ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3456/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/655/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляціями прокурора та захисника на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000880 від 27.02.2020 року про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме: заборонено підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби без дозволу слідчого, прокурора та суду, в межах строку досудового розслідування на 1 місяць 27 днів, тобто 27.04.2020 року включно.
Покладено на ОСОБА_9 на ступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 22-00 год. до 06-00 год.; 4) здати на зберігання до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.(а.с. 66-67).
Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, 29 лютого 2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000880 від 27.02.2020 року про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою. (а.с. 1-4)

В обґрунтування клопотання слідчий вказував, що старшим слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000880 від 27.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України.

28 лютого 2020 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України. (а.с. 55-58)

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя послався на те, що виконання ним процесуальних обов`язків і його належну поведінку може забезпечити більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, ніж тримання під вартою, а саме - домашній арешт.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор та захисник подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2020 року та постановити нову ухвалу якою прокурор просив задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 , а захисник просив змінити запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги та заперечував проти апеляційної скарги захисника, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримував свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України та наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Доводи апеляції щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, є неспроможними.
Крім того, ОСОБА_9 скористався своїм правом і відмовився від дачі свідчень під час досудового розслідування.
Між тим, відповідно до позиції, викладеної у пункту 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, в контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).
Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.96 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу в цілому відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя виніс ухвалу у відповідності з вимогами ч.4 ст.194 КПК України, адже по суті прокурором не було доведено слідчому судді обставини передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України.
Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею не здобуто, а прокурором не доведено наявність доказів обставин того, що до підозрюваного ОСОБА_9 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід.
Не доведено прокурором обставини передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України і під час розгляду апеляції на ухвалу слідчого судді.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
В ч. 5 ст. 132 КПК України зазначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Доводи прокурора та захисника щодо невідповідності ухвали слідчого судді вимогам КПК України неспроможні.
Суд, обираючи запобіжний захід, оцінив в сукупності обставини, визначені ст.ст.177,178 КПК України, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що домашній арешт ОСОБА_9 та виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить йому належну процесуальну поведінку.
За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість застосування до ОСОБА_9 ст.181 та ч.5 ст.194 КПК України слідчим суддею.
Таким чином розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178, 181, 184, 193, 194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.
Посилання прокурора на фактичні обставини кримінального провадження судова колегія до уваги не приймає, оскільки всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Ст.198 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а доводи апеляційних скарг прокурора та захисника правильності цього висновку не спростовують.
Судова колегія нагадує прокурору, що слідчий суддя розглядав справу в межах заявленого клопотання та матеріалів доданих на його обґрунтування.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора та захисника апеляційний суд не вбачає.
У випадку недотримання ОСОБА_9 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді то судова колегія зазначає, що слідчий та прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді в порядку визначеному КПК України щодо зміни запобіжного заходу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного соціальних зв`язків, відсутність судимостей, працевлаштування за договором, не спростовують висновків слідчого судді.
Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би свідчив про існування обставин, які підтверджують наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України неспроможні.
Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги захисника є взаємовиключними, оскільки захисник, стверджуючи про необґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора та захисника апеляційний суд не вбачає.
Крім того, колегія суддів зазначає, що при викладенні захисником апеляційних вимог необхідно враховувати які процесуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2020 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч. 1 ст. 294 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді