УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/1917/20

Провадження № 1-в/638/195/20

22.05.2020 року м. Харків
Дзержинський районний суд м.Харкова
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із клопотанням про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 154 КВК України.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06 квітня 2016 року. Під час тримання в ДУ «Харківська УВП (№27)» вимоги режиму не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався, характеризувався посередньо.
З 21 липня 2016 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». Відповідно до характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи ОСОБА_5 , погодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_6 від 21 травня 2020 року, засуджений характеризується посередньо, стягнень не має, двічі заохочувався адміністрацією установи.
Відповідно до довідки, наданої заступником начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 засуджений ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи в жовтні, грудні 2017 року, січні, квітні, травні, червні, серпні 2018 року, лютому 2019 року, в квітні 2019 року виводився на оплачувані роботи і працював на посаді «підсобний робітник».
За весь час відбування покарання ОСОБА_4 має два заохочення від 15 січня 2018 року та 14 серпня 2019 року.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
З Витягу з протоколу №23 від 30.05.2019 року засідання комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» по розгляду матеріалів про можливість представлення засуджених до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування та вважає клопотання засудженого про мовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
постановив:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя