Провадження № 11-кп/824/305/2019 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

при секретарі судового засідання ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , цивільних відповідачів ПрАТ «СК «Провідна», ТОВ «Темпус» на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_6 , стягнуто з ПрАТ "СК "Провідна" на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 100000 (сто тисяч) грн., стягнуто з ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» солідарно на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 37292 грн. У відшкодування моральної шкоди, стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ТОВ "Темпус" на користь ОСОБА_6 - 100000 (сто тисяч) грн. У відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ПрАТ "СК "Провідна" на користь ОСОБА_6 - 44676 грн. Задоволено частково цивільні позови ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ТОВ "Темпус" на їх користь по 100000 (сто тисяч) грн. кожному у відшкодування моральної шкоди. У відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ПрАТ "СК "Провідна" на користь ОСОБА_13 - 44676 грн., на користь ОСОБА_12 - 44676 грн.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_8 , 03 травня 2018 року, близько 22 год. 56 хв., керуючи вантажним сідловим тягачем "MAN TGA державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався в другій смузі для руху з чотирьох наявних по проїзній частину пр. Перемоги у напрямку вул. Чорнобильської у м. Києві. В цей час, позаду вантажного сідлового тягача "MAN TGA державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , в попутному з ним напрямку в четвертій смузі для руху рухався мотоцикл "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_14 .
Під час руху ОСОБА_8 , допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3Б, 10.1 та 10.3 ПДР України.
Порушення вказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_8 виявилось в тому, що він, керуючи вантажним сідловим тягачем "MAN TGA державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в другій смузі для руху з чотирьох наявних по вищезазначеній ділянці проїзної частини, перед зміною напрямку руху, пов`язаною з виконанням маневру перестроювання в четверту смугу для руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змінами, не переконався, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 , що рухався в попутному з ним напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, продовжував рух далі створивши водію мотоцикла "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 небезпеку для руху, внаслідок чого, навпроти будинку № 142 по пр. Перемоги в м. Києві відбулося падіння мотоцикла "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_14 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_14 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.
Не погоджуючись із вироком, захисниками обвинуваченого подано апеляційну скаргу, в якій вони просять скасувати вирок та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з підстав п.2 ч. 1 ст. 284 КПК, дослідити нові матеріали справи та призначити повторну автотехнічну експертизу.
Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянти посилаються на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню. Незаконність та необґрунтованість судового рішення полягає у неповноті судового розгляду, істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону, неправильному застосуванні закону про кримінальну відповідальність.
Апелянти зазначають, що судом першої інстанції не досліджено схему ДТП, на якій зафіксовано сліди: гальмування мотоцикла та відомостей з відеоматеріалів, які вказують на переміщення мотоцикла по проїзній частині з утворенням іскр аж до місця кінцевої зупинки, що є ознакою високої швидкості мотоцикла перед ДТП. Відтак, суд першої інстанції, не досліджуючи параметри руху мотоцикла перед ДТП за наявною слідовою інформацією, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Ці дані можуть свідчити про відсутність у ОСОБА_8 можливості запобігти настанню тяжких наслідків. Для водія мотоцикла, технічна можливість уникнути наслідків, полягала в дотриманні ним дозволеної ПДР швидкості руху.
Досудове слідство при проведенні експертизи, не забезпечило права ОСОБА_8 надати йому можливість поставити запитання перед експертом, а це істотні обставини, які мають значення для справи, які залишилися без дослідження.
Попри очевидну неповноту дослідження обставин ДТП, суд не врахував прав ОСОБА_8 на постановку додаткових питань експерту та відмовив йому у задоволенні клопотання про призначення експертизи, таким чином, обмежив його у процесуальних правах і порушив його право на захист, гарантоване ст. 20, 22 КПК України.
На їх думку, судом першої інстанції допущена також неповнота дослідження і надана правильна оцінка обставин та матеріалів, які були у розпорядженні суду і мають значення для справи, а саме: у вироку помилково зазначено, що ОСОБА_8 зробив два перекази на ім`я потерпілого по 1000 грн., хоча фактично таких переказів було шість, квитанції яких долучено до справи.
Помилковими є і твердження брата загиблого, що ОСОБА_15 жодну матеріальну допомогу не надавав. Це неправдиве твердження спростовується 6 квитанціями, долученими до матеріалів справи.
