Справа № 674/354/19
Провадження № 1-кп/676/75/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2020 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області кримінальне провадження №0000036 від 07 лютого 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_10 06 лютого 2019 року близько 16-ї години за місцем свого проживання в приміщенні літньої кухні, що розташована на території домогосподарства АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_12 , який виник на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, реалізовуючи свій злочинний непрямий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 та хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, взявши зі столу кухонний ніж, та утримуючи його в руці, умисно наніс ним ОСОБА_12 зі значною силою один цілеспрямований удар в область передньої поверхні лівої половини грудної клітки, де знаходиться життєво-важливий орган людини серце, чим заподіяв ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді колото-різаного проникаючого сліпого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з раною та синцем навколо рани в лівій пипковій ділянці, з ушкодженням міжреберних м`язів по середньо-ключичній лінії зліва між 3 та 4 ребрами, серцевої сорочки по лівій поверхні в нижній третині та бокової поверхні лівого шлуночка серця, що ускладнилось гемоперікардіумом (кровотечею в серцеву сорочку) 400 мл та тампонадою серця, від отримання яких ОСОБА_12 помер на місці події.

Зазначеними діями, що виразилися в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, не заперечив своєї причетності до заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , проте виклав свою версію події. При цьому ОСОБА_10 дав показання, що 06 лютого 2019 року близько 16 год. за місцем його проживання АДРЕСА_1 , а саме в приміщенні літньої кухні, під час розпивання спиртних напоїв у нього з потерпілим ОСОБА_12 , який на той час тимчасово проживав у нього, виник словесний конфлікт з приводу того, що ОСОБА_12 обмочився і відмовився переодягатися. В ході конфлікту він різав хліб і оселедець на столі, саме тому в його руках був кухонний ніж, який 08 лютого 2019 року був вилучений з його помешкання слідчим, визнаний слідчим речовим доказом та оглядався в судовому засіданні. З метою припинення конфлікту хотів штовхнути ОСОБА_12 рукою в грудну клітку. Забувши, що ніж знаходиться в його руках, сидячи на підлокітнику розкладного крісла, тримаючи в правій руці ніж, не піднімаючись із крісла, повернувся ліворуч, де на дивані сидів ОСОБА_12 , нахилився та вдарив його правою рукою в область серця. При цьому ОСОБА_12 в момент удару також нахилився вперед до нього. Вважає, що його рука до грудної клітки ОСОБА_12 не дійшла, при цьому не пам`ятає чи відчув перешкоду при ударі. На цьому конфлікт припинився. Після удару ніж залишився в руці. Оскільки був впевнений, що ударив рукою, то механічно положив ніж на крісло, на якому сидів, а потім переклав його на стіл, оскільки ще різав ним яблуко. Крові на яблуці не помітив, ніж не витирав. Після цього ще щось робив ножем, а потім поклав його разом з іншими столовими приборами в макітру в іншій кімнаті. Після удару ОСОБА_12 йому нічого не говорив. По завершенню конфлікту вийшов на вулицю, а коли повернувся, ОСОБА_12 підкурив сигарету та покашлював, при цьому намагався щось сказати, але він його не розумів. Коли він ліг спати, ОСОБА_12 ще виходив на вулицю, можливо в туалет. Прокинувшись вранці наступного дня, виявив одітого ОСОБА_12 на диванні без ознак життя. Після цього він пішов до тітки ОСОБА_12 ОСОБА_13 та повідомив, що ОСОБА_12 помер, яка у свою чергу повідомила про цей факт брата та сестру ОСОБА_12 . Також про смерть ОСОБА_12 . ОСОБА_13 повідомила старості села ОСОБА_14 , яка в свою чергу повідомила працівників поліції. Про те, що наніс ОСОБА_12 удар ножем відразу нікому не повідомляв, оскільки сам не пам`ятав цього. Дізнався про ножове поранення від працівників поліції. Таких конфліктів раніше між ним та ОСОБА_12 не виникало. ОСОБА_12 під час конфлікту не погрожував. Вину в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_12 не визнає, оскільки будь-якого умислу вбивати потерпілого у нього не було, а лише визнає свою провину в тому, що дійсно через недбале поводження із ножом завдав смерть ОСОБА_12 .

Незважаючи на те, що ОСОБА_10 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, суд, дослідивши безпосередньо надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні зазначеного вище суспільно небезпечного діяння повністю підтверджується наступними доказами.

Зокрема, показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 рідного брата та рідної сестри потерпілого ОСОБА_12 , які в судовому засіданні суду повідомили, що вранці 07.02.2019 року ОСОБА_8 зателефонувала їх тітка ОСОБА_13 та повідомила про смерть брата. Після чого вони одразу ж приїхали на місце події. На подвір`ї знаходилися ОСОБА_10 та поліція. ОСОБА_12 лежав у літній кухні на дивані та був одягнутий в шапку та коричневу дублянку. З видимих тілесних ушкоджень у брата був лише синець на голові. В області грудної клітки на одязі нічого особливого не було помітно. На їх запитання щодо причини смерті, ОСОБА_10 повідомив, що під час обіду ОСОБА_12 стало зле, у нього пішла з роту піна, він впав та закусив язик. Після надання ОСОБА_10 необхідної допомоги, ОСОБА_12 стало легше, ОСОБА_10 посадив його за стіл, вони ще вжили спиртного, поїли та полягали спати. А вранці ОСОБА_10 виявив ОСОБА_12 уже мертвим на дивані. І лише після розтину брата їм повідомили, що причиною його смерті стало вбивство. Просили призначити ОСОБА_10 найсуворіше покарання, що передбачене санкцією інкримінованого йому злочину.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні суду повідомила, що близько 09:00-10:00 години 07.02.2019 року їй повідомили, що в будинку ОСОБА_10 помер ОСОБА_12 . Прибувши відразу ж до домоволодіння ОСОБА_10 , на подвір`ї знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Згодом прийшла дружина померлого ОСОБА_16 . Про вказану подію вона повідомила працівників поліції. Після чого разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 зайшли до літньої кухні, де на дивані лежав ОСОБА_12 , який був одягнутий в коричневу куртку, штани та чорну шапку. Згодом на місце події прибули працівники поліції та медичний працівник ОСОБА_17 , які провели огляд трупа. ОСОБА_10 пояснював, що напередодні ввечері вони разом із ОСОБА_12 розпивали спиртні напої. ОСОБА_12 стало погано через приступ епілепсії. Він надав ОСОБА_12 необхідну допомогу та допоміг лягти на диван. Після чого вони заснули, а прокинувшись вранці, застав ОСОБА_12 уже мертвим. Після проведеного огляду, труп ОСОБА_12 був направлений на розтин. Наступного дня працівники поліції їй повідомили, що ОСОБА_12 помер насильницькою смертю. Прибувши до місця проживання ОСОБА_10 , разом із працівниками поліції зайшли на подвір`я домоволодіння ОСОБА_10 та повідомили йому, що під час розтину на тілі ОСОБА_12 була виявлена колото-різана рана. Після почутого, ОСОБА_10 на запитання працівників поліції повідомив, що на ґрунті побутової сварки наніс ОСОБА_12 удар ножом в область грудної клітки. Зокрема пояснив, що ОСОБА_12 обмочився, через що в приміщенні будинку був неприємний запах. Він попросив ОСОБА_12 переодягну штани, на що останній відмовився. На цьому ґрунті і виникла сварка, в ході якої він наніс ОСОБА_12 удар ножом.

З видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_12 вона помітила синяк на правому оці, а також нижче живота - синці коричневого кольору. В приміщені було темно, вікна були завішені шторами, тому при огляді трупа використовувались ліхтарики на телефоні для кращого освітлення приміщення, а тому вони майже нічого не бачили. Під курткою у ОСОБА_12 була футболка і два светра, які всі разом піднімали до верху. При цьому під час огляду одяг із трупа не знімали. Вважає, що під час огляду трупа рану на грудній клітці не було виявлено через погане освітлення в приміщенні.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 - медсестри Лікарської амбулаторії с.Велика Побійна Дунаєвецького району встановлено, що ранком 07.02.2019 року їй повідомили про смерть ОСОБА_12 в будинку ОСОБА_10 . Прибувши згодом до домоволодіння ОСОБА_10 , на подвір`ї була ОСОБА_13 , сусідка ОСОБА_10 працівники поліції та ОСОБА_10 . Зайшовши разом із слідчим у приміщення літньої кухні, виявили на дивані мертвого ОСОБА_12 , який був одягнений в коричневу дублянку, шерстяну чорну шапку та спортивні штани. ОСОБА_10 пояснював, що напередодні ввечері вони вживали спиртні напої, ОСОБА_12 через приступ епілепсії стало зле, він надав йому медичну допомогу, після чого вони заснули. А вранці він виявив ОСОБА_12 уже мертвим. Після чого був проведений огляд трупа. В кімнаті, де здійснювався огляд трупа, було погане освітлення. На тілі ОСОБА_12 були трупні плями. Тіло оглядалось слідчим. Одяг підіймали до шиї. Видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_12 не бачила, окрім синця на лобі, який вона бачила за декілька днів до цього. Інших тілесних ушкоджень та слідів крові на тілі ОСОБА_12 та на його одягу не бачила. На момент огляду було схоже, що ОСОБА_12 помер від епілепсії, тобто біологічною смертю. Проте, в подальшому їй повідомили, що ОСОБА_12 помер насильницькою смертю. Вважає, що під час огляду трупа рану на грудній клітці та сліди крові на одягу не було виявлено через погане освітлення в приміщенні.

Даними протоколу огляду трупа від 07 лютого 2019 року, доданих до нього таблиць-ілюстрацій та схеми (т.2 а.с.5-16), відповідно до яких встановлено, що в ході огляду місця події, яким є домогосподарство ОСОБА_10 АДРЕСА_1 , дозвіл на проведення якого був наданий власником ОСОБА_10 , в приміщенні літньої кухні на дивані виявлено труп ОСОБА_12 , який одітий в зимову куртку типу дублянка коричневого кольору, шапку в`язану чорного кольору, светр сірого кольору, светр коричневого кольору, футболку зеленого кольору, джинси чорного кольору, труси голубого кольору, черевики коричневого кольору та носки теплі чорного кольору. При проведенні поверхневого огляду тіла трупа на правому оці виявлено синець фіолетового кольору, в лобній області голови з правої сторони виявлено садно подовгуватої форми, на потиличній частині голови виявлено садно продовгуватої форми, на животі по середині виявлено синець синюшного кольору з нерівними краями.

Також, як вбачається із вказаного протоколу огляду трупа, при поверхневому огляді трупа ОСОБА_12 слідів насильницької смерті не виявлено. Проте, судом встановлено, що вказана обставина не відповідає дійсності, виходячи з наступних підстав. Так, із показань в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , які приймали участь у проведенні цієї слідчої дії, встановлено, що в приміщені кімнати літньої кухні, де був виявлений труп ОСОБА_12 , було темно, вікна були завішені шторами. Тому при огляді трупа використовувались ліхтарики на телефоні для кращого освітлення приміщення, а тому вони майже нічого не бачили. Під курткою у ОСОБА_12 була футболка і два светра, які всі разом піднімали до верху. При цьому під час огляду одяг із трупа не знімали. Вважають, що під час огляду трупа рану на грудній клітці не було виявлено через погане освітлення в приміщенні. Як вбачається із таблиць-ілюстрацій труп ОСОБА_18 знаходиться на дивані, при цьому ОСОБА_12 дійсно одітий в одяг, що зазначений у протоколу огляду трупа. На зображенні під №№10,11,12,13 (т.2 а.с.10, 12, 13) зафіксовано, як чиїсь чоловічі руки під час поверхневого огляду трупа ОСОБА_12 піднімають одяг до верху лише частково, таким чином, що повністю грудна клітка ОСОБА_12 , а саме її верхня частина, де експертом в подальшому під час проведення експертизи трупа ОСОБА_12 і була виявлена колото-різана рана передньої поверхні лівої половини грудної клітки, не проглядалася. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 ствердив, що він піднімав на трупі ОСОБА_12 одяг при огляді і на зображеннях під №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 зафіксовано саме його руки. Таким чином, на переконання суду обвинувачений ОСОБА_10 , достовірно знаючи про місце розташування колото-різаної рани на трупі ОСОБА_12 , з метою приховання цього факту та уникнення відповідальності за умисне протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_12 , таким чином підняв одяг на трупі ОСОБА_12 під час його поверхневого огляду, щоб не було виявлено колото-різаної рани. Саме із врахуванням тих обставин, що поверхневий огляд трупа ОСОБА_12 проводився в погано освітленому приміщенні, одяг із трупа не знімався, а лише частково піднімався обвинуваченим ОСОБА_10 до місця розташування рани з метою приховання цього факту, на переконання суду слідчим в ході проведення цієї першочергової слідчої дії і не було виявлено наявності слідів насильницької смерті, зокрема колото-різаної рани передньої поверхні лівої половини грудної клітки, та відповідно не зафіксовано цієї обставини в протоколі огляду трупа.

Як вбачається з направлення на проведення дослідження трупа (т.2 а.с.17) слідчим СВ Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_19 07 лютого 2019 року після проведеного огляду місця події труп потерпілого ОСОБА_12 був направлений лікарю судово-медичному експерту Дунаєвецького відділення Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_20 для дослідження.

Довідкою слідчого СВ Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_19 від 07 лютого 2019 року №820/105-2019 (т.2 а.с.18), повідомленням цього ж слідчого першому заступнику керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_21 про початок досудового розслідування від 07 лютого 2019 року №821/105-2019 (т.2 а.с.19), повідомленням першого заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_21 заступнику начальника Дунаєвецького ВП-начальнику СВ Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_22 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 07 лютого 2019 року №76-36-19 (т.2 а.с.20) та постановою першого заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_21 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 07 лютого 2019 року (т.2 а.с.21) підтверджено, що слідчим ОСОБА_19 07 лютого 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 відомості по факту виявлення трупа потерпілого ОСОБА_12 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України, розпочато у даному кримінальному провадженні досудове розслідування та призначено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів в цьому кримінальному провадженні в складі прокурорів Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_23 . Тобто зазначеними процесуальними документами підтверджено повноваження слідчого ОСОБА_19 та прокурора ОСОБА_6 на здійснення повноважень відповідно слідчого та процесуального прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Висновком експерта №14 від 08-26 лютого 2019 року з таблицями-ілюстраціями (т.1 а.с.132-139), наданого за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 із врахуванням висновків експертів №56 від 11.02.2019 року (т.1 а.с.140), №269 від 13-20.02.2019 року (т.1 а.с.141), №330 від 13-14.02.2019 року (т.1 а.с.142), №55 від 19-20.02.2019 року (т.1 а.с.144) (далі висновок експерта №14) та висновком експерта №22 від 27 січня - 17 лютого 2020 року (т.2 а.с.84-94), наданого за результатами проведення комплексної судово-медико-криміналістичної експертизи із врахуванням висновків експертів від 08-26 лютого 2019 року з таблицями-ілюстраціями (т.1 а.с.132-139), №153 від 27-30.01.2020 року (т.2 а.с.95), №32 від 07-14 лютого 2020 року (т.2 а.с.96-108) (далі висновок експерта №22) підтверджено виявлення на трупі потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаного проникаючого сліпого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з раною та синцем навколо рани в лівій пипковій ділянці, з ушкодженням міжреберних м`язів по середньо-ключичній лінії зліва між 3 та 4 ребрами, серцевої сорочки по лівій поверхні в нижній третині та бокової поверхні лівого шлуночка серця, що ускладнилось гемоперікардіумом (кровотечею в серцеву сорочку) 400 мл.

Також висновком експерта №22 та висновком експерта №56 від 20-22 лютого 2019 року (т.1 а.с.218-222), підтверджено ті обставини, що виявлені на трупі потерпілого ОСОБА_12 зазначені вище тілесні ушкодження мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які були небезпечними для життя в момент заподіяння, могли утворитись від однієї дії твердого плоского, з можливим вмістом солей 3-х валентного заліза, однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що має тупий (ймовірно «П» подібний на поперечному перетині) «обушок» з добре вираженими ребрами, гострий кінець (вістря) та одне лезо з гострою ріжучою крайкою, незадовго до настання смерті, зокрема в термін не менше 6-12 годин до настання смерті та в даному випадку мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_12 стало колото-різане проникаюче сліпе поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з раною та синцем навколо рани в лівій пипковій ділянці, з ушкодженням міжреберних м`язів по середньо-ключичній лінії зліва між 3 та 4 ребрами, серцевої сорочки по лівій поверхні в нижній третині та бокової поверхні лівого шлуночка серця, що ускладнилось гемоперікардіумом (кровотечею в серцеву сорочку) 400 мл та тампонадою серця, що призвело до стиснення серця, яке і явилось безпосередньою причиною смерті.

Враховуючи характер трупних змін, встановлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 (висновок експерта №14 від 08.02.2019р.-26.02.2019р.), а саме: добре розвинуте трупне заклякання у всіх групах м`язів, трупні плями при натискуванні на них пальцем блідніють та відновлюють свій колір через 30 хвилин, можна говорити, що смерть ОСОБА_12 настала в термін не більше 24-36 годин до проведення судово-медичної експертизи трупа 08.02.2019р.

Крім того, зазначеним висновком експерта №22 встановлено, що виявлені на лицевій поверхні чотирьох різних предметів чоловічого верхнього плечового одягу (куртка чи дублянка, джемпер, светр і футболка), який знаходився на трупі ОСОБА_12 , не пов`язані із повсякденним вжитком цього одягу, пошкодження, а саме: на зимовій хутряній куртці чи дублянці окреме, проникаюче або наскрізне колото-різане пошкодження матеріалу верху середньої третини лівої поли; на джемпері два окремих, проникаючих або наскрізних пошкоджень ниток трикотажної пряжі, з яких одне колото-різане пошкодження середньої третини лівої половини переду та одне різане пошкодження середньої третини лівої половини переду; на светрі одне окреме проникаюче колото-різане пошкодження ниток трикотажної пряжі середньої третини лівої половини переду; на футболці одне окреме, проникаюче колото-різане пошкодження ниток трикотажної пряжі середньої третини лівої половини переду, при відсутності істотних розбіжностей між ними, по своїй кількості, формі, характеру і локалізації - за умови пошарового розташування зазначених предметів верхнього плечового одягу один на одному є подібними між собою, а це дає змогу вважати, що вони були заподіяні однією односпрямованою дією ймовірно одного і того ж самого твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, який має тупий, вірогідно і «П» подібний на поперечному перетині, «обушок» з добре вираженими ребрами, гострий і недеформований кінець чи вістря та одне лезо з гострою ріжучою крайкою.

Для заподіяння колото-різаного проникаючого сліпого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з раною та синцем навколо рани в лівій пипковій ділянці, з ушкодженням міжреберних м`язів, серцевої сорочки та серця мала бути достатня сила дії травмуючого предмету, оскільки, крім проникаючого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів травмуючий предмет пошкодив чотири предмети верхнього одягу ОСОБА_12 , а саме: куртку чи дублянку, джемпер, светр і футболку, які розташовувались пошарово на тілі потерпілого.

