Провадження №11-кп/801/523/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000910 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Вінниці, громадянку України, вдову, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчинені злочину та призначено їй покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 52803,98 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 5000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 5000,00 гривень, як процесуальні витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 471,00 грн.
Вирішено питання з речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 01.04.2019 року в період часу з 19 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні роздягальні сауни, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , проходячи повз лавку, на якій знаходився одяг, помітила на ньому належні ОСОБА_7 золотий ланцюжок із хрестиком, після чого у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 умисно, з корисливих спонукань, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном з метою обернути його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитися за рахунок чужої власності, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, шляхом вільного доступу 01.04.2019 року в період часу з 19 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., точного часу слідством не встановлено, здійснила крадіжку золотого ланцюжка, вартість якого згідно висновку експерта № 4348-4349/19-21 від 24 червня 2019 року становить 42 756,70 гривень, та золотого хрестика з розп`яттям, вартість якого згідно висновку експерта 4348-4349/19-21 від 24 червня 2019 року становить 10046,89 гривень, чим завдала ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 52803,98 гривні.
Після вчиненого ОСОБА_10 з місця кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядившись на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині призначеного покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, та призначити їй покарання у виді штрафу, оскільки призначене судом покарання є занадто суворим та не вмотивованим.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги з мотивів, зазначених в ній та пояснила, що не викрадала зазначені у вироку речі, а знайшла їх і здала в ломбард, а тому просить призначити їй покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі і зменшити розмір цивільного позову, захисник ОСОБА_9 підтримав доводи обвинуваченої та просив також врахувати, що ОСОБА_6 раніше не притягувалась до відповідальності, прокурор та потерпілий заперечили проти задоволення апеляційної скарги, так як суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Свою незгоду з вироком обвинувачена ОСОБА_6 висловила в частині покарання, вважає, що покарання у виді громадських робіт є занадто суворим, та просить обрати щодо неї покарання у виді штрафу, доповнивши свої вимоги в апеляційному суді про зменшення їй розміру задоволеного цивільного позову, а тому висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України не переглядаються.

Що стосується покарання, справедливість якого оскаржена обвинуваченою, то апеляційний суд вважає, що призначене їй покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого злочину та її особі.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, дотримався вищезазначених норм, і з зазначенням цього у вироку, врахував тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, який, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та те, що вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину не визнала.

Крім того, встановлено відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, а покарання обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції призначене в межах, встановлених у санкції ч. 1 ст. 185 КК України з урахуванням Загальної частини цього кодексу та ступеню тяжкості скоєного нею злочину, а саме те, що вона вчинила умисний злочин проти власності.

З врахуванням всіх наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, покарання саме у виді громадських робіт, виходячи як з характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою діяння, мети й мотивів вчинених злочинних дій, відсутності пом`якшуючих і обтяжуючих обставин, а також даних, що характеризують обвинувачену та її особистого ставлення до вчиненого, а також відсутності доказів, щодо сімейних обставин на які посилається та, що обвинувачена працевлаштована, а тому має можливість для сплати штрафу, і відсутність намагання щодо відшкодування шкоди потерпілому.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання є необґрунтовані та не підлягають задоволенню, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також попередження вчинення ОСОБА_6 нових злочинів, а тому підстав для його пом`якшення не вбачається.

Разом з тим, не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченої про невірне вирішення судом цивільного позову, оскільки при визначенні розміру такого відшкодування, місцевий суд лише частково задовольнив позов потерпілого та врахував характер вчиненого злочину, судові витрати, витрати потерпілого на правову допомогу адвоката, розмір матеріальної шкоди та моральні страждання потерпілого, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням викладеного, вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020р. щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4