26.02.2020
Справа №359/455/19
Провадження №1-кп/359/123/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження за №0002296, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2018 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Таганрог Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, засудженого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2019 року за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -

та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бориспіль Київської області, не працюючого, зареєстрованого, тимчасово не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , засудженого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 , -

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за наступних обставини.

05.11.2018 року, близько 00.00 год., ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_9 в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, та під час розмови у ник виник спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось на земельній ділянці по АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_7 на автомобілі «Фіат Добло», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , прибули до неогородженої земельної ділянки АДРЕСА_4 .

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій руками зібрали залишки арматури з чорного металу і завантажили до двох полімерних ящиків та однієї валізи з коліщатками. Загальна вага завантаженої арматури становила 70 кілограм 200 грам чорного металу, на загальну суму 427 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили всі дії, які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки вони були викриті потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_11 .

В ході судового розгляду допитані обвинувачені, потерпілий та свідки, а також досліджені докази обвинувачення, подані прокурором.

За наслідками проведення судового розгляду суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.

Так, допитаний ОСОБА_7 суду повідомив, що свою вину у вчиненні злочину, він визнає, розкаюється у скоєному. По суті пред`явленого обвинувачення повідомив, що він був ініціатором викрадення металобрухту з ділянки по вулиці Данила Галицького в м. Борисполі, у зв`язку з чим він безпосередньо перед подією, коли він разом з ОСОБА_9 перебували в автомобілі його матері ОСОБА_12 , повідомив останньому про можливість викрадення металобрухту з неогородженої території будинковолодіння в м. Борисполі, на що останній погодився. З цією метою вони взяли з собою відповідну тару для її наповнення. Мати ОСОБА_9 про їхні наміри не знала та останній їй нічого не повідомляли і використовували її для перевезення до місця вчинення злочину. При цьому вони повідомили ОСОБА_12 , що вони забирають непотрібний нікому металобрухт. Останній не заперечував щодо можливості завершення судового розгляду за відсутності його захисника адвоката ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково, та зазначив, що він збирав металобрухт, який нікому не був потрібний, а тому умислу на його викрадення у нього не було. В іншій частині покази ОСОБА_7 підтвердив. Зазначив, що саме ОСОБА_7 був ініціатором даної події, та повідомив його, що металобрухт можливо забрати без будь-яких перешкод, оскільки він так робив раніше, і власника у нього немає. Тому він погодився іти з ним та попрохав мати допомогти їм дістатися відповідного місця. Їй з цього приводу вони нічого не повідомляли, окрім легальності походження металобрухту, зважаючи на що вона погодилась їм допомогти. В той же час, на місці події в нічний час його та мати було затримано, а ОСОБА_7 з місця події втік.

Зважаючи на указані покази обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисник адвокат ОСОБА_10 заперечував винуватість свого клієнта та будь-яку причетність останнього до вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки останній, на його думку, не мав умислу на викрадення чужого майна, доказів цьому здобуто не було. Тому просив виправдати ОСОБА_9 за пред`явленим обвинуваченням.

Допитаний потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що він займався будівництвом власного будинку по АДРЕСА_4 , що розташований на земельній ділянці, яка не була огороджена. В кінці 2018 року, він виявив неодноразові випадки викрадення будівельних матеріалів та використаних ним матеріалів з ділянки, а також іншого майна, та з метою виявлення осіб, що вчиняють такі злочинні дій він встановив відео нагляд за будинком, розташувавши відеокамери на стовпах електропередачі, та встановив собі програмне забезпечення з сигналами на його смартфон, та можливістю дистанційного перегляду записів камер. Після чого в листопаді 2018 року в нічний час йому прийшло повідомлення про рух на ділянці, і шляхом перегляду відео він помітив, що на його ділянці знаходяться якісь люди. Тоді він, разом з свідком ОСОБА_11 , приїхали до будинковолодіння та виявили там транспортний засіб, за кермом якого знаходилась жінка, а також особу яка представилась ОСОБА_14 , в той час як інша особа втекла. Практично одночасно з ними приїхали працівники поліції, яких було викликано ним одночасно з виїздом до свого об`єкту будівництва. При огляді на місці вони побачили зібраний та підготовлений до вивозу металобрухт чорного металу (частини обрізаної арматури), що залишали будівельники в кучі на об`єкті. ОСОБА_15 на місці повідомив працівникам поліції імя іншого учасника, ним виявився ОСОБА_16 . Вважає, що діями обвинувачених було причинено йому матеріальну шкоду на вартість металобрухту, одна претензій до обвинувачених він не має, вважає за необхідне їх притягнути до відповідальності передбаченої законом.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив покази потерпілого ОСОБА_6 та зазначив, що йому зателефонував в один з днів листопада вночі останній та попрохав допомогти йому затримати злочинців, які викрадають будівельні матеріали у нього на будівництві будинку в м. Борисполі. На що він погодився та поїхав з ним. При приїзді на місце події, вони виявили автомобіль, за кермом якого перебувала жінка та одного обвинуваченого ОСОБА_17 , а інший втік від них. Через декілька хвилин прихали працівники поліції зі слідчо-оперативною групою. На місці події вони виявили зібрані для вивозу частини арматури, що використовувалась для будівництва ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_12 підтвердила наведені покази обвинувачених та зазначила, що її син та ОСОБА_7 попрохали її, як водія таксі, привести їх до місця в м. Борисполі, де вони можуть безперешкодно та законно забрати металобрухт, що є будівельним сміттям, і проблем у цьому зв`язку у них ні у кого не буде. Вона на це погодилась та їм допомогла, про те, що буде вчинятись крадіжка майна вона не знала та не здогадувалась. На місці події вночі їх було затримано разом з сином. Більше нічого їх не відомо.

Свідок ОСОБА_13 , яка була пасажиром авто, яким керувала ОСОБА_12 в день вчинення злочину, перед подіями, жодних показів на підтвердження позиції обвинувачення чи захисту не надала. З наданих пояснень, суд переконався в тому, що останній не відомі будь-які фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення. З цього приводу, зазначені покази даного свідка суд оцінює як неналежні, та не приймає їх до уваги.

Крім того, судом досліджені докази обвинувачення, зібрані на досудовому слідстві, та надано їм оцінку в порядку ст. 89 КПК України, щодо їх належності, допустимості, достатності та вагомості, з урахуванням отриманих показів потерпілого, свідків та обвинувачених.

Так, судом досліджені:

- протокол від 05.11.2018 року прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_6 , згідно якої останній повідомив працівників поліції, що з його недобудованого будинку, що розташований по АДРЕСА_4 , невідома особа чоловічої статі намагалась викрасти металобрухт (а.с. 36-38 том 2); як встановлено судом указаною особою виявився ОСОБА_9 ;

- протокол огляду місця події від 05.11.2018 року з фотоілюстрацією, складений слідчим ОСОБА_18 за участю понятих, згідно якого на подвір`ї недобудованого будинку АДРЕСА_4 встановлено обстановку та виявлено два ящики та сумка на коліщатах, заповнені металобрухтом, що були опечатані та вилучені, а також особу ОСОБА_9 (а.с. 38-43 том 2);

- протокол огляду від 08.11.2018 року, складений слідчим ОСОБА_19 за участю понятих з фотоілюстрацією, згідно якого вага виявленого та вилученого металобрухту за місцем проведення огляду від 05.11.2018 року, становить 70 кг 200 грам (а.с. 44-48 том 2);

- протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_6 для впізнання за фотознімками від 10.11.2018 року, в присутності понятих, згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка вчинила крадіжку належного йому металобрухту (а.с. 51-54 том 2);

- протокол пред`явлення свідку ОСОБА_11 для впізнання за фотознімками від 10.11.2018 року, в присутності понятих, згідно якого свідок впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка вчинила крадіжку належного потерпілому ОСОБА_6 металобрухту та була затримана на місці події (а.с. 62-65 том 2);

- докази отримання відеозапису з камер спостереження та перегляд такого відеозапису подій що мали місце 05.11.2018 року в нічний час, що підтверджує покази свідка ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачених та свідка ОСОБА_12 , а також визнання такого відеозапису речовим доказом у кримінальному провадження, тощо (а.с. 55-59 том 2);

- постанова слідчого ОСОБА_20 про визнання речовими доказами від 10.11.2018 року, згідно якої виявлений під час огляду місця події від 05.11.2018 року металобрухт визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілому (а.с. 66-67 том 2);

- висновок експерта КНДЕКЦ МВС України ОСОБА_21 від 16.11.2018 року №12-4/1919, згідно якого вартість 1 кг металобрухту (чорного металу) станом на 05.11.2018 рок становила 6 грн. 10 коп. (а.с. 68-72 том 2), що за арифметичними підрахунками свідчить, що вартість всього металобрухту становила 427 грн. 00 коп., що є підставою для притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності за відповідною частиною ст. 185 КК України;

- протокол слідчого ОСОБА_19 проведення під відеозапис слідчого експерименту від 26.12.2018 року, що здійснений з дозволу потерпілого ОСОБА_6 на його об`єкті забудови, за участю останнього, згідно якого останній повідомив обставини вчинення злочину (а.с. 74-76 том 2) та переглядом відповідного відеозапису, що відповідають встановленим судом обставинам та не суперечать показам допитаних осіб в ході судового розгляду, тощо.

Крім того, судом досліджені докази, а саме документи, що характеризують обвинувачених, процесуальні витрати та речові докази.

З урахуванням досліджених доказів, допиту свідків, потерпілого та обвинувачених, у суду відсутні сумніви, що саме указані обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, і воно підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, а вчинені ними дії є умисними, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, яке належало потерпілому ОСОБА_6 і вартість якого становить розмір, за який передбачена кримінальна відповідальність.

З цього приводу, суд вважає, що обвинувачені вчинили саме закінчений замах на таємне викрадення чудового майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Попередня змова останніх підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_7 , відеодоказом з камер спостереження, а також протоколом огляду місця події від 05.11.2018 року, згідно яких вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 заздалегідь приготували засоби ящики та сумку на коліщатках для вивезення металобрухту, а їхні дії з цього приводу були узгоджені.

До того ж обвинувачений ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою вину та підтвердив надані ним покази щодо попередньої домовленості на вчинення цих дій з ОСОБА_9 .

Щодо позиції обвинуваченого ОСОБА_9 , то суд оцінює її критично та вважає покази останнього такими, що надані ним з метою уникнення ним відповідальності.

Так, з урахуванням матеріалів судового провадження, ОСОБА_9 вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та пов`язані з обігом наркотичних засобів, та вчинив новий злочин під час дії іспитового строку.

Крім того, ОСОБА_9 притягався за вчинення аналогічного злочину, вчиненого за участі іншої особи, і який теж був пов`язаний з викраденням майна з метою його здавання в якості металобрухту, і яке вільно знаходилось на неогородженій території домоволодіння.

З цього приводу, суд не приймає покази ОСОБА_9 та його позицію захисту, що останньому не було відомо, що металобрухт щодо якого він вчинив дії є майном, яке належало на праві власності потерпілому, а його дії носили протиправний та злочинний характер, та були спрямовані саме на його викрадення. Наведене, на думку суду, повністю спростовується дослідженими судом доказами та безпосередньо вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2018 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_22 за ч.2 ст. 185 КК України (справа №359/5322/17, провадження №1-кп/359/110/2018, а.с. 97-100 том 2), тощо.

Таким чином, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо притягнення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за зазначене кримінальне правопорушення, оскільки вина останніх доведена прокурором поза розумним сумнівом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що отримані стороною обвинувачення у відповідності до КПК України порядку та щодо яких питання їх недопустимості не ставилось, а судом таких підстав не встановлено.

Кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, суд вважає правильною. Зазначення ж в обвинувальному акті про незакінчений замах останніх на вчинення крадіжки, суд вважає технічною помилкою, яка не впливає на можливість та достатність підстав для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.
Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 досягли віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення злочину проти власності. Їхні дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачені усвідомлювали, що вчинені ними дії є злочинними. Корисливий мотив обвинувачених полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення вони прагнули отримати кошти за зданий металобрухт.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що обвинувачені повинні бути засудженими за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, а саме за умисні дії, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим, кожному окремо, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, обставини його вчинення, дані про обвинувачених й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання їм покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 65, 68 КК України.

Так, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до п`яти років, а тому вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. Також судом враховується те, що даний злочин є умисним, а за закінчений замах не передбачено інших умов призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 66 КК України, є визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність указаного обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 , не встановлено.

Також аналіз даних про особу обвинувачених вказує на те, що вони на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога за місцем реєстрації не перебувають, однак вони схильні до вчинення нових злочинів та антигромадської поведінки, що встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченим, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останніх до скоєного ними.

Обвинувачені не є інвалідами, не досягли пенсійного віку, та не є військовослужбовцями.

Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді реального строку позбавлення волі, оскільки подальше перебування та перевиховання без ізоляції від суспільства, на думку суду, є недоцільним та може призвести до вчинення ним нових злочинів.

До такого висновку, суд приходить також у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , належних висновків для себе не зробили, та вчинили новий злочин, вина останніх у вчиненні якого, на думку суду, є доведеною без будь-яких сумнівів.

Зазначені обставини також враховуються судом при аналізі даних про осіб обвинувачених, та свідчать про схильність останніх до вчинення кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України, - судом не встановлені, як і не вбачається підстав для застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Крім того, суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 ухилявся від суду та вчинив нові умисні злочини, за що він був засуджений та утримується під вартою за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2019 року за ч.2 ст. 186 КК України. Тому остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити з урахуванням положень ст. 71 КК України шляхом частково складення покарань за вироками суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 також неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння злочинів проти власності, та відносно нього здійснюється інший судовий розгляд. Крім того, ОСОБА_9 вчинив дане кримінальне правопорушення під час дії іспитового строку, згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України. У цьому зв`язку, ОСОБА_9 слід також призначити покарання із застосуванням вимог ст. 71 КК України.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.11.2019 року по 25.02.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати з моменту приведення вироку у відповідність та затримання останнього, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 24.06.2019 рок по 29.08.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили щодо ОСОБА_7 останнього слід продовжувати тимчасово утримувати в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

В той же час, на думку суду, до набрання вироком суду законної сили щодо ОСОБА_9 останньому, зважаючи на те, що обов`язки встановлені при сплаті ним застави закінчили свою дію, слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання ( АДРЕСА_3 ) із забороною залишати місце проживання в період часу з 20.00 год. до 08.00 год. наступного дня, не відлучатися з місця проживання без дозволу суду та повідомляти суд про необхідність зімни місця свого проживання.

З цього приводу, суд вважає за доцільне обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, строком на один рік кожному та застосувати положення ст. 71 КК України для остаточного визначення покарання за сукупністю злочинів та вироків.

Дана міра покарання відносно обвинувачених, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ними нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та їх особи, та висновок суду під час провадження, що виховання останніх без ізоляції від суспільства неможливе.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Крім того, з обвинувачених, на користь Держави України, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 286 гривень 00 копійок, що є процесуальними витратами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 65, 70, 71, 185 КК України, ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового складення покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2019 року за ч.2 ст. 186 КК України, - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 26.02.2020 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.11.2019 року по 25.02.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом часткового складення покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення вироку у відповідність та затримання останнього, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 24.06.2019 рок по 29.08.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_7 продовжувати тимчасово утримувати в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_9 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання ( АДРЕСА_3 ) із забороною залишати місце проживання в період часу з 20.00 год. до 08.00 год. наступного дня, не відлучатися з місця проживання без дозволу суду та повідомляти суд про необхідність зімни місця свого проживання.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ) та ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 ) на користь Держави України (отримувач коштів: Борисп. УК/Бориспіль/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007070; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010004; код класифікації доходів: 21081100), - в солідарному порядку понесені процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп.

Речовий доказ, після набрання вироком суду законної сили, а саме: металобрухт вагою 70 кг 200 гр., переданий на зберігання потерпілому, - залишити в користуванні ОСОБА_6 .
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити сторонам провадження.

Суддя ОСОБА_1