Справа № 169/952/19
Провадження № 1-кп/169/128/19
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі міського типу Луків Турійського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має вищу освіту, неодружений, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 337 Кримінального кодексу України, та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був призваний на навчальні збори, про що згідно з частиною дев`ятою статті 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» належним чином повідомлений, отримавши 20 вересня 2019 року повістку про необхідність прибуття 16 жовтня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , пройшовши обстеження та медичний огляд військово-лікарською комісією, за результатом яких 16 вересня 2019 року був визнаний придатним до військової служби, умисно не з`явився 16 жовтня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки на навчальні збори, чим ухилився від їх проходження.

Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною другою статті 337 Кримінального кодексу України, як ухилення військовозобов`язаного від навчальних зборів.

13 листопада 2019 року між прокурором та обвинуваченим укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачений взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 337 Кримінального кодексу України, сторони узгодили, що покарання обвинуваченому за вчинення вказаного злочину призначається у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; обвинувачений погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши учасників судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин другої, четвертої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною п`ятою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до частини другої статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян передбачена санкцією частини другої статті 337 Кримінального кодексу України, і відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вимоги пункту дев`ятого частини другої статті 52 Кримінального процесуального кодексу України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом першим частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною другою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим відсутні чи останній не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у підготовчому судовому засіданні і сам обвинувачений.

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкримінований обвинуваченому злочин підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 листопада 2019 року між прокурором Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 337 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий