука. Про обставини повернення ноутбука йому розповіла свідок ОСОБА_12 , його дружина, яка була присутня в майстерні в той час, коли обвинувачений просив віддати йому ноутбук батька. Обвинувачений пояснив, що батько просив його забрати ноутбук з майстерні. В суді свідок підтвердила ці обставини зазначивши, що повернула ноутбук обвинуваченому ОСОБА_6 , повіривши йому.
Згідно з висновком експерта № 162-03-18 від 05.03.2018 р. об`єктом оцінювання був ноутбук марки «HP650», бувший у використанні, вартість якого встановлена в 4164 грн. Метою оцінки було визначення ринкової вартості об`єкта оцінки. У висновку зазначено, що оцінювач проводив оцінку на підставі матеріалів досудового розслідування (т.1, а.с.33). Тобто висновок дійсно ґрунтується не на дослідженні самого ноутбука, а на підставі відомостей про нього з матеріалів досудового розслідування.
На підставі показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , визнання обвинуваченим факту заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 в майстерні ФОП « ОСОБА_11 », суд визнав, що обставини вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України обвинуваченим ОСОБА_6 , щодо протиправного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою працівника майстерні ОСОБА_12 , доведені повністю.
Суд з`ясував процесуальне становище ОСОБА_17 , яка органом досудового розслідування була залучена до кримінального провадження в якості потерпілої, оскільки заявник, потерпілий ОСОБА_13 на час досудового розслідування помер, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 30 від 09.03.2018 р., з якого вбачається, що ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.30).
Встановлено, що ОСОБА_17 , колишня дружина потерпілого ОСОБА_13 , на час досудового розслідування у шлюбі з потерпілим вже не перебувала, що підтвердила в суді Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 09 січня 1988 року, а тому не належить до числа осіб, тобто близьких родичів чи членів сім`ї, які згідно зі ст. ст. 55, п.1 ч.1 ст.3 КПК України, можуть бути визнані потерпілими. З наведеного випливає, що ОСОБА_17 була безпідставно залучена органом досудового розслідування до участі в справі як потерпіла, а тому суд визнав, що всі її процесуальні дії у зазначеному кримінальному провадженні не мають правового значення та не можуть тягти за собою юридичних наслідків. Свідком кримінальних правопорушень обвинуваченого ОСОБА_6 , який є її сином, вона також не була.
Із зазначеного випливає, що ОСОБА_17 не вправі відмовитися від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, розпочатого за заявою про вчинення кримінального правопорушення, поданою потерпілим ОСОБА_13 28.02.2018 р. до Воловецького відділення поліції.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 в частині протиправного заволодіння мобільним телефоном марки «MyPhonePocketBlack», шляхом обману та зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_9 , суд виходив з обставин, встановлених під час судового розгляду справи.
З показань неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , допитаного під час судового розгляду, суд встановив, що на початку березня 2018 року, близько 13.00 год., на залізничній станції смт. Воловець, під час очікування поїзда до станції «Занька», до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_6 , з яким був раніше візуально знайомий. Обвинувачений попросив у потерпілого мобільний телефон поки чекали поїзда, і він дав йому телефон. Проте, коли поїзд під`їхав, він сказав потерпілому, що поверне йому телефон у м. Мукачево. Потерпілий змушений був поїхати з обвинуваченим до м. Мукачево, щоб повернути собі телефон. Там обвинувачений пішов у ломбард, де і здав його мобільний телефон марки «MyPhonePocketBlack», отримавши за нього гроші. У м. Мукачево обвинувачений купив йому обручку, але гроші, отримані за телефон, потерпілому не повернув.
Свідок ОСОБА_18 в суді показала, що потерпілий ОСОБА_9 є її внуком і вона у 2017 році подарувала йому мобільний телефон марки «MyPhonePocketBlack». На початку березня 2018 року вона не змогла зв`язатися з ним по телефону, і він розповів їй, що телефон дав обвинуваченому ОСОБА_6 , який обіцяв повернути телефон, але не повернув, і сказав, що він обвинуваченого впізнає
Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 визнав обставини щодо отримання телефону в потерпілого на залізничній станції смт. Воловець, поїздку з ним до м. Мукачево та щодо здачі мобільного телефона потерпілого ОСОБА_9 в ломбард. Проте, обвинувачений заявляв, що потерпілий добровільно дав йому свій телефон, добровільно поїхав з ним до м. Мукачева, а також за добровільною згодою потерпілого телефон був зданий обвинуваченим у ломбард, після чого виручені гроші були розподілені порівну між обвинуваченим і потерпілим. Винуватість у злочині не визнав.
Оцінюючи встановлені обставини справи по цьому епізоду кримінального провадження, з врахуванням того, що відсутні інші очевидці злочину, показання потерпілого ОСОБА_9 суд визнав належним доказом, що заслуговує на увагу при вирішенні справи. Показання потерпілого є послідовними, хронологічно несуперечливими і щодо розвитку подій визнаються обвинуваченим. Розбіжності в показаннях потерпілого та обвинуваченого по цьому епізоду стосуються того, що обвинувачений стверджує про добровільність дій потерпілого щодо передачі майна, поїздки в м. Мукачево, здачі телефону в ломбард та розподілу виручених коштів за телефон.
Оцінюючи показання сторін суд враховує, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має певний досвід кримінальної поведінки, а його показання щодо добровільності передачі йому мобільного телефону, поїздки потерпілого разом з ним до м. Мукачева для продажу цього мобільного телефону з метою рівного розподілу виручених за телефон коштів, є надуманими.
Суд не погоджується з аргументами захисника ОСОБА_7 , який вважає, що потерпілий міг у поїзді та в інший момент часу попросити про допомогу сторонніх осіб, оскільки з показань неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 суд дійшов висновку, що потерпілий весь час перебував у стресовій ситуації під час спілкування з обвинуваченим.
Суд вважає, що таке припущення захисника не впливає на хронологію дій обвинуваченого та наслідки таких дій, що призвели до реалізації обвинуваченим умислу на заволодіння мобільним телефоном марки «MyPhonePocketBlack, шляхом обману та зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_9 , внаслідок яких потерпілому заподіяно матеріальну шкоду.
Покликання обвинуваченого на розподіл між ним та потерпілим коштів, виручених в ломбарді за телефон потерпілого, суд визнав неправдивими, оскільки не доведено, що потерпілий мав намір продати свій телефон та просив про це обвинуваченого за певну винагороду. Судом встановлено, що обвинувачений сам підійшов у смт. Воловець до потерпілого та попросив у нього телефон.
Згідно з висновком товарознавчої експертизи № 222-03-18 від 23.03.2018 р. вартість мобільного телефону марки «MyPhonePocketBlack», становить 630 гривень, а вартість СІМ-картки мобільного оператора Vodafone ПрАТ «ВФ Україна» з № НОМЕР_1 , згідно з довідкою ФОП « ОСОБА_14 » становить 50 гривень.
Відповідно до ч.1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
На підставі встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена належними та допустимими доказами, і його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно. ,.
Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав часткове відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок злочину, зокрема, повернення майна потерпілому ОСОБА_8 .
Вирішуючи питання про покарання суд бере до уваги особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за корисливі злочини, що свідчить про його схильність до такого роду злочинної діяльності. З огляду на зазначену обставину суд критично оцінює позитивну характеристику, надану обвинуваченому з місця проживання представником органу місцевого самоврядування.
Призначаючи покарання суд враховує, що вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.10.2018 р., ухваленого в цьому кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 28.03.2019 р. зазначений вирок було скасовано на підставі апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , визнаної апеляційним судом обґрунтованою в тій частині, що вирок було ухвалено на неповно з`ясованих обставинах, без урахування положень ст. 55 та ст. 477 КПК України, через що він не відповідав вимогам ст. 370 КПК України.
Суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст. 477 КПК України (в редакціях від 15.12.2017 р., 07.01.2018 р., 15.03.2018 р.) чинних на час вчинення інкримінованих обвинуваченому дій, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КПК України, відносилося до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує висновок, який міститься в досудовій доповіді від 16.10.2019 р. № 39/4/1729-19, згідно з яким існує високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, в тому числі і для окремих осіб.
Визначаючи міру покарання за вчинене кримінальне правопорушення суд бере до уваги, що злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, згідно з ч.3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обвинувачений частково відшкодував шкоду, спричинену внаслідок злочину, зокрема, повернув одному з потерпілих, а саме потерпілому ОСОБА_8 супутниковий ресивер марки «Globo 4100 С», у комплекті з пультом дистанційного керування, незначну шкоду від злочину.
Обираючи міру покарання обвинуваченому за злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, суд бере до уваги позицію потерпілих у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення, які претензій під час судового розгляду до обвинуваченого не пред`являли.
З урахуванням встановлених обставин справи, позиції сторони обвинувачення та захисту щодо обставин кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 190 КК України, у виді штрафу.
Цивільних позовів у справі не заявлено.
Процесуальних витрат у справі немає.
Речовий доказ: оптичний диск CD-R із записом з камер відео спостереження з майстерні по ремонту комп`ютерної техніки ФОП « ОСОБА_11 » підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись статтями 369, 371, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу розміром сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Речовий доказ:
- оптичний диск CD-R із записом з камер відео спостереження з майстерні по ремонту комп`ютерної техніки ФОП « ОСОБА_11 » залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.

Головуючий підпис ОСОБА_1 .

Копію виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Оригінал міститься у матеріалах справи

Вирок не набрав законної сили

Помічник судді ОСОБА_19

10.02.2020 р.