ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001203 від 02.08.2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Новомосковськ, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2018 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на території дитячого майданчика колишнього дитячого садку №333, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, 79Б, зі своїм знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4x» у корпусі чорного кольору. Побачивши у ОСОБА_5 зазначений мобільний телефон у обвинуваченого ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), при цьому, останній визначив вказаний телефон предметом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), обвинувачений ОСОБА_3 , 24 червня 2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи на території дитячого майданчика колишнього дитячого садку по вул. Янтарній, 79Б у м. Дніпро, приблизно о 21 годині 00 хвилин, не ставлячи до відома неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 про дійсність своїх злочинних намірів, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під приводом послухати музику на мобільному телефоні марки «Xiaomi Redmi 4x», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 , не маючи наміру його повертати, попрохав у останнього вказаний мобільний телефон. Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 , будучи введений в оману зі сторони обвинуваченого ОСОБА_3 , не усвідомлюючи, що відносно нього вчинюється кримінальне правопорушення, вважаючи, що віддає своє майно в тимчасове користування, передав свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4x» обвинуваченому ОСОБА_3 , який отримавши вказаний мобільний телефон, поки неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 відволікся, направився на велосипеді у невідомому напрямку.
В подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 в цей же день близько 21 годині 00 хвилин, отримавши від неповнолітнього потерпілого майно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та звернення його на свою користь, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою доведення злочину до кінця, переслідуючи корисливі мотиви, направився до ломбарду «Онікс» Анохіна, Яценко», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська. буд. 28А, де заклав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4x», який належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 ,
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 4x», чорного кольору, вартістю 3411,60 гривень, чим спричинив неповнолітньому потерпілому матеріального збитку на вказану суму.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.2 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_3 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснюючи суду, що 24 червня 2018 року приблизно о 20 годині 00 хвилин перебував на території дитячого майданчика, за адресою м. Дніпро, вул. Янтарна, 79Б, зі своїм знайомим ОСОБА_5 , у якого побачив мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4x», яким вирішив заволодіти. Після чого, він попрохав у ОСОБА_5 зазначений мобільний телефон під приводом послухати музику, на що останній погодився та передав йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4x», та отримавши який, скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволікся, покинув місце злочину, разом з мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 4x», який заклав у подальшому до ломбарду. Також обвинувачений підтвердив, що дійсно відносно нього перебуває кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, розгляд якого станом на теперішній час триває.
Від законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про проведення судового розгляду без її участі, претензій майнового та матеріального характеру до обвинуваченого не має.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Також суд враховує, що на день розгляду кримінального провадження в Україні немає єдиної практики розгляду справ з такою проблематикою, як кваліфікація злочину за ознакою повторності у відсутності вироків суду, що набрали законної сили, але при наявності в судах/органах досудового розслідування інших кримінальних проваджень за епізодами, що за часом трапились раніше. Немає єдиної практики і в рішеннях Верховного Суду.
У судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду цього провадження в інший суд направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 (до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України за епізодом, який був скоєний раніше, а саме 06 листопада 2017 року). При цьому, з пояснень учасників процесу (зокрема, самого обвинуваченого) та даних Єдиного реєстру судових рішень, остаточного рішення за обвинувальним актом, направленим до суду, наразі немає, справа перебувають на розгляді.
Відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК. При цьому, з теорії права вбачається, що повторність має місце незалежно від того, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений нею злочин. Така позиція є логічною, оскільки в разі, якщо б суд міг кваліфікувати вчинений злочин за ознакою повторності лише за наявності обвинувального вироку за злочин, передбачений тією самою статтею або частиною статті КК України, що за часом було вчинено раніше, то права учасників процесу, зокрема, на судовий розгляд кримінального провадження в розумні строки, кожного разу перебувало б під загрозою порушення (в даному випадку обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає, що злочин скоєно ним повторно) та був би позбавлений можливості в розумні строки завершити розгляд цього кримінального провадження.
Крім того суд вважає за неможливе та таке, що протирічить вимогам закону, з наміром уникнення порушення розумних строків за цим кримінальним провадженням, перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.1 ст.190 КК України, оскільки це прямо суперечить ч. 1 ст.32 КК України, так як обвинуваченим вчинено кілька діянь, що мають ознаку злочинів, при цьому, епізод, що наразі розглядається судом, є другим за часом порівняно з епізодом, що перебуває на розгляді в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає правильною кваліфікацію злочину за ознакою повторності.
При визначенні заходу примусу ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік та шість місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави кошти за рахунок проведення експертизи у розмірі 300 гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1