Номер провадження 1-в/243/15/2020
Номер справи 1-525-2007
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 07 » лютого 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
- прокурора - ОСОБА_3 ,
- представників заявника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
- лікаря-психіатра ОСОБА_6 ,
- особи стосовно якої вирішується питання
про припинення примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_7 ,
- законного представника ОСОБА_8 ,
- захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області заяву Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про припинення примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним режимом спостереження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда І групи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2019 року до Слов`янського міськрайонного суду надійшла заява КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про припинення примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним режимом спостереження відносно ОСОБА_7 , в якій зазначається, що за ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2019 року на стаціонарному примусовому лікуванні в КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» знаходиться ОСОБА_7 . У результаті проведеного лікування з`явилась позитивна динаміка у його психічному стані, з`явилась критика до скоєного правопорушення, адекватність в поведінці.

Адміністрація КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» клопочеться перед Слов`янським міськрайонним судом про припинення примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним режимом спостереження хворому ОСОБА_7 .

В судовому засіданні представники заявника, лікар-психіатр ОСОБА_4 та лікар-психіатр ОСОБА_5 , доводи заяви підтримали у повному обсязі та наполягали на її задоволенні, зазначивши, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом вже не становить небезпеку для себе та оточуючих.

Лікар-психіатр ОСОБА_6 підтримав заяву, просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, оскільки заява не містить жодного підтвердження стосовно поміщення хворого у психінтернат для вирішення соціально-побутових потреб.

Захисник ОСОБА_9 та законний представник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали заяву щодо припинення застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , будучи присутнім у судовому засіданні, продуктивному контакту був недоступний.

Допитана в судовому засіданні як експерт голова експертної комісії, ОСОБА_10 , повідомила, що рішення Артемівського міського суду від 19.09.2006 року ОСОБА_7 було визнано недієздатним та призначено його опікуном матір, яка у 2015 році померла. ОСОБА_7 є інвалідом І групи, до самообслуговування не придатний, психопотопної поведінки не спостерігалось, приймаючи рішення про припинення примусового лікування виходили з його психічного стану та небезпеки для оточуючих.

Допитана в судовому засіданні як експерт член експертної комісії, ОСОБА_11 , пояснила, що ОСОБА_7 не може мешкати самостійно, страждає на слабоумство, перебував тривалий час на лікуванні в їх установі, під час складання висновку виходили з його соціальної небезпеки, яка на даний час відпала, на теперішній час потребує вирішення соціально-побутових проблем.

Допитана в судовому засіданні як експерт член експертної комісії, ОСОБА_12 , пояснила, що ОСОБА_7 буде перебувати в їх закладі на загальних підставах до оформлення на психлікування до інтернату.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши заяву та надані документи, приходить до висновку про відсутність підстав для припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2007 року до ОСОБА_7 за скоєння суспільно-небезпечних діянь, передбачених ст.ст. 15, 153 ч.3, 135 ч.3 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2019 року ОСОБА_7 було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у виді перебування у психіатричному закладі із звичайним наглядом.

Відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 59 від 10.12.2019 року, ОСОБА_7 страждає на помірну розумову відсталість зі значними поведінковими порушеннями, виражений психопатоподібний тип олігофренічного дефекту. У стані хворого відбулась позитивна динаміка у перебігу хвороби, з`явилась критика до скоєного правопорушення, адекватність у поведінці, виконання інструкцій, в зв`язку з чим комісія лікарів клопочеться про припинення примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу зі звичайним режимом спостереження з подальшим вирішенням соціальних питань у вигляді оформлення хворого до психоневрологічного інтернату.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Згідно з ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових засобів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку прокурора, який заперечував щодо припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 через відсутність в матеріалах заяви жодного підтвердження щодо вирішення питання поміщення хворого до психінтернату, та враховуючи особу хворого, який страждає на помірну розумову відсталість зі значними поведінковими порушеннями, виражений психопатоподібний тип олігофренічного дефекту та був поміщений до психіатричного закладу через вчинення суспільно-небезпечного діяння, через яке загинула дитина, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про припинення примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним режимом спостереження відносно ОСОБА_7 слід відмовити. Суд вважає, що не доведена відсутність потреби в раніше застосованих заходах медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 512, 514, 516 КПК України, ст. ст. 94, 95 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» про припинення примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним режимом спостереження відносно ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1