У показаннях експерта стверджувалось, що вихідних даних до дій мотоцикліста не було. Однак такі дані в матеріалах справи є: гальмівний шлях, відеозапис тощо.
Крім того, зазначають, що при призначенні покарання суд не врахував часткове відшкодування шкоди, що є пом`якшуючою обставиною.
Також на їх думку, судом неповністю з`ясовано дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він є особою, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії згідно посвідчення Серія В-1 № 570150 від 21.01.1993 року, не враховані квитанції про сплату.
Не погоджуючись з вироком суду, представник цивільного відповідача ТОВ «Темпус» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині задоволення цивільних позовів ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_6 до ТОВ «ТЕМПУС».
Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що при визначенні розміру матеріальної і моральної шкоди місцевий суд не навів у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільних позовів, не перевірив обґрунтованість заявлених вимог та не навів відповідних розрахунків сум, що підлягають стягненню.
Апелянт зазначає, що в своїх запереченнях до суду першої інстанції ТОВ «ТЕМПУС» повідомляв, що 03 травня 2018 року, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю тягача марки «МАN ТGА», номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Scmitz», номерний знак НОМЕР_2 та мотоциклом «Yamaha ХV900А», номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок якої загинув водій мотоцикла ОСОБА_14 . Зазначений вище тягач з напівпричепом дійсно належить ТОВ «ТЕМПУС» на праві власності. Проте під час ДТП зазначений вище тягач використовувався ОСОБА_8 за цивільно-правовим договором №23/04-18 від 23.04.2018 р. Тобто, обвинувачений ОСОБА_8 не був штатним працівником ТОВ «ТЕМПУС, а надавав послуги водія за цивільно-правовим договором.
Крім того, апелянт вказує, що відповідно до ст. 1168 ЦК України позивач ОСОБА_6 , який являється братом загиблого, не входить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.
Щодо вимог на відшкодування матеріальних витрат ОСОБА_6 на організацію поховання брата, а саме 50660 грн., витрат за організацію проведення поминальних обідів, апелянт посилаючись на ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» зазначає, що витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховань не відносяться до витрат на поховання, а відтак стягненню не підлягають.
Також апелянт вважає, що ТОВ «Темпус» та ОСОБА_8 не є належними цивільними відповідачами, оскільки цивільна правова відповідальність ТОВ «ТЕМПУС» власника тягача марки «МАN ТGА», номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Scmitz», номерний знак НОМЕР_2 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті ПрАТ «СК «Провідна» ліміт відповідальності страховика за заподіяння шкоди життю або здоров`ю третіх осіб становить 200 000 грн., позовні вимоги ОСОБА_6 не перевищували цей ліміт, а тому компенсацію на організацію похорон повинна сплатити страхова компанія в повному обсязі.
Не погоджуючись із вироком, представник ПрАТ «СК «Провідна» подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати та прийняти ухвалу, якою у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відмовити.
В обґрунтуванні свої апеляційної скарги зазначає, що висновки суду в частині задоволення цивільного позову до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» не відповідають фактичним обставинам справи та при винесенні рішення судом було порушено норми матеріального права.
Так, задовольняючи позовні вимоги цивільних позивачів до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» суд безпідставно погодився з розмірами цивільних позовів, не перевіривши їх та не встановивши чи є правові обов`язки цивільного відповідача ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відшкодовувати усі заявлені позивачами вимоги. Крім того, при вирішенні цивільного позову судом грубо порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що витрати на труну по накладній на суму 3680 грн. та на виготовлення та встановлення нагробного пам`ятнику на суму 79500 грн. не підтверджені фінансовим розрахунковим документом (не надано чеку/квитанції), що судом при вирішенні цивільного позову враховано не було.
Крім того, витрати на проведення поминальних обідів не являються витратами на його поховання відповідно до ст. 14 ЦК України та ст. 27 ЗУ «ОСЦВВНТЗ» не підлягають відшкодуванню Страховиком ПрАТ «СК «Провідна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що не було враховано судом при винесенні вироку.
Апелянт посилаючись на п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про ОСЦВВНТЗ» вважає, що загальний розмір страхового відшкодування заподіяний смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі. Таким чином, до відшкодуванню підлягає моральна шкода у загальному розмірі 12 мінімальних зарплат на дату скоєння ДТП в розмірі 44 676 грн. на всіх близьких родичів, яка розподіляється на усіх родичів в рівних частках. Тобто,моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, її батькам, цивільним позивачам ОСОБА_13 та ОСОБА_12 може бути відшкодована за рахунок страховика в розмірі по 22 338 грн. кожному з батьків.
Апелянт вказує, що задоволення позовних вимог ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди є незаконними та необґрунтованими, оскільки відшкодування моральної шкоди брату загиблого за рахунок страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ не передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що судом при вирішенні цивільного позову не було враховано.
Не погоджуючись з вироком суду,представник потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, а саме: в частині визнання судом щирого каяття обвинуваченого, як пом`якшуючої вину обставину, зазначивши, що пом`якшуючі обставини, передбачені ст. 66 КК України, під час судового розгляду справи не встановлені; в частині зняття арешту з вантажного сідлового тягача «МАN ТGА», номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Scmitz», номерний знак НОМЕР_2 та з квартири АДРЕСА_2 , залишивши вказане майно під арештом з метою забезпечення цивільного позову; в частині часткового задоволення цивільного позову щодо стягнення солідарно з обвинуваченого ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» 455 324 грн. у відшкодування моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» 455 324 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, судом при ухваленні вироку визнано каяття обвинуваченого ОСОБА_8 щирим, і таке каяття взято до уваги, як пом`якшуючу вину обставину, відповідно до ст. 66 КК України. При цьому, суд не прийняв до уваги те, що обвинувачений з моменту вчинення злочину, не вчинив ніяких дій, які б могли свідчити про його щире каяття. ОСОБА_8 навіть не вважав за необхідне вибачитись перед батьками загиблого ОСОБА_14 . За таких обставин, на думку апелянта, відсутні підстави вважати каяття обвинуваченого ОСОБА_8 щирим.
Апелянт зазначає, що за клопотанням потерпілої сторони судом з метою забезпечення цивільних позовів у справі накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , а також на сідловий тягач «МАN ТGА», номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Scmitz», номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Темпус».
Ухвалюючи вирок суд безпідставно, на його думку, зняв арешт з вказаного майна, хоча шкода позивачам не відшкодована.
Крім того, не погоджуються з рішенням суду щодо часткового задоволення цивільних позовів потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди. Так, потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 заявлено позовні вимоги до обвинуваченого ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» про стягнення з них солідарно по 455 324 грн. кожному. Проте, судом безпідставно позови задоволено частково, та стягнено у відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» солідарно лише по 100000 грн. У вироку судом не наведено мотивів прийнятого рішення.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченого та його захисників, які апеляційну скаргу захисників підтримали та просили задовольнити, проти апеляційних скарг представника потерпілих та цивільних позивачів заперечували;
потерпілого та його представника, які свою апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, щодо задоволення інших апеляційних скарг заперечували;
прокурора, яка апеляційну скаргу представника потерпілих підтримала, щодо задоволення інших апеляційних скарг заперечувала;
вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції серед інших є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 411 КПК України вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена сукупністю зібраних, перевіреними та належно оцінених судом першої інстанції доказів, а саме:
- показаннями допитаного в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_8 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, та суду показав, що 03 травня 2018 року він рухався приблизно зі швидкістю 60 км/год на вантажному сідловому тягачу "MAN TGA державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , який був завантажений приблизно на шістнадцять тонн, в сторону м. Житомир в другій смузі руху, в напрямку руху було чотири смуги руху. Попереду їхала інша вантажівка, яка почала різко гальмувати, при цьому змусила його здійснити різкий маневр об`їзду цієї вантажівки та коли він зрівнявся з цією вантажівкою, повз його автомобіля пролетів мотоцикл без водія. Одразу зупинився та зателефонував до поліції та швидкої допомоги, повідомив що трапилось ДТП. Коли вийшов з кабіни вантажівки то побачив що водій мотоцикла лежав біля причепу. З потерпілим не зв`язався, оскільки не мав сміливості та не знав які слова підібрати. Щиро розкаявся, запевнив, що шкодує що склалася така ситуація. Робив два перекази на ім`я потерпілого по 1000 грн. кожен, але чому він не отримав гроші йому невідомо. Цивільний позов визнав в повному обсязі, але не знав яким чином буде його відшкодовувати;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.05.2018 року, схемою та фототаблицею до нього, якими зафіксовано дорожньо-транспортна пригода, що сталась на пр. Перемоги навпроти буд. № 142 в м. Києві (т.1 а.с.193-222);
- протоколом огляду та перегляду цифрового носія інформації від 10.05.2018 року за допомогою стоп-кадрів з коментарями подій, що відбуваються, згідно яких на відеозображені видно, що проїзна частина пр. Перемоги в напрямку виїзду до м. Житомир має чотири смуги для руху та на проїзній частині дороги в районі третьої смуги для руху з`являється сторонній об`єкт, котрий деякі автомобілі об`їжджають, деякі проїжджають над ним, об 22:55:40 даний об`єкт переміщається в другу смугу для руху. Далі на зображені видно, що в другій смузі для руху об 22:56:06, з`являється вантажний автомобіль зерновоз, який зменшує швидкість та майже зупиняється. На наступному стоп-кадрі з`являється вантажний автомобіль "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухається в другій смузі для руху за вантанжним автомобілем зерновоз на певній відстані. Далі видно як з`являється мотоцикл "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 об 22:56:11 та рухається на швидкості в крайній лівій (четвертій) смузі для руху. На наступному стоп-кадрі об 22:56:43 видно, що вантажний автомобіль зерновоз, що рухається в другій смузі для руху, застосовуючи екстрене гальмування зупиняється перед об`єктом, що знаходиться попереду нього. Одночасно з цим вантажний автомобіль "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухається за зерновозом, на швидкості наближається до його задньої частини. Далі на зображенні видно, що автомобіль "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , різко змінює траєкторію свого руху та зупиняючись зміщується в крайню ліву смугу для руху, одночасно з цим або в час, мотоцикл "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись в крайній лівій (четвертій) смузі для руху, на мить зникає з поля зору камери за габаритами напівпричепа "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 . Далі на зображені видно, що автомобіль "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючи частково в четвертій та третій смузі для руху здійснює об`їзд, зупиняючогося в другій смузі для руху автомобіля зерновоз. В цей час із-за передньої лівої частини тягача "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , в четвертій смузі для руху вздовж металевого відбійника в положенні лежачи на боці рухається мотоцикл "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 , з під якого йдуть іскри. Даний мотоцикл проїжджає таким чином певну відстань та зникає з поля зору відеокамери, а автомобіль "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 проїжджаючи зупиняється між четвертою та третьою смугами для руху ( т.2 а.с. 2-15);
- протоколом огляду транспортного засобу від 08.05.2018 року, а саме вантажівки "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , під час візуального огляду якого, були виявлені явні механічні пошкодження, а саме: пошкодження задньої частини лівої колісної арки, нашарування речовини чорного кольору на ньому, деформація із вм`ятиною в середину корпусу вихлопної системи із нашаруванням на ньому чорного кольору, потертості, подряпини із нашаруванням речовини чорного кольору на лівій частині паливного баку, потертості та нашарування на лівому задньому колесі тягача чорного кольору. На причепі явних механічних пошкоджень під час огляду виявлено не було (т. 2 а.с.19-28);
- протоколом огляду транспортного засобу від 11.05.2018 року, а саме мотоцикла "Yamaha XV900A" державний номерний знак НОМЕР_3 , під час візуального огляду якого, були виявлені явні механічні пошкодження, а саме: потертості та подряпини на лівій боковій частині корпусу мотоцикла, подряпини на захисній дузі та корпусі підніжки, лівій рукоятці, деформація та подряпини на паливному баці праворуч, пошкодження фари головного світла у вигляді розбитого скла, деформація та злам руля (т. 2 а.с. 29-33);
- висновком експерта №12-1/1021 від 25.06.2018 року, згідно якого на момент огляду вантажівки "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані (т. 2 а.с. 37-46);
- висновком експерта № 12-1/1020 від 22.06.2018, відповідно до якого в даній дорожній ситуації, водій мотоцикла "Yamaha XV900A" д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_14 , з моменту виникнення небезпеки для руху, не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом застосування екстреного гальмування. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом виконання вимог пунктів10.1, 10.3 ПДР України. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 вимогам пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України (т. 2 а.с. 48-59);

- показаннями наданими в суді першої інстанції експерта ОСОБА_16 , який пояснив, що дана експертиза відноситься до середньої складності дослідження. Водій вантажівки повинен був керуватись вимогами п.п. 12.2, 12.4, 10.1, 10.3 ПДР України та мав технічну можливість уникнути ДТП. Водій мотоцикла повинен був керуватись п. п. 12.2, 12.3 ПДР України, невідповідностей в п.п. 12.2 не представляється можливим дослідити, оскільки відсутні відомості вихідних даних, відповідно до вимоги п. 12.3 ПДР України то в діях водія мотоцикла невідповідностей не вбачається. При даних вихідних даних які були надані на експертизу, були проведені розрахунки щодо часу приведення гальмівної системи мотоцикла в дію, який становить 1.3 сек, що перевищує час виникнення небезпеки. При припустимій швидкості мотоцикла 50 км/г та при наданих вихідних даних, експерт наголошує , що водій мотоцикла не мав можливості уникнути ДТП. Час існування небезпеки, менший, ніж час котрий потрібен водію мотоцикла для того щоб привести гальмівну систему в дію. Від чого впав мотоцикл експерт вказати не може, тому що це виходить за межі його компетенції, однак пояснив, що від мотоцикла є сліди юзу, тобто водій почав адекватно реагувати на ситуацію та застосовувати систему гальмування;
- висновком експертного дослідження №1506 від 04.05.2018 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 , 1981 року народження виявлено множинні ушкодження. Всі ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_14 , спричинені тупими предметами по механізму удару та струсу. Їх характер та розташування вказують на можливість розташування ушкоджень при мотоциклетній травмі - травма отримана при зіткненні мотоцикла з перешкодою. Дія травмуючої сили була переважно спереду. Смерть ОСОБА_14 , настала від переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком. Ушкодження, спричинені ОСОБА_14 , мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті постраждалого (т. 1 а.с. 224-230);
- висновком експертного дослідження №842 відповідно до якого, при судово-токсилогічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_14 , спиртів та їх ізомерів, а також наркотичних речовин виявлено не було (т. 1 а.с. 231-232);
- висновком експерта №97/1506 від 31.05.2018 року, який повністю схожий та узгоджується за своїми висновками з висновками експертного дослідженням №1506 від 04.05.2018 року (т. 1 а.с. 224-230, а.с. 233-239);
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в суді першої інстанції пояснив, що потерпілим був його брат близнюк ОСОБА_14 03 травня 2018 року він дізнався про те що його брат помер, розбився на мотоциклі. Він невідкладно приїхав на місце ДТП, де побачив що мотоцикл лежав перед вантажним автомобілем, в цей час на місці ДТП були вже працівники поліції та швидка медична допомога, на той час ОСОБА_14 був в кареті швидкої допомоги де й помер часом. Також він бачив водія ОСОБА_8 який розповідав, що він не є водієм вантажного автомобіля, чим хотів, на його думку, приховати дану подію. Обвинувачений протягом року з моменту ДТП, навіть не зателефонував батькам та не попросив вибачення. Жодну матеріальну допомогу обвинувачений не надавав.
Суд першої інстанції оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зазначивши, що порушення вимог п.п. 1.5, 2.3б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками та призвело до смерті потерпілого ОСОБА_14 .
В зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за обставин, наведених у вироку, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисників обвинуваченого.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, необережну форму вини та наслідки вчиненого діяння, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, думку потерпілого щодо призначення покарання. Суд також визнав його каяття в судовому засіданні щирими, а цю обставину, такою, що відповідно до ст.66 КК України є пом`якшуючою його вину.
Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щирого каяття, оскільки вона суперечать фактичним обставинам, встановленим судом під час судового розгляду.
Як вбачається з роз`яснення, абз. 5 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 23.12.2005 Про практику розгляду судами справ про звільнення особи від кримінальної відповідальності, згідно з якими щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Суд першої інстанції у вироку зазначив про те, що ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю.
При цьому, захисниками обвинуваченого було подано апеляційну скаргу, де вони ставлять питання про закриття провадження у справі за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 підтримав зазначену апеляційну скаргу, підтвердив покази надані в суді першої інстанції в частині механізму ДТП та пояснив, що визнав свою вину у вчиненні злочину по рекомендації захисника, свою позицію по відношенню до скоєного не висловив, посилаючись на позицію захисту.
У суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_17 жодного разу не телефонував ні йому, ні батькам загиблого, ні разу не вибачився за скоєне, не пропонував та не давав коштів в рахунок погашення завданої шкоди. Грошові кошти в незначній сумі перерахував саме перед винесенням вироку, з метою надати ці документи в суд та пом`якшити собі покарання. Потерпілі жодних коштів не отримували, мабуть вони були повернуті обвинуваченому.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника потерпілих щодо виключення з вироку посилання на пом`якшуючу вину обвинуваченого обставину щире каяття, оскільки вищевказане у сукупності, вказує на не визнання обвинуваченим своєї вини у скоєному злочині, тому не має підстав вважати, що зі сторони обвинуваченого має місце щире каяття, оскільки щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що з мотивувальної частини вироку слід виключити посилання суду на те, що обставиною, яка відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є щире каяття. При цьому, виключення зазначених обставин не впливає на розмір та вид призначеного ОСОБА_8 покарання.
Крім того суд, задовольнивши частково цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 , ТОВ «Темпус» та ПрАТ «СК «Провідна», у вироку прийняв рішення про зняття арешту з вантажного сідлового тягача "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепа марки "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_4 , який було накладено ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року та квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 16993962), який було накладено ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2018 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
На думку апеляційного суду, рішення суду першої інстанції, щодо скасування арешту ухвалене одночасно з рішенням про задоволення цивільних позовів та стягнення з відповідачів грошових сум в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка не була відшкодована в добровільному порядку, протирічить вимогам ч. 4 ст.174 КПК України.
За таких обставин вирок в частині зняття арешту з вантажного сідлового тягача та квартири підлягає зміні, шляхом виключення даного рішення з резолютивної частини вироку, оскільки таке рішення суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону.
Колегія суддів також вважає слушними доводи апеляційних скарг представника потерпілих та цивільних відповідачів в частині вирішення питання цивільних позовів потерпілих.
09.10.2018 року потерпілим ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, заявлено цивільний позов, якому він просив стягнути з ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» солідарно, на його користь 37 292 грн. завданої матеріальної шкоди, 28 000 грн. завданих матеріальних збитків, понесених внаслідок залучення правової допомоги та 455 324 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 520 616 грн. та стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь 100 000 грн. завданої матеріальної шкоди та 44 676 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 144 676 грн. (т. 1 а.с. 48-84).
09.10.2018 року потерпілим ОСОБА_13 в рамках даного кримінального провадження заявлено цивільний позов, де він просив стягнути з ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» солідарно на його користь 455 324 грн. завданої моральної шкоди, стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь 44 676 грн. на відшкодування моральної шкоди (т. 1 а.с. 85-105).
09.10.2018 року потерпілою ОСОБА_12 в рамках даного кримінального провадження заявлено цивільний позов, в якому вона просила стягнути з ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» солідарно на її користь 455 324 грн. завданої моральної шкоди та стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на її користь 44 676 грн. на відшкодування моральної шкоди (т. 1 а.с. 106-126).
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року частково задоволено цивільний позов ОСОБА_6 , стягнуто з ПрАТ "СК "Провідна" на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 100000 (сто тисяч) грн. стягнуто з ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус» солідарно на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 37292 грн. У відшкодування моральної шкоди стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ТОВ "Темпус" на його користь - 100000 (сто тисяч) грн. У відшкодування моральної шкоди стягнуто з ПрАТ "СК "Провідна" на користь ОСОБА_6 - 44676 грн.
Цим же вироком, задоволено частково цивільні позови ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , якими стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ТОВ "Темпус" на їх користь по 100000 (сто тисяч) грн. кожному у відшкодування моральної шкоди. У відшкодування моральної шкоди стягнуто з ПрАТ "СК "Провідна" на користь ОСОБА_13 - 44676 грн., на користь ОСОБА_12 - 44676 грн. (а.с. 148-153).
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 374 КПК України суд має навести у вироку підстави для задоволення цивільного позову або відмови в ньому, залишення його без розгляду; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, виходячи з вимог ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, послався на те, що обвинувачений ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_6 , який є рідним братом загиблого матеріальну шкоду в розмірі 137292 грн. що підтверджується копіями квитанцій, довідками та накладними (а.с. 68-80 т.1).
При цьому, суд зазначив, що цивільна правова відповідальність власника тягача марки "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_2 , на час дорожньо-транспортної пригоди 03.05.2018, була застрахована в ПрАТ "СК "Провідна". Відповідно до умов страхування, при заподіянні шкоди життю або здоров`ю третіх осіб до суми страхового відшкодування включається, у тому числі і витрати на поховання у разі смерті потерпілого, отже виходячи з викладеного, витрати на поховання ОСОБА_14 , які документально підтвердженні, суд стягнув з відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" на користь потерпілого ОСОБА_6 у сумі 100000 грн., а в іншій частині стягнув солідарно з ОСОБА_8 та ТОВ «Темпус».
Суд першої інстанції дійшов також до висновку, що цивільні позови ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в частині відшкодування моральної шкоди слід стягнути з ОСОБА_8 та ТОВ "Темпус" солідарно на користь позивачів по 100000 грн. кожному та по 44676 грн. з ПрАТ "СК "Провідна" кожному, з посиланням на ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки своїми діями ОСОБА_8 завдав брату та батькам загиблого душевних страждань. При цьому, судом враховано характер правопорушення, тривалість страждань потерпілих, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, а також вимоги розумності та справедливості. Суд, також врахував, що обвинувачений частково відшкодовував завдані збитки.
З матеріалів справи вбачається, що суми, які були заявлені позивачами у цивільних позовах, та які підлягали відшкодуванню як певні види витрат є законними, в той же час докази на яких ґрунтуються ці вимоги не були дослідженні судом першої інстанції.
Узагальнене посилання суду першої інстанції в частині задоволеного цивільного позову на те, що матеріальна шкода, яка завдана потерпілому ОСОБА_6 складає 137292 грн., та підтверджується копіями квитанцій, довідками та накладними долученими до цивільного позову без безпосереднього дослідження цих витрат та доказів, які їх підтверджують в конкретно визначених розмірах, не може вважатись достатнім для визначення розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню у визначеному законом розміру з кожного відповідача.
Суд, частково задовольняючи позови в частині матеріальних збитків та розміру моральної шкоди, не в повній мірі з`ясував розмір матеріальної шкоди, а також не навів відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, не зазначив правових підстав стягнення зазначених сум з кожного з відповідачів, тобто без належного з`ясування доведеності підстав і розміру цих позовних вимог.
Доводи апеляційних скарг ТОВ «Темпус» та ПрАТ «СК «Провідна», що стосується розв`язання цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заслуговують на увагу, оскільки при частковому задоволенні цивільного позову на користь потерпілих, в порушення вимог ст. 374 КПК України, суд першої інстанції не мотивував своє рішення належним чином.
Вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України для скасування судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 року по справі №465/4621/16-к зазначила, що відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Оскільки процесуальні відносини щодо підстав для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд в порядку цивільного судочинства не врегульовані нормами КПК України, то в цій справі застосуванню підлягають також положення ЦПК України, а саме статті 411 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 411 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Виходячи із викладеного, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року підлягає скасуванню в частині задоволення цивільних позовів, а справа у скасованій частині направленню на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.
Під час нового розгляду цивільного позову в порядку цивільного судочинства суду необхідно дослідити наявні у справі докази, що стосуються заявлених позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , ТОВ «Темпус», ПрАТ «СК» Провідна» та визначити суму матеріальної та моральної шкоди, що підлягає стягненню.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення права потерпілих на відшкодування заподіяної їм майнової та моральної шкоди внаслідок злочину, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , ТОВ «Темпус» ПрАТ «СК» Провідна» з направленням справи в цій частині на новий розгляд в той же суд в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 424, 426 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу цивільного відповідача ПрАТ «СК «Провідна», задовольнити частково.

Апеляційну скаргу цивільного відповідача ТОВ «Темпус», задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України змінити в частині вирішення питання скасування арешту.

Виключити з вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року рішення про зняття арешту з вантажного сідлового тягача "MAN TGA" державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепа марки "Scmitz" державний номерний знак НОМЕР_4 , який було накладено ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року та квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 16993962), який було накладено ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2018 року.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 щире каяття.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в частині цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , ТОВ «Темпус» ПрАТ «СК» Провідна» скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4