Твердження захисника ОСОБА_11 про те, що висновок експерта №14 від 08-26 лютого 2019 року на підставі п.3 ч.2 ст.87 КПК України є недопустимим доказом, як такий, що отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема порушення права особи на захист, оскільки для участі в експертному дослідженні не було запрошено ні обвинуваченого ні його захисника, а перед проведенням експертизи обвинуваченому не роз`яснено його права і обов`язки, чим порушено встановлене у п.13 ч.1 ст.7, ст.20, ч.1 ст.2, п.2 ч.3, ч.5 ст.42 КПК України право ОСОБА_10 на захист, а також в порушення вимог п.4.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995р. №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» судовим експертом не встановлено особу обстежуваного потерпілого ОСОБА_12 за паспортом чи іншим документом, що його замінює, не грунтуються на вимогах закону, оскільки діючим Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено обов`язку експерта запрошувати підозрюваного чи обвинуваченого та їх захисника для участі в експертному дослідженні, а також роз`яснення підозрюваному чи обвинуваченому їх прав і обов`язків перед проведенням експертизи. Що стосується, відсутності у висновку експерта даних про те, що судовим експертом встановлено особу обстежуваного потерпілого ОСОБА_12 за паспортом чи іншим документом, що його замінює, то на переконання суду відсутність таких відомостей у висновку не свідчить про те, що експерт не встановлював особу обстежуваного потерпілого ОСОБА_12 . До того ж, як вбачається з висновку експерта у ньому експертом зазначено повністю анкетні дані обстежуваного, зокрема його прізвище, ім`я та по-батькові, а також дата народження та місце реєстрації, які експерт міг встановити лише з документу, що посвідчує особу обстежуваного, що свідчить про виконання експертом вимоги п.4.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995р. №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Даними протоколу огляду трупа від 08 лютого 2019 року з доданими до нього таблицями-ілюстраціями (т.1 а.с. 148-162), відповідно до яких слідчим у приміщенні моргу Дунаєвецького МРВ СМЕ проведено додатковий огляд трупа ОСОБА_12 , на тілі якого під час огляду виявлено тілесні ушкодження, які зазначені експертом у висновку №14, в тому числі колото-різане проникаюче сліпе поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з раною та синцем навколо рани в лівій пипковій ділянці. Також під час огляду було оглянуто з подальшим вилученням одяг, в який був одягнутий потерпілий ОСОБА_12 при доставленні його в морг, зокрема дублянка, синтетична, коричневого кольору, на штучному хутрі, коричневого кольору, по передній поверхні з металевою блискавкою, яка по передній поверхні лівої половини дублянки, на висоті 48 см від нижнього краю та в 18 см від лівого бокового шва має 1 пошкодження тканини дублянки, щілеподібної форми, вертикально розташоване, з загостреним верхнім кінцем, П подібним нижнім, розміром 1,8 х 0,5 см, а по задній поверхні лівого рукава в нижній третині є 4 ділянки забрудненості тканини рукава темно червоною підсохлою рідиною, що нагадує кров; светр шерстяний, сірого кольору, по передній поверхні светра зліва на висоті 39 см від нижнього краю светра і в 16 см від лівого бокового шва має пошкодження тканини светра, продовгуватої форми, вертикального розташоване, з розволокненням нитки по краях, розміром 2,0 х 0,5 см, а в нижній третині лівої половини светра 2, по передній поверхні правої половини светра 5, в ділянці коміра - 1 є 8 ділянок забрудненості аналогічною рідиною; светр шерстяний, синього кольору, по передній поверхні зліва, на висоті 31 см від нижнього краю та в 16 см від лівого бокового шва має пошкодження тканини светра, щілеподібної форми, розміром 2,0 х 0,5 см, а по передній поверхні светра зліва є 3 ділянки забрудненості аналогічною рідиною; футболка синтетична, блакитного кольору, по передній поверхні її зліва на висоті 37 см від нижнього краю і в 14 см від лівого бокового шва має пошкодження тканини футболки, щілеподібної форми, з загостреним верхнім кінцем, П подібним нижнім, розміром 1,8 х 0,5 см, а передня поверхня футболки в середній та нижній третині забруднена темно червоною рідиною, що нагадує кров; штани джинсові, чорного кольору, забруднені в сірий бруд, тканина джинсів мокра з різким запахом сечі; плавки синтетичні, сірого кольору; носки синтетичні, темно синього кольору; черевики зимові шкіряні, коричневого кольору, на литій гумовій підошві, чорного кольору та шапочка спортивна, шерстяна, чорного кольору.

Зазначений одяг потерпілого ОСОБА_12 після його вилучення постановою слідчого про визнання та передачу на зберігання речових доказів від 08 лютого 2019 року (т.1 а.с.238) на підставі ст.ст.98,100 КПК України визнаний у даному кримінальному провадженні речовими доказами та переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області. Також цей одяг у відповідності до вимог ст.357 КПК України був оглянутий судом в судовому засіданні. При цьому під час огляду дублянки, джемпера, светра та футболки підтверджено наявність на них механічних пошкоджень, що вказані в зазначеному вище протоколі огляду трупа від 08 лютого 2019 року та висновку експерта №22.

А як вбачається з висновку додаткової експертизи №1 висновку експерта №14 від 26 лютого 2019 року (т.1 а.с.214-215) характер, локалізація та механізм ушкоджень на одязі трупа ОСОБА_12 (на дублянці, двох светрах, футболці) відповідає виявлених на трупі ОСОБА_12 тілесним ушкодженням.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину об`єктивно підтверджується даними протоколів про результати аудіо-, відеоконтролю місця від 21 лютого 2019 року (т.1 а.с.230-231) та протоколу огляду та прослуховування звукозапису від 27 лютого 2019 року (т.1 а.с.232-233), який проводився у відповідності до визначеного діючого КПК України порядку, зокрема на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького апеляційного суду щодо надання дозволу на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи, в зв`язку з проведенням негласних слідчих (розшукових) дій від 08 лютого 2019 року (т.1 а.с.228). При цьому, як вбачається із зазначених процесуальних джерел доказів на той час підозрюваний ОСОБА_10 , знаходячись у приміщенні камери ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул.Коцюбинського,35/2) 09 лютого 2019 року під час розмови із співкамерником підтвердив той факт, що під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_12 , який виник з приводу того, що останній обмочився і відмовився переодягатися, наніс ножом потерпілому один удар в область передньої поверхні лівої половини грудної клітки.

Таким чином, проаналізувавши в сукупності зазначені вище докази та показання самого обвинуваченого щодо використання ним для заподіяння потерпілому тілесного ушкодження кухонного ножа, суд дійшов до однозначного висновку про те, що ОСОБА_10 , утримуючи в руці кухонний ніж, умисно наніс ним ОСОБА_12 зі значною силою один цілеспрямований удар в область передньої поверхні лівої половини грудної клітки, де знаходиться життєво-важливий орган людини серце, чим заподіяв ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді колото-різаного проникаючого сліпого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з раною та синцем навколо рани в лівій пипковій ділянці, з ушкодженням міжреберних м`язів по середньо-ключичній лінії зліва між 3 та 4 ребрами, серцевої сорочки по лівій поверхні в нижній третині та бокової поверхні лівого шлуночка серця, що ускладнилось гемоперікардіумом (кровотечею в серцеву сорочку) 400 мл та тампонадою серця, від отримання яких ОСОБА_12 помер на місці події.

А висновком експерта № 80 від 14 лютого 2019 року (т.1 а.с.216-217) підтверджено ті обставини, що ОСОБА_10 на момент вчинення злочину і на теперішній час міг та може усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій, на момент вчинення злочину мік керувати своїми діями. ОСОБА_10 на момент вчинення злочину психічним захворюванням не страждав та не страждає таким і на даний час. Як і підтверджують ті обставини, що ОСОБА_10 в стані тимчасового розладу психічної діяльності, іншого хворобливого стану психіки не знаходився та застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Таким чином, зазначеним висновком експерта підтверджено ту обставину, що відносно скоєного і на теперішній час ОСОБА_10 можна вважати осудним.

Крім зазначених вище доказів, сторона обвинувачення на підтвердження доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння надала суду протокол огляду місця події від 08 лютого 2019 року з доданими до нього таблицями-ілюстраціями та схемою (т.1 а.с.163-178), а також відеозаписом цієї слідчої дії (т.1 а.с.179), що був продемонстрований в судовому засіданні, відповідно до яких під час проведення огляду місця події домогосподарство АДРЕСА_1 , в приміщенні літньої кухні в дерев`яній мисці виявлено та вилучено кухонний ніж із дерев`яною ручкою, яка обмотана ізолентою, при візуальному огляді якого з обох сторін виявлено плями речовини бурого кольору, схожої на кров.

Проте, у відповідності до вимог статей 86,89 КПК України ці докази сторони обвинувачення судом визнають недопустимими, виходячи з наступних підстав.

Так, приписами частини першої статті 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманих у порядку, встановленому цим Кодексом, а відповідно до вимог частини другої зазначеної статті недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, а згідно з приписами частини другої статті 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. До того ж, приписами частини першої статті 233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Разом з тим, як вбачається з протоколу огляду місця події, огляд домогосподарства АДРЕСА_1 , та розташованої на його території літньої кухні, в приміщенні якої і був виявлений та вилучений кухонний ніж, був проведений слідчим в порушення вимог ч.2 ст.237, ч.2 ст.234 КПК України без ухвали слідчого судді, як і відсутні в зазначеному протоколі відомості про те, що слідчий проник до вказаного приміщення та провів в подальшому його огляд за добровільною згодою особи, яка ним володіє, як того вимагають приписи ч.1 ст.233 КПК України. У протоколі лише зазначено, що огляд проводився на підставі повідомлення (без зазначення якого саме), що діючим КПК України взагалі не передбачено.

