У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.04.2020 Справа №607/6966/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження № 0001048 від 25 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, звернувся слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки " BMW " моделі "Х5" темно-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 2007 року випуску, виявлений та вилучений під час огляду місця події, який проводився на поруч із будинком № 16 по вул. Вояків Дивізії Галичина у м. Тернополі.
Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, до Тернопільсьького ВП надійшло повідомлення про те що, 24.04.2020 близько 12 год, 45 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на стоянці по вул. Галицькі у м.Тернополі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, зателефонував на лінію 102, та неправдиво повідомив про незаконне заволодіння транспортним засобом, оскільки внаслідок перегляду відеозаписів із камер відеоспостереження, було встановлено що вказаний автомобіль самостійно приховав. Своїми діями ОСОБА_5 , неправомірно вказав слідчому на відомості про вчинення кримінального правопорушення.

24 квітня 2020 року, під час огляду місця події, який проводився на поруч із будинком № 16 по вул. Вояків Дивізії Галичина у м. Тернополі, було виявлено та вилучено автомобіль марки "BMW" моделі "Х5" темно-синьогокольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску. Даний автомобіль зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою забезпечення виконання вимог законодавства щодо повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження та збереження доказів до закінчення кримінального провадження слідчий зазначав про необхідність у накладенні арешту на вищевказаний автомобіль, та просив клопотання задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, власник майна подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, слідчий ОСОБА_3 не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження і такий допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З урахуванням положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, задля збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись вказаними положеннями процесуального законодавства, беручи до уваги зміст заявленого клопотання та відсутність належних доказів на підтвердження зазначених у клопотанні відомостей щодо, зокрема, вказівок на те, що зазначений у клопотанні автомобіль, який постановою слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 від 25.04.2020 року визнано речовим доказом, містить або може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, зважаючи відсутність належного обґрунтування необхідності накладення арешту та ризиків втрати, пошкодження чи знищення вказаного майна, слідчий суддя приходить до переконання, що на даний час органами досудового розслідування не доведено потребу у накладенні арешту на автомобіль марки " BMW " моделі "Х5" темно-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 2007 року випуску, який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , з огляду на що слідчий суддя не вбачає підстав для застосування положень КПК щодо надання судом дозволу на обмеження права власності особи, що повинно бути доведено стороною обвинувачення,та вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявленого клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1