Справа № 646/7227/19
№ провадження 1-кп/646/463/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.01.2020 року м. Харкова Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 25.09.2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Абдал, Агдамського району, Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
1.13 березня 2003 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
2.12 жовтня 2006 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням с. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
3.18 листопада 2016 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
4.11 травня 2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ст. 71,72 КК України до 2 років 25 днів позбавлення волі, звільненого 29.12.2018 року по відбуттю строку покарання
у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2019 року близько 17 годин 00хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , на четвертому поверсі, в ході раптово виниклого конфлікту, з малознайомим йому потерпілим ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, діючи умисно, стоячи поруч з останнім, а саме- навпроти нього, здійснив укус зубами в районі його передньої поверхні лівого плеча, у середній третині. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ході конфлікту, впали на підлогу сходового майданчика, та ОСОБА_4 наніс невизначену кількість ударів, але не менше двох, по спині, тулубу, паху потерпілому та руками подряпав спину потерпілому ОСОБА_5 . Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садн на передній поверхні лівого плеча у середній третині, на задній поверхні лівого плеча у середній третині, на задній поверхні ліктьового суглобу, у ділянці зовнішнього кута лівої лопатки, у ділянці нижнього полюсу лівого надколінку, що відповідно до висновку судово- медичної експертизи №09-1180/2019 від 27.09.2019 року відноситься до легких тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто- умисне легке тілесне ушкодження та надав наступні свідчення, а саме, що 15 вересня 2019 року близько 17 годин 00 хвилин, у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , на четвертому поверсі, маючи умисел на заволодіння шкоди здоров`ю, діючи умисно, стоячи навпроти потерпілого, здійснив укус зубами в районі його передньої поверхні лівого плеча, у середній третині. Після цього, він з потерпілим впали на підлогу сходового майданчика, та після цього наніс невизначену кількість ударів, але не менше двох, по спині, тулубу, паху та руками подряпав спину потерпілому.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не працюю, не одружений, має середню спеціальну освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, останній раз: 11 травня 2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125, чт. 71,72 КК України до 2 років 25 днів позбавлення волі, звільненого 29.12.2018 року по відбуттю строку покарання.
Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до досудової доповіді заступника начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 , згідно оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та оцінки небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має високий рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17 09 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому- рецидив злочинів, думку сторони обвинувачення, а також, що особа неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності, також і за злочини проти життя та здоров`я, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статей, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді громадських робіт.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1