Таким чином, судом встановлено, що зазначений вище протокол огляду місця події з додатками як докази отримані не у встановленому КПК України порядку, а тому на підставі ст.ст.86,89 КПК України їх дані визнаються судом недопустимими.

В рішенні по справі «Гефген проти Німеччини» (рішення від 30 червня 2008 року, заява №22978/05) Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

З урахуванням вищевказаної доктрини «плодів отруєного дерева» судом визнаються недопустимими доказами сторони обвинувачення й дані протоколу огляду від 12 лютого 2019 року (т.1 а.с.225), відповідно до якого оглянуто кухонний ніж із плямами бурого кольору, ззовні схожими на кров, який був вилучений в ході огляду місця події 08 лютого 2019 року домоволодіння АДРЕСА_1 , та зроблених в ході цієї слідчої дії з леза ножа змивів на марлевий тампон, а також дані висновку експерта №43 від 18-21 лютого 2019 року (т.1 а.с.226-227), відповідно до якого на тампоні марлевому, на який зроблено змив з леза ножа, знайдена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_12 , оскільки вказані протокол огляду та висновок експерта ґрунтуються на недопустимих доказах, отриманих під час проведення зазначеного вище огляду місця події.

Враховуючи те, що судом визнано недопустимим доказом висновок експерта №43 від 18-21 лютого 2019 року, то судом, як наслідок, також визнаються неналежними доказами і висновки експертів №42 від 11.02.2019 року (т.1 а.с.223) та №41 від 13.02.2019 року (т.1 а.с.224), якими визначалася групова належність крові потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки вказані обставини були необхідні лише для проведення судово-медичної експертизи марлевого тампону, на який було зроблено змив з леза ножа, за результатами проведення якої і було надано висновок експерта №43 від 18-21 лютого 2019 року. А оскільки висновок експерта №43 визнаний судом недопустимим доказом, то і висновки експертів №42 від 11.02.2019 року та №41 від 13.02.2019 року в такому випадку визнаються судом неналежними доказами, оскільки їх дані прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Також судом визнаються недопустимими докази на підтвердження винуватості обвинуваченого в інкримінованому злочину надані стороною обвинувачення дані протоколу проведення слідчого експерименту за участю на той час підозрюваного ОСОБА_10 від 08 лютого 2019 року (т.1 а.с.209-211) та відеозапису цієї слідчої дії (т.1 а.с.213), що був продемонстрований в судовому засіданні, відповідно до яких ОСОБА_10 розповів та продемонстрував на місці події як та при яких обставинах між ним та потерпілим ОСОБА_24 відбувався словесний конфлікт, в ході якого він наніс останньому удар ножом в грудну клітку, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог частини п`ятої статті 240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Разом з тим, як вбачається зі змісту зазначеного протоколу проведення слідчого експерименту та переглянутого у судовому засіданні відеозапису зазначеної слідчої дії, вказана слідча дія в порушення вимог ч.5 ст.240 КПК України проводилися без добровільної згоди особи, яка володіє цим житлом, та без ухвали слідчого судді.

Таким чином, судом встановлено, що зазначений протокол слідчого експерименту як доказ отриманий не у встановленому КПК України порядку, а тому його дані та відеозапис фіксування технічними засобами цієї слідчої дії на підставі ст.ст.86,89 КПК України також судом визнаються недопустимими.

Таким чином, суд, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов наступних висновків.

Дії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 , мали місце та містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і становлять собою умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство). Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні зазначених дій повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за їх вчинення.

Разом з тим, прокурором в обвинувачення ОСОБА_10 ставиться в вину те, що він, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_12 , взявши зі столу кухонний ніж у праву руку та з метою вбивства потерпілого, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, умисно наніс зі значною силою ОСОБА_12 один цілеспрямований удар в область передньої поверхні лівої половини грудної клітки, де знаходиться життєво-важливий орган людини серце, чим заподіяв потерпілому відповідні тяжкі тілесну ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, від отримання яких ОСОБА_12 помер на місці події. Тобто, на переконання прокурора ОСОБА_10 , умисно позбавляючи життя потерпілого ОСОБА_12 , діяв з прямим умислом, який відповідно до вимог ч.2 ст.24 КК України має місце тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Проте, прокурором у судовому засіданні будь-якими належними, достатніми та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.ст.91,92 КПК України не доведено тієї обставини, що ОСОБА_10 при нанесені одного удару ножом в область передньої поверхні лівої половини грудної клітки потерпілого ОСОБА_12 саме бажав настання суспільно небезпечного наслідку своїх дій у вигляді смерті останнього, тобто діяв з прямим умислом.

До того ж, у відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на користь такої особи визначено і ч.4 ст.17 КПК України.

Таким чином, із врахуванням вище наведеного, суд вважає за необхідне при зазначенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, зазначити, що ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний непрямий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , при нанесенні зі значною силою одного цілеспрямованого удару в область передньої поверхні лівої половини грудної клітки останнього, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, тобто діяв з непрямим умислом, який відповідно до вимог ч.3 ст.24 КК України має місце тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Часткове визнання ОСОБА_10 вини у вчиненні інкримінованого йому злочині розцінюється судом як його намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжчого злочину та понести справедливе покарання за вчинене особливо тяжке суспільно небезпечне діяння, а його твердження про те, що він позбавив життя потерпілого ОСОБА_12 через необережність повністю спростовується наступним.

Так, під час проведення досудового розслідування та в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 з метою уникнення кримінальної відповідальності та справедливого покарання за вчинений особливо тяжкий злочин висовував свою версію події, при якій він наніс потерпілому ОСОБА_12 удар ножом, в результаті чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від отримання яких ОСОБА_12 помер на місці події. Зокрема, на підтвердження своєї версії розвитку подій ОСОБА_10 стверджував, що під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_12 , саме з метою припинення конфлікту хотів штовхнути ОСОБА_12 рукою в грудну клітку. Забувши при цьому, що ніж знаходиться в його руках, сидячи на підлокітнику розкладного крісла, тримаючи в правій руці ніж, не піднімаючись із крісла, повернувся ліворуч, де на дивані сидів ОСОБА_12 , нахилився та вдарив його правою рукою в область серця. При цьому ОСОБА_12 в момент удару також нахилився вперед до нього.

Разом з тим зазначена версія обвинуваченого, яка спрямована ним на переконання суду щодо заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_12 через необережність, та відповідно наявності в його діях ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, тобто вбивства через необережність, а не ч.1 ст.115 КК України умисного вбивства, як це йому інкримінується, повністю спростована висновком експерта №22, відповідно до якого для заподіяння потерпілому ОСОБА_12 колото-різаного проникаючого сліпого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з раною та синцем навколо рани в лівій пипковій ділянці, з ушкодженням міжреберних м`язів, серцевої сорочки та серця мала бути достатня сила дії травмуючого предмету, оскільки, крім проникаючого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів травмуючий предмет пошкодив чотири предмети верхнього одягу ОСОБА_12 , а саме: куртку чи дублянку, джемпер, светр і футболку, які розташовувались пошарово на тілі потерпілого.

Таким чином, зазначеним вище доказом повністю спростовано твердження обвинуваченого щодо нібито необережного заподіяння ним смерті потерпілого ОСОБА_12 , оскільки при вказаному обвинуваченим механізмі заподіяння потерпілому колюче-ріжучого проникаючого сліпого поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітки, із врахуванням наявності на ОСОБА_12 верхнього одягу а саме: куртки чи дублянки, джемпера, светра і футболки, які розташовувались пошарово на тілі потерпілого, без застосування достатньої сили при нанесенні удару ножом, потерпілому не було би заподіяно зазначеного тяжкого тілесного ушкодження.

Не грунтуються на вимогах закону і твердження захисника ОСОБА_11 про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_10 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_12 та необхідність кваліфікації дій його підзахисного за ч.2 ст. 121 КК України, виходячи з наступних підстав.

Так, частина 1 статті 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В свою чергу, частина 2 статті 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків.

Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Непрямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 ст. 24 КК України).

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

З досліджених зазначених вище доказів судом враховуються ті обставини, що обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину ніж - тобто інструмент для різання, що складається з леза та ручки, а тому була велика ймовірність того, що при його застосуванні можна заподіяти смерть людині. При цьому ОСОБА_10 цілеспрямовано зі значною силою наніс потерпілому один удар ножем в область передньої поверхні лівої половини грудної клітки, тобто в те місце, де знаходиться життєво-важливий орган людини серце, яке є одним із найвразливішим органом життєдіяльності людини, адже забезпечує безперервний кровообіг, пошкодження якого з великою ймовірністю призводить до смерті.

Отже, враховуючи зазначені обставини, на переконання суду, обвинувачений ОСОБА_10 мав непрямий умисел саме на заподіяння смерті потерпілого, а не на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином проти життя особи та становить собою підвищену суспільну небезпечність, особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів (т.1 а.с.237), хоча згідно зі ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, за місцем проживання характеризується посередньо, як такий, що зловживає алкогольними напоями, проте щодо якого не надходило скарг (т.1 а.с.236), на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, внаслідок вчинення якого настала смерть людини, та обставини його вчинення, особу винуватого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.115 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У зв`язку із вчиненням особливо тяжкого злочину проти життя особи та з огляду на тяжкі наслідки його вчинення, а також відсутністю декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_10 покарання вимог ст. 69 КК України.

Цивільний позов не пред`являвся.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_10 вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення якого йому призначено реальне покарання у виді позбавлення волі, а також з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_10 обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

Строк покарання ОСОБА_10 обчислювати з 01 квітня 2020 року, зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08 лютого 2019 року по 31 березня 2020 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо ОСОБА_10 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази, що зазначені в постановах слідчого СВ Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_19 про визнання та передачу на зберігання речових доказів від 08, 22 лютого 2019 року та передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.1 а.с. 238-249), знищити.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3