Справа № 467/515/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , внесене до суду в рамках кримінального провадження №0000064, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2020 року про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст. 263 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мар`ївка Доманівського району районного Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , останнє місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Прокурор внесла до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст. 263 КК України, в обґрунтування якого посилалась на те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України за наступних обставин.

Так, влітку 2019 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не установлено, у ОСОБА_4 , який перебуваючи на території колишнього заводу, що розташований по вул. В. Гавела в Солом`янському районі м. Києва і знайшовши на смітнику поліетиленовий пакет з двома гранатами типу ВОГ-17 та двома запалами до ручних гранат типу УЗРГМ, УЗГРМ-2, виник умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого Положенням «Про дозвільну систему», що затверджена постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року за №576, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України 21 серпня 1998 року № 622 та постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна» дозволу підібрав поліетиленовий пакет з двома гранатами типу ВОГ -17 та двома підшивачами до ручних гранат типу УЗРГМ, УЗРГМ -2, які у жовтні 2019 року, точної дати та часу в ходу досудового розслідування не установлено, незаконно перевіз з м. Києва в с. Іванівку Арбузинського району Миколаївської області, де зберігав у нежитловому будинку АДРЕСА_3 до 10 лютого 2020 року, тим самими здійснивши незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Однак 10 лютого 2020 року ОСОБА_4 добровільно вказав та видав працівникам поліції знайдені ним бойові припаси та цього ж дня надав згоду на своє звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала внесене нею клопотання з підстав, що викладені у його мотивувальній частині та просила його задовольнити. Підозрюваний ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні показав суду, що коли він проживав в м. Києві на території закинутого заводу, то на смітнику знайшов поліетиленовий пакет, у якому щось було. Піднявши та розкривши його, він побачив дві гранати та два запальні пристрої до них.

Восени того ж року він привіз їх в с. Іванівка та сховав у покинутому будинку, який знаходиться поруч із будинком його тещі.

Коли у лютому 2020 року його затримали працівники поліції, то він вирішив повідомити їх про сховану з гранатами, так як побоювався, що хтось може знайти, особливо діти, які можуть постраждати.

Спочатку поліцейські не повірили йому, однак, поїхали в с. Іванівка до місця, яке він їм вказав та вилучили гранати в присутності експерта.

Установлені в ході досудового розслідування обставини та кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 263 КК України ОСОБА_4 не оспорював, свою вину у вчиненні цього правопорушення визнав і просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

У свою чергу, суд, заслухавши сторони, перевіривши доводи заявленого прокурором клопотання та його обґрунтованість та відповідність вимогам закону, виходив з наступного.

Підозрюваний ОСОБА_4 дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікації його дій.

На підтвердження обставин, регламентованих ст. 91 КПК України, прокурор надала протокол огляду місця події з додатком фото таблицею від 10 лютого 2020 року, як джерело доказу щодо місця зберігання гранат, які постановою слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області від 10 лютого 2020 року визнані речовими доказами та долучені до справи.

Згідно висновку експерта №24/393 від 29 квітня 2020 року (правова підстава проведення експертного дослідження постанова слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області від 12 лютого 2020 року про призначення комплексної вибухово технічної експертизи) два предмета, які передані на дослідження, є двома переробленими осколковими гранатами ОГ-17 від 30 -мм пострілів з осколковими гранатами (ВОГ-17), призначеними для стрільби з 30-мм автоматичного гранатомета на станку (АГС-17), які споряджені вибуховою речовиною А-ІХ-1, а два предмети, які містяться в пакеті №АБ 009810, з двома уніфікованими запалами ручних гранат модернізованими УЗРГМ промислового виготовлення, що застосовуються для спорядження ручних осколкових гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42.

Надані на дослідження дві перероблені осколкові гранати ОГ-17 та два уніфіковані запали ручних гранат модернізовані УЗРГМ при конструктивному поєднанні утворюють два остаточно споряджені саморобні вибухові пристрої осколкової дії, виготовлені по типу бойових припасів основного призначення ручних осколкових гранат.

При цьому, згідно довідки Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 на обліку в секторі контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи УПД ГУ НП в Миколаївській області не перебуває.

Здійснюючи перевірку кваліфікації дій ОСОБА_5 суд виходив із такого.

Відповідно до п. 2.6. Розділу 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України 21 серпня 1998 року № 622, видача дозволів громадянам на придбання, зберігання та носіння зброї здійснюється після проведеного з ними вивчення матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування (додаток 40).

Отже, вказаним нормативно - правовим актом передбачено отримання громадянами дозволу на придбання, зберігання та носіння зброї.

Водночас, норма ст. 263 КК України є субсидіарною і для розуміння незаконності поводження зі зброєю, вимагає аналізу відповідного закону. При цьому поняття «закон», яке використав законодавець, має розширене тлумачення і включає в себе законодавство у цілому, в тому числі нормативні акти, що регулюють відповідні правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України .

Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 31 травня 2018 року у справі № 127/27182/15-к.

При цьому, під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо ( п.п.11,12 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» від№3 від 26.04.2002 року).

Тому у контексті вищевикладеного, оцінивши в сукупності надані стороною обвинувачення докази та показання підозрюваного, з огляду на встановлені фактичні обставини справи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчинених діянь конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України і кваліфікація якого дій органом досудового розслідування є правильною.

Водночас, згідно ч.1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За нормою ч.3 ст. 263 КК України звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка вчинила злочин, передбачений частинами першою або другою цієї статті, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у пункті 28 своєї постанови «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження із зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» № 3 від 26.04.2002 року роз`яснив, що під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч. 3 ст. 263 КК є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно розуміти такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі

зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

Перевіряючи обставини добровільності здачі ОСОБА_4 знайдених ним боєприпасів, як підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, суд ураховує його показання, які є чіткими та послідовними, і логічними а також узгоджуються з іншими доказами у справі.

Окрім цього, в матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_4 на ім`я начальника про добровільне повідомлення та видачу бойових припасів від 10 лютого 2020 року.

Отже, суд установив усі наявні передумови, передбачені ч.3 ст. 263 КК України, за яких вказана правова норма має змогу бути застосована, позаяк, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, проте, добровільно вказав та видав органу Національної поліції бойові припаси.

А тому, на підставі п.2 ч.3 ст. 314 КПК України вправі прийняти рішення про закриття кримінального провадження, у тому числі, й за наявності підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284цього Кодексу.

Так, п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 3 ст. 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що у даному провадженні є дійними підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст. 263 КК України, оскільки прокурором доведено факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, його дії кваліфіковано правильно, факт добровільної здачі знайдених бойових припасів підтвердився в судовому засіданні, позаяк, ОСОБА_4 міг і мав можливість зберігати у себе бойові припаси, однак, повідомив про них і передав їх органу поліції за власним бажанням, то слід дійти висновку про те, що клопотання прокурора підлягає до задоволення.

А як наслідок, ОСОБА_4 належить звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 263 КК України на підставі ч.3 ст. 263 того ж Кодексу, а кримінальне провадження - закрити.

Запобіжний захід підозрюваному не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до правила, передбаченого п.3 ч.9 ст. 100 КПК України.

При цьому суд не убачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат за проведення експертизи у розмірі 1 961,40 грн., оскільки кримінальним процесуальним законом не передбачено стягнення процесуальних витрат при звільненні від кримінальної відповідальності.

Тому з цих мотивів, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369 - 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 263 КК України на підставі ч.3 ст. 263 того ж Кодексу.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2020 року за № 0000064 - закрити.

Речові докази осколки та деталі, які утворились в результаті вибуху гранат ОГ-17 та запали УЗРГМ, два згортки картону та поліменті пакети № АБ 009810 та № АБ009811, у яких об`єкти надано на дослідження, упаковані в спеціальний пакет Експертної служби України №3968253 знищити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1