Справа № 539/280/20
Провадження № 1-кс/539/97/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю : прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , представника володільців тимчасово вилученого майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лубни Полтавської області клопотання слідчого СВ Лубенського відділу поліції ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000112 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Лубенського відділу поліції ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000112 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 24.01.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено що, 24.01.2020 року, до чергової частини Лубенського ВП надійшло повідомлення зі служби 102 про те що 24.01.2020 о 13:00 за адресою м. Лубни вул. Драгоманова, працівниками СРПП було зупинено автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який здійснював перевезення незаконно зрубаних дерев породи дуб.

Під час огляду місце події встановлено, що 24.01.2020 року близько 13 год. на проїжджій частині вулиці Драгоманова, поряд господарства № 159 м. Лубни, Полтавської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 , тип ТЗ Самоскид, під керуванням ОСОБА_5 , який здійснював перевезення незаконно зрубаних дерев породи дуб, під час поверхневого огляду ОСОБА_5 , не надав слідчому будь які документи що засвідчують законність вантажу, а також належність транспортного засобу.

Крім цього, під час огляду місця події, було вилучено автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 який перевозив деревину породи дуб.

Відповідно до протоколу огляду автомобіля марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 , тип ТЗ Самоскид який перевозив деревину породи дуб після огляду вилучено та направлено для зберігання на майданчик тимчасового тримання.

Постановою слідчого від 27.01.2020 р. автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 , тип ТЗ Самоскид, який перевозив деревину породи дуб на підставі ст.ст. 84, 98 КПК України визнаний у даному кримінальному провадженні речовими доказами.

Даний автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 , тип ТЗ Самоскид, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ зареєстрований за ОСОБА_5 який проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1,3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучені речі є засобами та знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди його вчинення.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів, конфіскацію майна як виду покарання, для збереження слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також для встановлення всіх обставин вчиненого злочину та в подальшому для забезпечення відшкодування заявлених в ході досудового розслідування цивільних позовів, є потреба накладення арешту на вищезазначені речі.

На підставі викладеного слідчий прохав : накласти арешт на вилучений 24.01.2020 року під час огляду місця події по вул. Драгоманова,159, м. Лубни, Полтавської області, автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 з колодами породи дуб які знаходяться в кузові автомобіля заповнені по борти.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та порхали його задовольнити.

Володілець тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 та представник володільців тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 та ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 маючи всі необхідні документи перевозив деревину, яка офіційно та відповідно до закону придбана ОСОБА_8 у Лубенському лісництві.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому обмеження права власності повинно бути розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин зазначених вище покладається на слідчого та прокурора.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що вилучене під час огляду вищевказане майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000112 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

24.01.2020 року до ЄРДР внесено відомості у кримінальному провадженні про те, що 24.01.2020 року о 13:00 за адресою м. Лубни вул. Драгоманова, працівниками СРПП було зупинено автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який здійснював перевезення незаконно зрубаних дерев породи дуб. Під час огляду місце події встановлено, що 24.01.2020 року близько 13 год. на проїжджій частині вулиці Драгоманова, поряд господарства № 159 м. Лубни, Полтавської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 , тип ТЗ Самоскид, під керуванням ОСОБА_5 , який здійснював перевезення незаконно зрубаних дерев породи дуб, під час поверхневого огляду ОСОБА_5 , не надав слідчому будь які документи що засвідчують законність вантажу, а також належність транспортного засобу.

Під час огляду місця події, було вилучено автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 який перевозив деревину породи дуб.

Як вбачається із наданих слідчому судді доказів, водій ОСОБА_5 24.01.2020 року на власному автомобілі ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 перевозив деревину дров`яну ПВ (дуб), яка була придбана у Лубенському лісництві ОСОБА_8 , що підтверджується ТТН серія ПЛБ №250388 від 24.01.2020 року.

У даній ТТН було зазначено місце порубки, яке збігається із лісорубним квитком від 3.01.2020 року.

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , лісничий лубенського лісництва, у квитанції про оплату кошти за придбану деревину були проплачені пізніше, тобто по факту отримання її для того щоб уникнути повернення коштів, оскільки договір із ОСОБА_8 було укладено на 4 куби, а фактично відпущено 3,7 кубів.

Також свідок ОСОБА_9 пояснив, що вказану лісову продукцію дійсно було придбано у Лубенському лісництві ОСОБА_8 та її перевозив ОСОБА_5 . На дану лісову продукцію була бирка, яка була на одній колоді, оскільки при придбанні даного виду деревини (деревина дров`яна), не маркується бирками кожна колода відповідно до вимог чинного законодавства. Коли ОСОБА_5 працівниками поліції було зупинено, він прибув на місце події, працівникам поліції було надано всі документи на деревину, однак вони їх не захотіли приймати до уваги.

Таким чином, суд вважає, що у водія ОСОБА_5 станом на 24.01.2020 року були всі передбачені чинним законодавством документи на товар, що він перевозив відповідно до того товару, який був зазначений у накладній.

На підставі дослідження вищезазначених доказів та надаючи правову оцінку обставинам, пов`язаним із вирішенням питання щодо даного клопотання про арешт майна, суд вважає, що стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання не доведено існування обгрунтованої підозри щодо вчинення злочину та не надано достатності доказів, що вказують на вчинення у даному випадку злочину, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що у даному випадку та на даному етапі розслідування обмеження речового права на тимчасово вилучене майно шляхом накладення арешту, як зазначено у клопотанні, не буде розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.26, 98, 100, 110, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Лубенського відділу поліції ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000112 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, а саме на : вилучений 24.01.2020 року під час огляду місця події по вул. Драгоманова,159, м. Лубни, Полтавської області автомобіль марки ЗІЛ 431410 д.н.з. НОМЕР_1 з колодами породи дуб, які знаходяться в кузові автомобіля заповнені по борти - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1