Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 678/1257/19
Провадження № 1-кп/673/32/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 р.м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю:

прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Деражня кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000252 від 16.09.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, перебуває у фактичних шлюбних відносинах,на утриманні двоє неповнолітніх дітей, із задовільним станом здоров`я, фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Софіївка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, працюючого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні одна малолітня дитина, із задовільним станом здоров`я, зареєстрованого у с.Рудня Летичівського району Хмельницької області, фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

встановив:

15.09.2019 року близько 12год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання на території домогосподарства АДРЕСА_3 на грунті тривалих неприязних відносин спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_6 за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 тримав ОСОБА_6 за одяг, за допомогою скляної пляшки ємкістю 1л, яку знайшла там же, умисно нанесла потерпілому один удар в область правого ока, один удар в праве плече, один удар в праве передпліччя, один удар в поперекову ділянку справа, один удар в область спини, один удар в область задньої поверхні грудної клітки зліва.

В подальшому, після падіння ОСОБА_4 та потерпілого на землю, в той час як останній перебував в положенні лежачи спиною до землі, обвинувачений сів зверху на потерпілого та умисно наніс йому два удари кулаком лівої руки в область верхньої губи, один удар коліном правої ноги в область носа та один удар коліном правої ноги в область грудної клітини справа.

Внаслідок вказаних умисних спільних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді подряпин та осаджень шкіри верхньої губи справа, верхньої губи зліва, передньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, задньої поверхні грудної клітки зліва, передньої поверхні правого колінного суглобу з переходом на передню поверхню верхньої третини правої гомілки, спинки носа, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, поперекової ділянки справа, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу, підшкірних крововиливів нижньої повіки правого ока, спинки носа, бокової поверхні грудної клітки в проекції 6-го ребра справа, передньої поверхні середньої третини правого плеча з переходом на внутрішню поверхню, задньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 8-9 ребер, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Вищевказаними умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 з приводу обвинувачення надавала мінливі показання та фактично вину у скоєні даного кримінального правопорушення не визнала. Показала, як 15.09.2019 року у першій половині дня спільно із співмешканцем ОСОБА_4 та братом ОСОБА_7 перебували у дворі будинку по АДРЕСА_3 , де на той час проживали Тоді ж з будинку вийшов ОСОБА_6 та почав робити зауваження з приводу їх зібрання та підійшовши ближче до них, за допомогою балончика, який перебував у нього в руці, розпилив газ в область її очей, захищаючись та побоюючись за здоров`я малолітньої дитини, яка перебувала поруч, схопила пусту пляшку з-під пива та за допомогою неї нанесла потерпілому кілька ударів в область плечей. При цьому стверджувала, що пляшка була пластиковою, а в подальшому змінюючи показання вказала, що така була скляною. При цьому бачила, як ОСОБА_4 наніс потерпілому удар кулаком руки в область носа, в подальшому не спостерігала за подіями. Цивільний позов, заявлений потерпілим не визнала, зауваживши про його необгрунтованість.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав. Вказав, що у зазначений в обвинувальному акті місці та час спільно із ОСОБА_3 та її братом розпочали вживати пиво у бесідці, що на подвір`ї за місцем їх колишнього проживання. Вийшовши з будинку, потерпілий грубив та кричав у їхню адресу, виявляючи в такий спосіб невдоволення з приводу їхньої присутності та поведінки. Підійшовши ОСОБА_6 розпилив газ із балончика. Бачив як ОСОБА_3 нанесла йому один удар з допомогою пустої пляшки. Після цього, він схопив потерпілого за одяг, почали зштовхатись та впали на землю таким чином, що потерпілий був внизу. Сівши зверху на потерпілого наніс близько 10 ударів за допомогою руки та коліна правої ноги в область обличчя, підборіддя та грудної клітини. Зауважив, що тривалий час мали місце неприязні стосунки між ним та потерпілим, що було пов`язане із спільним помешканням, де вони тривалий час проживали. Вимоги цивільного позову заперечив.

Незважаючи на ставлення обвинувачених до вини, їх винуватість у вчинені вказаного злочину стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 вказав, що у ніч, що передувала подіям зазначеним у обвинувальному акті, ОСОБА_4 прийшов додому в п`яному вигляді, чим заважав відпочивати його сім`ї. Наступного ранку за допомогою камер зовнішнього спостереження, які він розмістив у їх спільному дворі, виявив як брат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали розпивати алкогольні напої у бесідці. Вийшовши з будинку, зробив зауваження з приводу їх поведінки на що ОСОБА_3 почала кричати. Маючи в руках подразник «перець», розпилив його в сторону ОСОБА_3 , в область шиї останньої, після чого вона нанесла йому один удар кулаком руки в обличчя. Після цього, з-за столу встав ОСОБА_4 і почав також наносити удари, в цей час ОСОБА_3 за допомогою пустої скляної пляшки також наносила удари. Після того, впали на землю із ОСОБА_4 , який перебуваючи зверху на ньому, наносив удари кулаком руки та коліном ноги в область обличчя, носа. Потім, коли прибігли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які розбороняли їх, ОСОБА_3 за допомогою колеса нанесла ще два удари.

Допитана в суді свідок ОСОБА_8 підтвердила обставини тривалих неприязних відносин із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживали у сусідній квартирі. В момент, коли відбувався конфлікт перебувала на дорозі, що поруч із будинком та прибігла на крик дочки. Бачила, як ОСОБА_3 пустою скляною пляшкою наносила удари по плечах та руках ОСОБА_6 , який лежав на землі. В той же час ОСОБА_4 сидів зверху на потерпілому та наносив удари в обличчя та шию.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який підтвердив як у дворі будинку по АДРЕСА_3 стягував ОСОБА_4 , який сидів поверх ОСОБА_6 , що лежав на землі.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила як восени 2019 року у першій половині дня з вікна свого будинку спостерігала як ОСОБА_3 махала пляшкою. Після цього, піднялися ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

В подальшому зрозуміла, що ОСОБА_6 побили, у останнього були сліди крові на обличчі.

Крім того, винуватість обинувачених у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними письмовими доказами.

Письмовою заявою ОСОБА_6 від 16.09.2019 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які 15.09.2019 року нанесли тілесні ушкодження.

Витягом із ЄРДР про внесення відомостей 16.09.2019 року за № 00000252 за вказаною заявою потерпілого із правовою кваліфікацією дій за ч.1 ст. 125 КК України.

Письмовою заявою ОСОБА_6 від 20.09.2019 року про долучення до матеріалів кримінального провадження запису із камери відеоспостереження за 15.09.2019 року, яка встановлена по

АДРЕСА_3 безпосередньо в судовому засіданні відеозаписом встановлено як 15.09.2019 року о 11год. 48хв. виходить потерпілий та висловлюється в бік бесідки, де перебувають, зокрема обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Після цього, продовжуючи висловлюватися, ОСОБА_6 наближається до бесідки, де ОСОБА_3 наносить йому один удар рукою в область обличчя, а після вибігає ОСОБА_4 та хапає потерпілого за одяг. Також, в цей час видно, як потерпілий розпилює якусь речовину, яка знаходиться у його руці в сторону ОСОБА_4 , після чого останній наносить удари кулаком руки та штовхає потерпілого.

Загалом конфлікт триває з11год.48хв.22с. по 11год. 49хв.28с. Під час такого, ОСОБА_11 наносить удари за допомогою пустої скляної пляшки по різних частинах тіла, зокрема руках, плечах потерпілого, а ОСОБА_4 за допомогою кулака руки та коліна ноги в область обличчя, передпліччя.

Даними протоколу огляду оптичного диска DVD-RVS об`ємом 4,7 GB із номером CMDR47GCFMWM05-0004V104 із наявними двома файлами, один з яких В-4500 із записом конфліктної ситуації, яка мала місце 15.09.2019 року близько 12год. між трьома особами.

Речовим доказом відеозаписом , який перенесено на оптичний диск CMDR47G CFMWM05-0004 V 104.

Висновком судово-медичної експертизи №127 від 18.09.2019 року згідно якого станом на 18.09.2019 року у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді подряпин та осаджень шкіри верхньої губи справа, верхньої губи зліва,передньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, задньої поверхні грудної клітки зліва, передньої поверхні правого колінного суглобу з переходом на передню поверхню верхньої третини правої гомілки, спинки носа, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, поперекової ділянки справа, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу, підшкірних крововиливів нижньої повіки правого ока, спинки носа, бокової поверхні грудної клітки в проекції 6-го ребра справа, передньої поверхні середньої третини правого плеча з переходом на внутрішню поверхню, задньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 8-9 ребер, що могли утворитися від щонайменше 12-ти разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають 2-3 денному терміну утворення до моменту проведення судової-медичної експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки, які могли утворитися за обставин зазначених в ухвалі слідчого судді про призначення експертизи. При цьому можливість утворення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.

Під час слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі від 19.09.2019 року та ілюстративній таблиці до нього ОСОБА_6 розповів та показав, в який спосіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наносили йому удари.

Даними додаткової судово-медичної експертизи № 131 від 24.09.2019 р. встановлена можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень на тілі у ОСОБА_6 за обставин, вказаних ним 19.09.2019р. при проведенні слідчого експерименту.

В ході слідчого експерименту ОСОБА_3 продемонструвала як взявши скляну, пусту пляшку в праву руку, підійшла до ОСОБА_6 з лівої сторони та нанесла нею йому один удар в область правого ока, один удар в праве плече, один удар в праве передпліччя, один удар в поперекову ділянку справа, один удар в область спини, один удар в область лівого плеча та один удар в область задньої поверхні грудної клітки зліва, що підтверджується відповідним протоколом та ілюстративною таблицею до нього від 19.09.2019 року.

Під час слідчого експерименту з участю ОСОБА_4 останній показав як під час конфлікту схопив потерпілого за одяг та потягнувши його на себе, обоє впали на землю. Коли ОСОБА_6 перебував в положенні лежачи на спині, сів на нього зверху і наніс два удари кулаком лівої руки в область верхньої губи, один удар коліном правої ноги в область носа та один удар коліном правої ноги в область грудної клітини справа, що значиться у відповідному протоколі та ілюстративній таблиці до нього від 19.09.2019р.

При цьому, надаючи оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_3 , які фактично зводилися до того, що вона по відношенню до ОСОБА_6 діяла в стані необхідної оборони, суд враховує наступне.

Згідно ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної та достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж.

Стан необхідної оборони виникає як в момент вчинення суспільно-небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди.

В своїх показаннях ОСОБА_3 стверджувала, що причиною нанесення нею ударів потерпілому послужило застосування останнім по відношенню до неї сльозогінного газу.

Як встановлено в судовому засіданні із запису камери відеоспостереження, показань обвинувачених та потерпілого, останній дійсно мав при собі предмет, яким розпилював невідому речовину. Проте ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні не пов`язували свою поведінку із обороною від неправомірних дій потерпілого, при цьому ніхто з них не звертався за медичною допомогою, яка могла бути пов`язана із подразненням слизових оболонок, опіками і т.п. Таким чином, судом не здобуто об`єктивних доказів наявності акту суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого по відношенню до обвинувачених, зокрема ОСОБА_3 , його дійсності та об`єктивної реальності.

Також, за фактичними обставинами даної справи, після словесного конфлікту з потерпілим, дії обвинувачених мали активний характер, вони наносили потерпілому багаторазові удари- ОСОБА_3 за допомогою скляної пляшки, а ОСОБА_4 - кулаками рук та коліном ноги, які були припиненні лише внаслідок втручання третіх осіб.

На думку суду, визначальним у поведінці обох обвинувачених було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися за зроблені ним зауваження з приводу поведінки останніх), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, а носять протиправний характер.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також, що обоє обвинувачені винуваті у його вчиненні, за що підлягають покаранню.

Судом зазначені вище умисні спільні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які виразилися у легкому тілесному ушкодженні, кваліфікуються за ч.1 ст.125 КК України .

При обранні обвинуваченим виду та міри покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, їх майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачені вчинили злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на Д-обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, має на утриманні двох дітей.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на Д-обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює забійником ВРХ, із задовільним станом здоров`я, на утриманні перебуває малолітня дитина.

Обоє обвинувачених вперше притягуються до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Натомість, суд не знаходить підстав для врахування вказаної обставини, при призначенні покарання ОСОБА_3 , оскільки остання вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала і щирого жалю з приводу вчинених дій в ході судового розгляду кримінального провадження не демонструвала.

Також, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_12 вказаного кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

Як встановлено судом, вказаний конфлікт розпочався за ініціативи потерпілого, який здійснив зауваження з приводу поведінки обвинувачених, яка мала місце у ніч напередодні 15.09.2019 року, після чого останні, одразу почали наносити йому удари. Вказане свідчить, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 попередньо не обговорювали питання про вчинення означеного кримінального правопорушення, вказане об`єднання їх у групу відбулося спонтанно та ситуативно. Крім того, такої змови між обвинуваченими не виникало під час виконання ними об`єктивної сторони злочину.

За таких обставин, суд виключає вказану обставину із обвинувачення та при цьому не знаходить інших обставин, які б обтяжували покарання обвинувачених.

Згідно досудової доповіді органу пробації ризики вчинення обвинуваченими повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні.

За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доцільно призначити покарання у виді штрафу в мінімальних межах санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення завданої моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та пунктів 1,2 частини 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як встановлено судом, внаслідок злочинних дій обвинувачених потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження, він зазнав фізичного болю, переніс фізичні та душевні страждання, йому була заподіяна моральна шкода.
Поряд з цим з урахуванням страждань понесених потерпілим, матеріального стану обвинувачених, критеріїв розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги позивача в частині стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн., яку слід стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в решті позовних вимог слід відмовити.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжний захід щодо обвинувачених не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та кожного з них визнати винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_3 призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 5 000грн., в рівних частках по 2500грн. з кожного.

В решті вимог позову відмовити.

Після набрання вироком законної сили

-речовий доказ - оптичний диск CMDR47G CFMWM05-0004 V 104, який зберігається в матеріалах кримінального провадження- продовжувати зберігати там же.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1