Справа № 573/457/20
Номер провадження 1-кс/573/118/20
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2020 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Білопільського ВП ОСОБА_4 , погоджене прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, не працючого, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, раніше судимого:

1) 26 квітня 2007 року Івано-Франківським міським судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. ст. 69, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2) 08 грудня 2008 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

3) 16 квітня 2013 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

4) 21 квітня 2017 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,

- запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
13 березня 2020 року старший слідчий СВ Білопільського ВП ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без альтернативи внесення застави.

Клопотання мотивоване тим, що в період часу з 10 години до 11 години 45 хвилин 06 березня 2020 року ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи за попередньою змовою з раніше знайомим йому ОСОБА_7 , прибули до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 . Після того, як ОСОБА_5 та ОСОБА_7 впевнились, що ОСОБА_8 немає вдома, у них виник спільний злочинний намір направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 10 березня 2020 року в період часу з 10 години до 11 години 45 хвилин діючи таємно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей потрапили у приміщення квартири за вищевказаною адресою.

Перебуваючи в приміщенні квартири ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, тобто з ОСОБА_5 , таємно викрали звідти наступне майно:

- золотий ланцюжок 583 проби вагою 7 г,

- золоту ладанку 583 проби вагою 1 г,

- золоту каблучку 583 проби вагою 5 г,

- срібну підвіску 925 проби вагою 1 г,

- срібну каблучку 925 проби вагою 2 г,

- 20 Білоруських рублів,

- 102 монети Російської Федерації номіналом 10 рублів кожна.

З викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втекли та розпорядились викраденим на власний розсуд.

Потерпілій ОСОБА_8 заподіяно матеріальної шкоди на суму 10000 грн.

Також, 12 березня 2020 року в період часу з 07 до 11 години ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи за попередньою змовою з раніше знайомим йому ОСОБА_7 , прибули до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_9 . Після того, як ОСОБА_5 та ОСОБА_7 впевнились, що ОСОБА_9 немає вдома, у них виник спільний злочинний намір направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , 12 березня 2020 року в період часу з 07 до 11 години діючи таємно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей потрапили у будинок за вищевказаною адресою.

Перебуваючи в будинку ОСОБА_7 , діючи в групі за попередньою змовою з ОСОБА_5 , таємно викрали наступне майно:

- золоту каблучку 585 проби вагою 1,32 г, заявленою вартістю 739 грн;

- 2 банківські картки АТ КБ «Приватбанк».

З викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втекли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

За вказаними фактами та фактом здійснення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 крадіжки грошей та майна з житла ОСОБА_10 , мешканки АДРЕСА_4 , слідчим відділенням Білопільського ВП проводиться досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження №0000158, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

12 березня 2020 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 березня 2020 року о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_5 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

На існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідчий зазначила те, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання на території Тернопільської області, що свідчить про його знайомства з раніше засудженими особами, які можуть йому допомогти в переховуванні від слідства. Останній зареєстрований у м. Івано-Франківськ, сталих соціальних зв`язків на території Сумської області не має, тому може переховуватися від слідства та суду. Злочини, у скоєнні яких він підозрюється, вчиненні через незначний проміжок часу, що свідчить про його схильність до вчинення нових корисливих злочинів. Зазначені злочини викликали значний суспільний резонанс серед місцевих мешканців. Залишившись на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, а також свідків, які ще не допитані, перешкоджати у відшуканні частини майна, яке залишилося невіднайденим.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість за пред`явленою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав. Проти задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 3 ст. 185 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема:

- протоколами допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ,

- протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімкам;

- протоколом обшуку від 12 березня 2020 року.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Віднесення вказаного злочину до категорії тяжких свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду, чому може сприяти те, що він є мешканцем м. Івано-Франківськ, на території Сумської області перебував тимчасово, в минулому неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, що може мотивувати його уникнути слідства та суду.

До того ж, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, існує обґрунтований ризик незаконного впливу останнього на потерпілих та свідків, вчинення дій щодо переховування частини викраденого майна, яка залишилася незнайденою, що може вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду.

При вирішенні клопотання суд також враховує практику Європейського суду з прав людини викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, відповідно до якої особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків також є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вказані вище обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків та вчинення іншого злочину, а тому застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, у зв`язку з чим вважаю за необхідне клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту задовольнити.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

У клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави, однак обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчим не наведені та не підтверджені матеріалами клопотання.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, вважаю за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в максимальному розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Клопотання старшого слідчого Білопільського ВП ОСОБА_4 , погоджене прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 години 30 хвилин 10 травня 2020 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок UA0008869, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава, ПІБ особи, за яку вносить застава.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити та покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Виконання даної ухвали покласти на Білопільський ВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді по 10 травня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя