Справа № 206/49/20
Провадження № 1-кп/206/107/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 від 18.11.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 17.11.2019 року приблизно о 12 год. 20 хв., перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , на полиці в приміщенні гаражу, виявив мисливський ніж, який раніше належав його родичу.
У цей час, достовірно знаючи про те, що вказаний мисливський ніж є холодною зброєю, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Цього ж дня, приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, взяв вказаний мисливський ніж та поклав його у сумку чорного кольору, яка знаходилась при ньому, тим самим всупереч вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, почав носити при собі холодну зброю без передбаченого законом дозволу.
У подальшому, цього ж дня, приблизно о 12 год. 35 хв., ОСОБА_3 , утримуючи у сумці чорного кольору, яка знаходилась при ньому, мисливський ніж, йшов по вул. Конградській біля домоволодіння № 3 в м. Дніпро, де був помічений співробітниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які здійснювали відпрацювання повідомлення про скоєний грабіж.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 за своїми зовнішніми ознаками відповідав опису правопорушника по вищезазначеному кримінальному правопорушенню, співробітники поліції, звернулись до останього з метою проведення заходів передбачених ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію».
У ході проведення вищевказаних заходів, на запитання працівників поліції, чи маються при собі у ОСОБА_3 заборонені в обігу законами України предмети, останній відповів, що він має мисливський ніж, який він зберігає у сумці чорного кольору, яка знаходилась при ньому, після чого, працівниками поліції була викликана слідчо-оперативна група.
Далі, 17.11.2019 року у період часу з 13 год. 50 хв. по 14 год. 10 хв., у ході огляду місця події, ОСОБА_3 перебуваючи біля домоволодіння № 3 по

вул. Конградській в м. Дніпро, в присутності двох понятих, надав слідчому СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_8 , для огляду та подальшого вилучення металевий предмет за загальними ознаками схожий на мисливський ніж.

Наданий до огляду ОСОБА_3 металевий предмет схожий на мисливський ніж, є холодною зброєю колючої дії, виготовленою саморобним способом, по типу мисливських ножів загального призначення, який останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що він 17.11.2019 року приблизно о 12:20 год. вийшов з братом на вулицю, щоб супроводити останнього на зупинку, та йшовши по вулиці, приблизно за 50 метрів від дому, був зупинений працівниками поліції, яким він в подальшому повідомив про те, що має при собі ніж, далі видав його. З висновком експерта згоден в повному обсязі. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими, що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вказує щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, п.п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь експертної установи Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 7/3.3/869 від 06.12.2019 року у розмірі 1256,08 грн.
Речові докази: ніж та первинну упаковку, що передані на зберігання до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 001254) - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1