Справа № 630/592/19
В И Р О К
Іменем України
25 лютого 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області кримінальне провадження № 0000729 у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, має середню спеціальну освіту, одружений, має неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працює, не судимий, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:
06.10.2019 близько 22:40, ОСОБА_7 знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , почув, як його собака почала гавкати на подвір`ї, після чого ОСОБА_7 взяв у себе вдома на кухні ніж та вийшов з ним із будинку на подвір`я домоволодіння та направився у бік присадибної ділянки, де в кущах малини помітив чоловіка, якого не впізнав та який в цей час обривав листя рослин конопель, які вирощував обвинувачений на своєму подвір`ї для власного споживання.

Після чого між ОСОБА_7 та чоловіком, яким виявився потерпілий ОСОБА_4 відбулась сварка під час якої ОСОБА_4 почав втікати з подвір`я, а ОСОБА_7 наздогнавши потерпілого ОСОБА_4 біля перехрестя вулиць Клубної та Челюскіна в м. Люботині, Харківської області, під час сварки, маючи умисел, спрямований на несення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тримаючи в правій руці ніж, замахнувся в бік потерпілого ОСОБА_4 , намагаючись нанести удар в область тулуба, однак потерпілий долонею лівої руки відбив ніж та підставивши ногу , повалив підозрюваного ОСОБА_7 на землю, намагаючись таким чином припинити злочинні дії останнього, спрямовані на нанесення тяжкого тілесного ушкодження, однак ОСОБА_7 не реагуючи на дії потерпілого ОСОБА_4 та усні зауваження, піднявся з землі на ноги та утримуючи ніж в правій руці, умисно наніс один удар знизу вверху, зліва в область тулуба потерпілого ОСОБА_4 заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_4 поранення передньої черевної стінки, яке бере свій початок на шкірі у вигляді колото-різаної рани, та проникає до черевної порожнини і по ходу раньового каналу ушкоджує тонку кишку, брижейку тонкої кишки та парієтальну очеревину (брюшину). Дане поранення в своїй течії ускладнилось розвитком внутрішньо-черевної кровотечі ( що становила, згідно протоколу операції 1500мл рідної крові та згортків), також виявлений рубець на лівій кисті, який ймовірніше всього явився результатом загоєння різаної рани. Ушкодження утворились від травматичної дії гострого предмету, який володіє колюче-ріжучими властивостями.

Поранення передньої черевної стінки, є небезпечним для життя, які в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчуватися смертю за цією ознакою належить до тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що прийшовши додому після роботи, 06.10.2019 близько 22:40, зайшов у будинок, почув гавкіт собаки. Не приділивши цьому належної уваги, продовжував займатися хатніми справами, поки собака не потягнув його до саду. Взявши із собою кухонний ніж з мотивів безпеки, оскільки ділянка є неосвітленою, собака повів ОСОБА_7 до кущів малини, за якими росте конопля , де останній побачив фігуру людини. Обвинувачений звернувся до особи із прохання назватися з метою її ідентифікації, проте ніхто не відповів. Після того, як зазначена особа почала втікати, відкривши калитку, впала, ОСОБА_7 побіг за нею, зупинившись біля неї. В цей час, особа лежачи, вдарила обвинуваченого по нозі, як наслідок обвинувачений впав, почалася боротьба, яка тривала приблизно хвилин п`ять. Впізнавши в особі ОСОБА_10 - потерпілого, останній побачивши у руках обвинуваченого ніж, який він заздалегідь тримав за спиною, потерпілий схопив його своєю рукою. Впродовж бійки, обвинувачений та потерпілий перевертались на землі та потерпілий ОСОБА_4 тримав обвинуваченого за зап`ястя обох рук, після цього вставши, ОСОБА_7 наніс ножові поранення ОСОБА_4 у область живота. Обвинувачений вказав, що зробив це ненавмисно у боротьбі, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому на меті не мав.

Після закінчення бійки, потерпілий пішов у невідомому напрямку, а обвинувачений повернувся додому, не помітивши сліди крові на ножі, кликав на допомогу до сусідів, проте ніхто не відповів. З огляду на відсутність реакції з боку сусідів на заклики про допомогу, ОСОБА_7 вирішив перелізти до сусідів через паркан, в цей час ніж випав з-під його куртки. Обвинувачений наголосив, що має дружні стосунки з потерпілим, просив у нього вибачення, розкаюється та не бажав таких наслідків.

Разом з тим, судом перевірялась версія ненавмисного заподіяння тілесних ушкоджень, однак версія обвинуваченого щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень не знайшла свого підтвердження, суд вважає показання обвинуваченого спробою пом`якшити відповідальність за скоєний злочин, його винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив наступне. Близько 22:00-23:00, 06.10.2019 потерпілий прийшов на вул. Клубну до ОСОБА_7 . Гукавши двічі господаря дому, однак не почувши відповіді, ОСОБА_11 знаючи механізм відкриття калитки, оскільки частко відвідував обвинуваченого, зайшов до подвір`я. Побачив ОСОБА_7 , покликав його та пішов зірвати собі коноплі. Після цього, побачивши, що хтось йде, заховався у кущах, заплутався в них і почав бігти на вулицю. Між ними почалась бійка, сторони штовхались, потім обвинувачений наніс перший удар, який потерпілий відбив рукою. Під час того, як вони вставали із землі,

ОСОБА_7 наніс другий удар в живіт. В ході боротьби, обвинувачений не впізнав його, не бачив куди цілиться, оскільки вони перебували у темряві, лише коли викотились під освітлення ліхтаря, обвинувачений впізнав ОСОБА_4 . Потерпілий, не розуміючи, що йому нанесені тілесні ушкодження, пішов додому, поки йому не стало зле, в нього почала паморочитися голова, та він викликав собі швидку. Обвинувачений, у свою чергу, злякався і побіг. Потерпілий зауважив, що під час бійки він зброї не мав. Також, ОСОБА_4 вказав, що дружить з обвинуваченим близько 4 років, є частим гостем у його будинку, проте вважає, що останній удар відбувся навмисно.

Потерпілий ОСОБА_4 надав пояснення щодо обставин, що мали місце 06.10.2019, під час слідчого експерименту, аналогічні поясненням наданим судовому засіданні, що підтверджується протоколом слідчого експерименту від 08.11.2019 та DVD-диском, на якому міститься відеозапис слідчої дії, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно висновку експерта №09-1791/2019 від 20.11.2019 при проведенні судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 встановлені наступні тілесні ушкодження: поранення передньої черевної стінки, яке бере свій початок на шкірі у вигляді колото-різаної рани, та проникає до черевної порожнини і по ходу раньового каналу ушкоджує тонку кишку, брижейку тонкої кишки та парієтальну очеревину (брюшину). Дане поранення в своїй течії ускладнилось розвитком внутрішньо-черевної кровотечі (що становила, згідно протоколу операції - 1500 мл рідкої крові та згортків). Також при огляді був виявлений рубець на лівій кисті, який ймовірніше всього явився результатом загоєння різаної рани.

Таким чином, ці ушкодження утворилися від травматичної дії гострого предмету, який володіє колюче-ріжучими властивостями. Вищевказані ушкодження могли бути отримані: поранення передньої черевної стінки - не пізніше дати звернення до лікувального закладу, 06.10.19 р.; різана рана лівої кисті за 1 -2 місяці до моменту огляду.

ОСОБА_4 отримав поранення передньої черевної стінки, є небезпечним для життя, які в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом , закінчуються чи можуть закінчуватися смертю і за цією ознакою належить до тяжких тілесних ушкоджень та різана рана лівої кисті викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 і при обставинах, на які він посилається під час проведення слідчого експерименту.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 складений висновок підтримала та пояснила, що нанесення тілесних ушкоджень за механізмом, що описується ОСОБА_7 виключається з огляду на обставини, оскільки утворена рана достатньо глибока, тоді як при направленні леза до тіла самим потерпілим, у нього спрацювали б рефлекси, що мали наслідком того, що потерпілий витягнув обидві рук наперед для захисту від небезпеки. Механізм нанесених тілесних пошкоджень можливий лише за вертикального положення обох осіб. Крім того, версія обвинуваченого спростовується, тим що у такому випадку раньовий канал був би зверху донизу і були пошкоджені інші частини кишківника.

Аналізуючи викладені показання експерта, з урахуванням даних судово-медичних експертиз та показання потерпілого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку щодо умисного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , оскільки експертом встановлений механізм нанесення тілесних пошкоджень, їх локалізація, які у свою чергу виключають необережне їх заподіяння.

Крім викладених вище доказів, вина обвинуваченого також підтверджується:

протоколом огляду місця події від 11.10.2019, згідно якого на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 виявлено предмет схожий на ніж з синьо-сірою рукояткою та бурими плямами на лезі;

висновком молекулярно-генетичної експертизи № 9/925СЕ-19 від 13.11.2019, відповідно до якого встановлено, що генетичні ознаки (ДНК профілі) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на ножі, збігаються між собою та з генетичними однаками (ДНК-профілем) зразка слини потерпілого ОСОБА_4 .

Належність та допустимість наведених вище доказів у суду сумнівів не викликає, оскільки фактів їх отримання із порушенням закону не встановлено, вони узгоджуються між собою, об`єктивні та достатні, в зв`язку з чим суд їх приймає.

Аналізуючи описані вище доказі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Виходячи з викладеного, суд відхиляє показання обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні, а також під час слідчого експерименту від 27.11.2019, оскільки вони суперечать іншим дослідженим у суді доказам.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 судом встановлено, що він офіційно ніде не працює, одружений, має неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів-психіатра і нарколога не перебуває, не судимий.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 708 від 19.11.2019,у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено. Згідно обвинувального акту, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, однак враховуючи, що обвинувачений надавав пояснення з метою пом`якшити відповідальність ,які були спростовані під час судового розгляду, суд вважає неможливим врахувати дану обставину, як таку, що пом`якшує покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, виходячи із положень ст. 65 КК України, а також принципів розумності, справедливості та достатності покарання для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, призначає покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, враховуючи особливу суспільну небезпечність дій ОСОБА_7 , які виразились у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, негативну характеристику обвинуваченого, а також спроби обвинуваченого уникнути відповідальності за інкримінований злочин, суд вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає неможливим застосування положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Клопотання про зміну чи скасування запобіжного заходу від учасників провадження не надходили та суд не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року накладено арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження, відчуження на мобільний телефон торгової марки ZTE IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , куртку чорного кольору, светр сірого кольору, кофта сірого кольору з плямами бурого кольору, шкарпетки чорного кольору, труси темно-синього кольору, шапка в`язана з різнокольоровими смугами та брюки із джинсової тканини сірого кольору.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи, згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов від час досудового розслідування не заявлено.

Питання про долю речових доказів речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100,124, 369, 371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним в вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років.

Арешт накладений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року скасувати.

Речові докази, а саме мобільний телефон торгової марки ZTE imel: НОМЕР_3 , який перебуває на зберіганні у потерпілого

ОСОБА_4 , вважати повернутими потерпілому, інші речові докази: куртка чорного кольору, светр сірого кольору, кофта сірого кольору з нашаруванням РБК, шкарпетки чорного кольору, труси темно-синього кольору, шапка в`язана з різнокольоровими смугами та брюки із джинсової тканини сірого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, повернути потерпілому.

Речові докази, а саме ніж, який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області, знищити.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.10.2019 залишити без змін до набранням вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення молекулярно-генетичної експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № 9/925СЕ-19 від 13.11.2019 р. у розмірі 22218 грн. 41 коп. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1