ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/398/20 Справа № 214/1319/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного(в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Амурзет Єврейської автономної області Хабаровського краю Російської Федерації, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
-12.10.2010 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.17.06.2014 року звільнений на підставі Закону України Про амністію,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , було задоволено частково. Застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на п`ятдесят дев`ять днів, тобто до 24.04.2020 року з визначенням застави у розмірі 84 800 гривень. В іншій частині клопотання було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів, ОСОБА_8 зможе незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, оскільки відповідно до ст.221 КПК України має право знайомитись із матеріалами кримінального провадження, а отже, з доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме анкетні дані свідків, які допитані у кримінальному провадженні, їх місця мешкання, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, зможе вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді, які викривають ОСОБА_8 у вчиненні злочинної діяльності.
Слідчий суддя зазначив, що обставини, викладені у клопотанні, доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України і дають підстави вважати, що підозрюваний зможе вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність, в якій підозрюються; незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; переховуватись від органу досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодилась з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала від 25.02.2020 року є необгрунтованою та не відповідає загальним засадам кримінального провадження.
Зазначає, що посилання на можливість переховування від слідства обґрунтовуються лише наявністю підозри, а посилання на тяжкість покарання не може слугувати єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Крім того, надуманим є посилання на можливість вплинути на свідків, оскільки прокурором та слідчим не надано жодних доказів таких спроб, саме зазначення даного ризику є лише припущенням та суперечить вимогам кримінального судочинства.
Вказує, що судом не прийнято до уваги, що на утриманні гр. ОСОБА_8 знаходиться неповнолітня дитина, підозрюваний має постійне місце мешкання, мати дитини позбавлена батьківських прав, ОСОБА_8 не працює за станом здоров`я, та перебуваючи у межах КУВП позбавлений можливості лікування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_10 , знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, у зв`язку з чим доводи захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КК України, є непереконливими.
Доводи ж апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, характеризуючі підозрюваного, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4