Справа №295/840/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

представника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУВНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про примусове відібрання біологічних зразків у кримінальному провадженні № 0005148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ

23.01.2020 року до Богунського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури, про примусове відібрання біологічних зразків у ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0005148 від 06.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, якій відмовився надавати біологічні зразки.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали вимоги клопотання, адвокат заперечила, оскільки примусове відібрання біологічних зразків, на її думку, є недотримання права на повагу до гідності людини, втручанням у її особисте життя.

Заслухавши прокурора, слідчого та адвоката, дослідивши клопотання, додані матеріали та заперечення, слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні слідчого перебувають матеріали кримінального провадження № 0005148 від 06.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України з посиланням на те, що близько 12 год. 10 хв. 06.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 працівниками ГУНП в Житомирській області було зупинено автомобіль марки «Део Сенс» у кузові чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в подальшому в ході обшуку даного автомобіля виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на корпус гранати «Ф1» та предмет ззовні схожий на підривач типу УЗРГМ.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення відповідності ДНК-профілю, виявленому у змивах із ДНК-профілем особи, яка можливо причетна до вчинення даного кримінального правопорушення.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя доходить наступного.

Згідно ч.3 ст.241 КПК України, із посиланням на ч.3 ст.245 КПК України, перед початком отримання зразків особі, від якої отримуються такі зразки, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно надати зразки. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 КПК України, має право дозволити слідчому, прокурору здійснити відбирання біологічних зразків примусово (ч.3 ст.245 КПК України).

17.01.2020 р. прокуром Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженн було винесено постанову про відібрання біологічного зразка у ОСОБА_6 - зразка букального епітелію для проведення експертизи.

17.01.2020 р. у протоколі отримання зразків для експертизи ОСОБА_6 відмовся від надання зразків букального епітелію, у зв`язку з тим, що не довіряє співробітнікам поліції.

Крім того, у заяві від 17.01.2020 р. ОСОБА_6 не надав дозвіл на відібрання у нього зразку букального епітелію.

Згідно ч.3 ст.245 КПК України, у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 КПК України, має право дозволити слідчому, прокурору здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Відповідно до ч.1 п.18 ст.3 КПК України слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Ст. 63 Конституції України надає загальне право не свідчити проти себе та своїх близьких. Особа не несе відповідальності за відмову надавати свідчення або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.
Водночас Європейський суд з прав людини у справі «CASE OF SAUNDERS v. UNITED KINGDOM» вузько розтлумачив право не свідчити проти себе, зазначивши, що це правило не поширюється на використання у кримінальному провадженні матеріалів, які можуть бути отримані від обвинуваченого під примусом, а також матеріалів, які існують незалежно від волі підозрюваного (зокрема, документи, отримані на підставі ордера, змушування дихати в алкогольно-респіраторну трубку, аналізи крові, сечі, зразки шкіри для аналізу ДНК).
За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Оскільки ОСОБА_6 є підозрюваним у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тому примусове відібрання його зразків з метою доведення вказаного порушує вимоги ст. 6 Конвенції.

На підставі вищевикладеного згідно ст. 18, 160-166,241,245 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУВНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурор місцевої прокуратури, про примусове відібрання біологічних зразків у ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1