Справа № 1-кп/593/110/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" травня 2020 р. Бережанський районний суд Тернопільської області
в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани кримінальне провадження, внесене 19 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 березня 2020року, близько 11 години, перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 , в ході якого остання попросила ОСОБА_4 покинути її житловий будинок, після чого остання вийшла на подвір`я свого господарства, залишивши ОСОБА_4 самого в середині свого житлового будинку. Залишившись наодинці в житловому будинку, ОСОБА_4 , не маючи жодних власних грошових коштів, вирішив викрасти грошові кошти, які зберігались на кредитній картці ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення офіційного документа - кредитної картки, ОСОБА_4 зайшов в спальну кімнату та, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрав із сумочки кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану кредитно-фінансовою установою на ім`я ОСОБА_6 ..

З викраденою банківською карткою ОСОБА_4 покинув приміщення житлового будинку та направився в м. Бережани Тернопільської області.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто вчинив викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 19 березня 2020 року, близько 14 години, у ОСОБА_4 , який перебував у м. Бережани Тернопільської області, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_6 у ПАТ КБ «ПриватБанк», за допомогою її кредитної картки № НОМЕР_1 , яку він таємно викрав раніше цього ж дня із сумочки останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 19 березня 2020 року, близько 14 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Бережани Тернопільської області, скориставшись раніше викраденою ним кредитною карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , виданої кредитно-фінансовою установою на ім`я ОСОБА_6 , та банкоматом банку ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: м. Бережани Тернопільської області, вул. Чорновола, 3, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, зняв із вказаної банківської картки грошові кошти в сумі 3 000 гривень для використання на власні потреби, чим завдав ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
24 квітня 2020 року між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, інших істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та за ч.І ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.
Із урахуванням положень ч.І ст. 70 КК України сторони дійшли спільної згоди щодо визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у звязку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним та суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч.1 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості. Вищевказана угода укладена між сторонами кримінального провадження, відповідає вимогам ст. 469 КПК України, оскільки діями ОСОБА_4 шкода завдана інтересам окремих осіб, а саме: потерпілій ОСОБА_6 , однак остання дала прокурору письмову згоду на укладення цієї угоди, про що особисто усно підтвердила і у судовому засіданні.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та щиро розкаявся у вчиненому та у добровільному порядку відшкодував потерпілій заподіяну ним шкоду, враховуючи особу правопорушника, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та беручи до уваги наявний суспільний інтерес, який полягає у забезпеченні швидшого судового провадження, та виховний вплив на обвинуваченого, з метою запобігання вчиненню ним кримінальних правопорушень в майбутньому, який досягається шляхом укладення угоди, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, яка була укладена між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 і у відповідності до ст. 65 КК України із врахуванням особи винного та тяжкості вчинених ним злочинів призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 квітня 2020 року між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч.І ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

На підставі ч.І ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуюча - суддя: