Справа № 289/1815/19
Номер провадження 1-кп/289/5/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000508 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Синєгор`є Магаданської області, РФ, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, неодруженої, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, не судимої в силу ст. 89 КК України; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,
ВСТАНОВИВ:

20.10.2019 близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та скориставшись станом сп`яніння ОСОБА_5 , який в цей час спав, з кишені куртки, яка належить останньому, таємно викрала пластикову банківську картку банку CREDIT AGRIKOLE № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 та являється офіційним документом, згідно примітки до ст. 358 КК України, ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, з метою подальшого таємного заволодіння грошовими коштами, наявними на цій картці.
Продовжуючи свої злочинні дії, 21.10.2019 близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , враховуючи сприятливу для неї обстановку, а саме, що її дії ніким не помічені та за нею ніхто не спостерігає, скориставшись станом сп`яніння ОСОБА_5 , який в цей час спав, керуючись корисливим мотивом, таємно викрала мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 207,50 грн., в якому знаходився стартовий пакет мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 50,00 грн., на рахунку якого знаходилися грошові кошти в сумі 45,00 грн., якими розпорядилася на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 302,50 грн.
Після цього, 21.10.2019 ОСОБА_4 вирішила таємно заволодіти грошовими коштами, які знаходилися на банківській картці банку CREDIT AGRIKOLE № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , та умисно, таємно, з корисливих мотивів, знаючи пін-код, за допомогою банкомату АТМ 9408 в смт. Пісківка близько 17 год. 00 хв. зняла з картки та викрала гроші на загальну суму 3000,00 грн., після чого викраденими грошима розпорядилася на власний розсуд.
Крім того, цього ж дня, умисно, таємно, з корисливих мотивів, знаючи пін-код доступу до карти банку CREDIT AGRIKOLE № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , використовуючи викрадену картку, здійснила неодноразові крадіжки грошових коштів, що знаходились на цій картці, шляхом використання її в магазинах: в смт. Пісківка Бородянського району Київської області в магазині «Продукти» по вул. Тетерівська, 87-а, придбала продукти харчування на суму 352,80 грн.; в смт. Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області у продуктовому магазині «Затишок» по вул. Центральній, 78, придбала продукти харчування на загальну суму 488,00 грн. В обох магазинах ОСОБА_4 розраховувалася грошовими коштами, які знаходилися на банківській картці ОСОБА_5 .
Вчиненими діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4143,30 грн.
Обвинувачена ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів винною себе визнала повністю і підтвердила факт вчинення злочинів при викладених вище обставинах. Пояснила, що щиро кається у вчиненому, просить суд її суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив зазначені вище обставини та пояснив, що жодних претензій до обвинуваченої він не має, пробачив обвинувачену і просить суд суворо її не карати.
Переконавшись у тому, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованих їй органом досудового розслідування злочинах, обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за викладеними фактами за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Згідно ст. 337 КПК України, суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.
Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що вона: раніше в силу ст. 89 КК України не судима; не має офіційних джерел для існування, що і спонукало її до вчинення корисливого злочину; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2010 року народження, та ОСОБА_7 , 2012 року народження.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпечності вчинених правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, являються суспільно небезпечними, оскільки посягає на право власності. При цьому суд враховує, що мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Також вирішуючи питання щодо виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує молодий вік останньої, її критичне ставлення до вчиненого і щире каяття, під час судових дебатів вибачилася перед потерпілим, частково відшкодувала завдану шкоду, позицію потерпілого, який обвинувачену вибачив, матеріальних претензій до неї не має, просить ОСОБА_4 суворо не карати.
З урахуванням усіх обставин у справі, позиції державного обвинувача та загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати вчиненому правопорушенню, тобто бути необхідним і достатнім для виправлення особи, суд вважає за доцільне призначити найменш суворий вид покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу, при встановленні остаточного покарання необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових правопорушень.
Речовими доказами суд розпоряджається у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-378 КПК України, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.;
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 (п`ятсот десять) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази по кримінальному провадженню:
-банківську карту CREDIT AGRIKOLE № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Nokia», передані для зберігання потерпілому залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1