Справа № 203/691/20
Провадження № 1-кп/0203/599/2020
У Х В А Л А
25.02.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 01.01.2020 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного місця проживання на території м. Дніпра не маючого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 259, ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищевказаний обвинувальний акт.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який відповідає вимогам КПК України, а також посилаючись на практику ЄСПЛ заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу, а саме обвинувачений немає постійного місця проживання у м. Дніпрі, у зв`язку із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, з метою уникнення в майбутньому покарання за вчинені злочини, наявний ризик переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Учасники судового провадження не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід підзахисному на домашній арешт, посилаючись на те, що прокурором ризики необґрунтовані, досудове слідство закінчено, у скоєному його підзахисний визнає вину, в м. Дніпрі наявне місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, та надати змогу оформити інвалідність за станом здоров`я.
Заслухавши думку учасників підготовчого провадження, суд вважає призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту обґрунтованим, виходячи з наступного.
Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстав для закриття провадження чи повернення його прокурору немає, кримінальне провадження підсудне Кіровському районному суду м. Дніпропетровська, підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, відсутні, тому суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, що надійшов до суду.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2020 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.02.2020 року.
При вирішенні питання щодо заявлених клопотань, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 13.01.2020 року, має місце проживання м. Дніпрі, на даний час у обвинуваченого наявні тяжкі хронічні захворювання та останній має намір оформити інвалідність.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з триманням під вартою на домашній арешт в певний час доби із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 314-316 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Підготовче провадження закінчити.
Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 01.01.2020 відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 259, ч.1 ст. 263 КК України, у відкритому судовому засіданні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у залі судових засідань на 23 квітня 2020 року о 10 годині 00 хвилин.
Викликати в судове засідання: прокурора, уповноваженого на участь у справі, обвинуваченого.
Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби, а саме з 22 години до 6 години наступного дня, за адресою його постійного місця проживання: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто до 25 квітня 2020 року.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 ,протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання у зазначений період доби за адресою: АДРЕСА_2 , крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватися від спілкування із свідками.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1