Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/20/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0003999 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2019 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого директором «АТЗТ ЯШМА», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання та покладено на нього певні обов`язки.
Вказаним вироком вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів,
за участі сторін кримінального провадження:
-прокурора ОСОБА_7 ,
-адвоката ОСОБА_8 ,
-обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за незаконне придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.
У невстановлений час та місці, ОСОБА_6 придбав вибухові речовини, які залишив зберігати за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 .
08.05.2018 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено та вилучено речовини, які відповідно до висновку експертизи № 32/368 від 26.05.2018 року є сумішевою вибуховою речовиною на основі 2,4,6- тринітротолуолу (ТНТ, тротилу) та нітрату амонію (аміачної селітри) масою 6681,8 грама; вибуховою речовиною 2,4,6 - тринітротолуол (ТНТ, тротил) масою 2189,8 грама; вибуховою речовиною - гексогеном масою 3781,5 грама; вибуховою речовиною - пікриновою кислотою масою 1086,2 грама, які ОСОБА_6 незаконно придбав при невстановлених обставинах та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд безпідставно відхилив заявлене стороною захисту клопотання про здійснення приводу свідків сторони обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , з метою їх допиту в судовому засідання стороною захисту. Зокрема свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були понятими під час проведення 08.05.2018 обшуку в квартирі нібито за місцем його проживання, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - це особи, показаннями яких обґрунтовано ухвалу слідчого судді, на підставі якої даний обшук було проведено. Внаслідок таких дій суду він був позбавлений гарантованого його п. 3 d) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали.
Також зазначив, що у вироку помилково вказано, що свідок ОСОБА_13 показувала, що нібито її квартирою користуюся лише він. Крім того, у вироку взагалі не відображені показання даного свідка про те,що вона була присутня під час проведення обшуку, однак її не було вписано у відповідний протокол. Зазгначає також, що поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не були присутні постійно під час усього обшуку, а лише на початку та наприкінці обшуку, що свідчить про порушення процедури проведення даної слідчої дії та недопустимість як доказу складеного за її результатами протоколу.
Судом невірно та неповно відображено у вироку показання свідка сторони обвинувачення ОСОБА_14 , а також безпідставно оцінено критично ці показання, поставивши під сумнів їх логічність та назвавши їх надуманими.
Крім того вважає, що суд безпідставно відхилив заявлене стороною захисту клопотання про проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 з метою підтвердження його показань щодо того, які саме предмети він 07.05.2018 р. приніс до належної його матері квартири, а також де саме він кожен з цих предметів розмістив.
Також вказав, що суд безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про визнання недопустимими низки зібраних стороною обвинувачення доказів, а саме: ухвали слідчого судді від 04.05.2018 про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , фактичним володільцем якої нібито є ОСОБА_15 ; протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 08.05.2018, складеного слідчим СВ КВП в Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_16 , з усіма додатками до нього; усіх речових доказів, вилучених в ході обшуку квартири 08.05.2018; висновку судової вибухотехнічної експертизи № 32/368 від 26.05.2018, складеного експертами Кіровоградського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Разом з тим вказав, що ухвала не включена слідчим до тексту реєстру матеріалів досудового розслідування, що є додатком до обвинувального акту, а тому не може вважатися такою, що відкрита стороні захисту.
Крім того, вказав, що протокол обшуку проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , не підписаний ані власником квартири, в якій відбувався обшук ( ОСОБА_13 ), ані обвинуваченим ОСОБА_6 як нібито фактичним володільцем квартири.
Також він не погоджується з висновком експерта ОСОБА_17 та ОСОБА_18 № 32/368 від 26.05.2018.

Заслухавши доповідача, адвоката та обвинуваченого, які подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, провівши судове слідство та дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, вирок суду скасуванню, за наступних підстав.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не визнав та пояснив, що до проведення 08.05.2018 обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , останній раз перебував в ній приблизно 05.05.2018. Весь цей час він проживав в квартирі своєї матері, яка розташована у сусідньому під`їзді вищевказаного будинку.
08.05.2018, в ранковий час, він прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де взяв акумулятор та при виході з квартири до нього підійшли працівники поліції, пред`явили йому ухвалу суду про надання дозволу на проведення обшуку в даній квартирі, після чого запитали чи є в нього якісь заборонені речі. На це він відповів, що має зареєстровану гвинтівку, яка знаходиться в помешканні. Коли працівники поліції зайшли в квартиру, він одразу видав їм дану зброю та показав дозвіл на неї. Після цього працівники поліції почали проводити обшук. В цей час він зателефонував своїй матері, яка в подальшому прийшла до квартири та була присутня під час проведення обшуку. Для проведення обшуку працівники поліції привели двох понятих, які були присутні тільки на початку обшуку та в кінці проведення обшуку, коли потрібно було підписати протокол. Під час проведення обшуку працівники поліції виявили пляшки з порохом, які належали йому, і якісь пляшки з порошкоподібною речовиною, які йому не належали та які він в квартирі не залишав. У зв`язку з цим він подумав, що йому їх підкинули. Тільки через місяць, коли його матір зустріла ОСОБА_19 , з`ясувалося, що останній заходив в квартиру та заносив туди мішок та сумку. ОСОБА_20 він надав ключі від вказаної квартири у зв`язку з тим, що сам в ній не проживав, а ОСОБА_21 , з яким він перебуває з дитинства у дружніх відносинах, просив у нього іноді покористуватися даною квартирою. Щодо занесених в квартиру мішка та сумки з речами, ОСОБА_21 пояснив, що він заніс їх 07.05.2018 так як думав, що вони можуть мати якусь матеріальну цінність. З виявлених та вилучених працівниками поліції речей під час проведення обшуку в квартирі - йому належали тільки дві скляні пляшки з порохом, гвинтівка та патрони до неї. Вказував, що має військово-технічну освіту, знається на зброї та цікавиться нею.
Судом також був допитаний в якості свідка ОСОБА_14 , який зазначав, що виявлені та вилучені працівниками поліції під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого вибухові речовини не належать обвинуваченому, а принесені до квартири і розміщені по різних місцях саме ним, без згоди та відома на те обвинуваченого ОСОБА_6 .
До показань обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_14 суд віднісся критично мотивувавши своє рішення у вироку.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини, суд першої інстанції в основу вироку щодо доведеності вини обвинуваченого поклав показання свідка ОСОБА_13 , показання експертів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також письмові докази, а саме: рапорт старшого оперуповноваженого ВКП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_22 від 04.05.2018; протокол обшуку від 08.05.2018 з фототаблицею та відеозаписом до нього проведеного в квартирі АДРЕСА_2 ; протокол огляду предметів від 11.05.2018.
Дослідивши зазначені докази суд дійшов до переконливого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у зв`язку з чим обвинувачений був засуджений за вчинення вказаного злочину.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із таких міркувань.
Згідно зі ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
п.5 ч.1 ст.407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу та закрити кримінальне провадження.
Згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Положеннями ст.84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Кожен доказ, яким суд обґрунтовує своє рішення, має бути належним та допустимим.

Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Будучи допитаним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свої показання надані в суді першої інстанції щодо своєї непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Також зазначив, що проживав в АДРЕСА_3 , а його мати ОСОБА_13 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_4 за цією адресою від якої він має ключі та доступ. Також доступ до квартири АДРЕСА_4 має і його товариш дитинства ОСОБА_14 якому інколи залишав ключі для особистих зустрічей.
8.05.2018 в квартирі АДРЕСА_4 в якій зареєстрована його мати про що він повідомляв слідчому, працівниками поліції проводився обшук. Під час обшуку він пояснив працівникам поліції, що немає забороненої зброї чи інших предметів. Працівники поліції оглянули квартиру, потім запросити понятих і розпочали обшук який проводили близько 10 працівників поліції. Поняті були присутні близько 10 хвилин яких на їх прохання слідчий відпустив пояснивши, що потім їх знову запросить. Проводився обшук приблизно з 08 до 14 годин під час якого знайшли мішок з пляшками, інші предмети, які йому не належали та про наявність яких він не знав про що пояснював слідчому. Вилучені предмети були упаковані після чого запросили понятих які підписали протокол обшуку. Присутні при обшуку він та його мати ОСОБА_13 протокол обшуку не підписували. Приблизно на початку червня 2018 року його мати ОСОБА_13 зустріла ОСОБА_14 від якого в бесіді дізналась, що вилучені при обшуку предмети та речі в квартиру приніс та залишив ОСОБА_14 , а йому про це забув повідомити.
Також зазначив, що таких осіб як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він взагалі не знає та з ними будь-коли не спілкувався.
Свідок ОСОБА_14 під час апеляційного перегляду справи суду пояснив, що у нього з ОСОБА_6 дружні стосунки, а тому він має ключі від квартирі АДРЕСА_2 оскільки проживає неподалік. Приблизно в травні 2018 року неподалік місця проживання гуляв з собакою, яка забігла в кущі де він потів побачив мішок з сумкою які оглянув та виявив в них артефакти зброї. Про знахідну працівників поліції не повідомив так як вважав, що знайдені предмети не є небезпечними. Знахідку заніс в квартиру ОСОБА_6 де в коридорі поставив сумку, а під швейну машинку мішок з якого випали ємкості із яких 5-6 пляшок із сипучою речовиною поставив в шафу біля вікна, порошкову речовину в кусках газети в кімнату справа від входу, рядом залишив 3 болванки від снарядів, інші предмети розклав в великій кімнаті в різних місцях. Про те, що знахідку заніс в квартиру ОСОБА_6 останнього не повідомив так як на той час хворіла його мати. В подальшому від матері ОСОБА_6 дізнався про проведений обшук, виявлення ряду предметів та зрозумів, що це сталося з його вини тому пішов до працівників поліції яким повідомив про те, що вказані предмети він приніс та залишив в квартирі ОСОБА_6 де проводився обшук.
Як вбачається із оскаржуваного вироку в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, суд послався на ряд доказів, які суд першої інстанції дослідив під час судового розгляду справи та поклав в основу вироку щодо доведеності вини обвинуваченого, а саме наступні докази:
- рапорт старшого оперуповноваженого ВКП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_22 від 04.05.2018, відповідно до якого було отримано оперативну інформацію з приводу того, що ОСОБА_6 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 незаконно зберігає зброю, яку перевозить на власному автомобілі «ВАЗ 2107», д/н НОМЕР_1 (а.п. 11, т. 1);
- протокол обшуку від 08.05.2018 з фототаблицею та відеозаписом до нього, під час проведення якого за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 в кв. АДРЕСА_2 , в присутності понятих та самого ОСОБА_6 , працівниками поліції було виявлено та вилучено 17 пластикових та 8 скляних пляшок з порошкоподібною речовиною, які були упаковані в прозорий полімерний пакет (Національна поліція України. Вибухотехнічна служба) за № АБ 041287 (а.п. 24-30, т. 1).
Оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності апеляційний суд враховує наступне.
Положеннями ст. 22 КПК України визначено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості відповідно до яких кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
В матеріалах кримінального провадження містяться протоколи допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 04.05.2018 про те, що ОСОБА_6 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 незаконно зберігає зброю, яку перевозить на власному автомобілі «ВАЗ 2107», д/н НОМЕР_1 , а також протоколи допиту свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_12 від 11.05.2018 з приводу обставин проведення обшуку у квартирі де перебував ОСОБА_6 та вилучення ряду предметів (т.1 а.с.13-16, 42-45).
Сторона обвинувачення, на яку відповідно до положень ч.1 ст.92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, явки свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , показання яких могли б мати ключове значення при доказування винуватості ОСОБА_6 , в судове засідання не забезпечила. Жодних заходів для встановлення місця перебування вказаних свідків та явки їх до апеляційного суду стороною обвинувачення не застосовано.
Натомість протягом значного часу апеляційний суд вживав усіх можливих та необхідних заходів для повідомлення свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та забезпечення їх явки до суду, однак в судові засідання 29.08.2019, 26.09.2019, 24.10.2019, 05.12.2019 та 12.03.2020 свідки не з`явились. В свою чергу стороною обвинувачення не було вчинено необхідних дій для забезпечення явки свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судові засідання апеляційного суду для їх допиту з метою встановлення обставин події та причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення злочину.
Відповідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.01.2020, наданої апеляційному суду за клопотанням сторони захисту вбачається, що ОСОБА_9 з 15 квітня по 30 червня 2018 року перебував за кордоном, а також 09.07.2018 знову виїхав із України за кордон.
Також апеляційний суд вживав усіх можливих та необхідних заходів для повідомлення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , які були присутні як поняті під час проведення обшуку 08.05.2018 за місцем проживання ОСОБА_6 в кв. АДРЕСА_2 , однак в судові засідання 29.08.2019, 26.09.2019, 24.10.2019, 05.12.2019 та 12.03.2020 свідки не з`явились.
Відповідно інформації сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_5 .
В свою чергу стороною обвинувачення не було вчинено необхідних дій для забезпечення явки свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_23 в судові засідання апеляційного суду для їх допиту з метою встановлення обставин та порядку проведення обшуку.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, суд також послався на показання свідка ОСОБА_13 яка пояснила суду, що є власником квартири АДРЕСА_2 у якій не проживає, а квартирою користується її син - ОСОБА_6 , який зберігав у вказаній квартирі речі, які відносяться до предметів, пов`язаних зі зброєю та бойовими пристроями. Так, у вказаній квартирі ОСОБА_6 зберігав гвинтівку та набої, предмети схожі на міни та снаряди, військові каски, тощо.
Оцінюючи показання допитаної в суді першої інстанції свідка ОСОБА_13 , які безпосередньо були сприйняті судом, як доказ вини обвинуваченого, апеляційний суд враховує, що показання свідків ОСОБА_13 не містять жодних відомостей, які б прямо або опосередковано підтверджували винуватість та причетність її сина ОСОБА_6 до незаконного придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, оскількивони лише підтверджують факт виявлення в квартирі АДРЕСА_2 , сумішевої вибухової речовини.
В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_6 суд першої інстанції також послався на:
- протокол огляду предмету від 11.05.2018, під час якого було оглянуто полімерний пакет № АБ 041287, отвір якого був заклеєний інтегрованою липкою стрічкою, на бічній поверхні мався запис «Національна Поліція України. Вибухотехнічна Служба. В ході обшуку від 08.05.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .»; підпис слідчого, понятих, учасників слідчої дії, експерта; дата вилучення 08.05.2018; ЕРДР № 003999 від 03.05.2018. Пакет не розпечатувався. Видимих пошкоджень не виявлено (а.п. 82, т. 1);
- висновк судово-вибухотехнічної експертизи № 32/368 від 26.05.2018, згідно якого виявлені та вилучені під час проведення 08.05.2018 обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2 , порошкоподібні речовини, що знаходились в 17 пластикових та 8 скляних пляшках, являються: сумішевою вибуховою речовиною на основі 2,4,6- тринітротолуолу (ТНТ, тротилу) та нітрату амонію (аміачної селітри) масою 6681,8 грама; вибуховою речовиною 2,4,6 - тринітротолуол (ТНТ, тротил) масою 2189,8 грама; вибуховою речовиною - гексогеном масою 3781,5 грама та вибуховою речовиною - пікриновою кислотою масою 1086,2 грама (а.п. 89-121, т. 1);
- показання експертів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які в судовому засіданні пояснили, що проводили судово-вибухотехнічну експертизу та підтвердили її висновок. Під час проведення експертизи було проведено хімічне дослідження вказаних вище порошкоподібних речовин та встановлено, що надані на дослідження порошкоподібні речовини - є вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил); вибуховою речовиною гексогеном; вибуховою речовиною пікриновою кислотою. Крім того для визначення здатності зазначених вище речовин до вибухового перетворення були проведенні експериментальні дослідження в умовах полігону, в ході яких, після приєднання до вказаних речовин детонатору, запалювання та прогорання вогнепровідного шнуру, відбувся потужний вибух, внаслідок чого утворилась відповідна воронка, що дає підстави стверджувати, що речовини, які надані на дослідження, являлися вибуховими речовинами метальної дії та бризантними вибуховими речовинами).
Під час апеляційного перегляду справи було досліджено протокол огляду предметів, висновок судово-вибухотехнічної експертизита показання експертів. Оцінюючи кожний вказаний доказ окремо (протокол огляду предметів, висновок судово-вибухотехнічної експертизита показання експертів), які безпосередньо сприйняті судом першої інстанції як належні та допустимі докази, апеляційний суд відзначає, що вказані докази підтверджують лише факт огляду вилучених предметів, що досліджена порошкоподібна речовина є вибуховою речовиною.
Апеляційний суд оцінивши кожен доказ, а саме показання свідка ОСОБА_13 , показання експертів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , рапорт старшого оперуповноваженого ВКП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_22 від 04.05.2018; протокол обшуку від 08.05.2018 з фототаблицею та відеозаписом до нього проведеного в квартирі АДРЕСА_2 ; протокол огляду предметів від 11.05.2018, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, доходить висновку про те, що вони лише підтверджують факт виявлення в квартирі, в якій проводився обшук, сумішевої вибухової речовини, а тому не можуть бути використаними для доведення винуватості саме ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, оскільки вони прямо чи непрямо не вказують жодним чином та не доводять причетність ОСОБА_6 до незаконного придбання та зберігання без передбаченого законом дозволу вибухової речовини.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Нормами ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року в справі Кобець проти України суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.
Дослідивши під час судового розгляду усі надані стороною обвинувачення зазначені вище докази, оцінюючи їх відповідно до положень ст.94 КПК України кожен окремо та у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, стороною обвинувачення поза межами розумного сумніву недоведене належними, допустимими та достовірними доказам, а є лише припущенням.

Отже законні підстави для ухвалення судового рішення в частині залишення без змін обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 у апеляційного суду відсутні, оскільки апеляційним судом не встановлені достатні та допустимі докази для доведення винуватості ОСОБА_6 , можливості отримання таких доказів в суді вичерпані, а в свою чергу зворотнього стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не доведено.
Згідно п.3 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
У зв`язку із зазначеним вирок суду підлягає скасуванню, а провадження по справі стосовно ОСОБА_6 закриттю, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
У зв`язку із скасуванням вироку суду та необхідністю закриття провадження стосовно ОСОБА_6 апеляційний суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави, а долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 284 ч.1 п.3, 376, 404-405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Речові докази: вибухові речовини знищити; патрони від гвинтівки калібру 7,62х54R мм, в кількості 219 штук; кулі гвинтівочних патронів, калібру 7,62х54R мм, в кількості 169 штук; самозарядну гвинтівку Токарєва, калібру 7,62х54R мм, серії НОМЕР_2 , 1940 року випуску повернути ОСОБА_6 як такому, що володіє даними речами на законних підставах.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3