Справа № 182/3570/20
Провадження № 1-кс/0182/853/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.06.2020 м. Нікополь
Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл..
ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Нікополі клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2020 за № 0001164 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, на утриманні нікого не має, із середньою освітою, раніше судимий:
-21.02.2013 Нікопольським міськрайонним судом за ч.4 ст.296 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-13.10.2014 Нікопольським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 10 днів позбавлення волі. Звільнився 26.08.2016 з Дніпропетровської ВК № 89,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

24.06.2020 до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. надійшло клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2020 за № 0001164 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовано тим, що 25.04.2020 приблизно о 02.30-03.00 год. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 незаконно без дозволу квартиронаймачів зайшли до квартири АДРЕСА_2 і почали вимагати з ОСОБА_8 , як власника автомобіля «Опель Вектра ЗНГ» д.н.з. НОМЕР_1 , негайно відшкодувати нібито ним спричинені збитки шляхом сплати грошових коштів у розмірі 300 доларів США та 500 грн. Коли ОСОБА_8 повідомив, що в нього немає таких грошей, ОСОБА_5 , застосовуючи до останнього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я вивів його на подвір`я, де почав вимагати від останнього передати технічний паспорт та ключі від автомобіля «Опель Вектра ЗНГ» д.н.з. НОМЕР_1 .
В цей час до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з під`їзду вийшов
ОСОБА_7 та повідомив, що він знайшов ключі від автомобіля «Опель Вектра ЗНГ» д.н.з. НОМЕР_1 . Після цього ОСОБА_5 декілька разів ударив ОСОБА_8 по обличчю та повторно почав вимагати від останнього технічний паспорт від вищевказаного автомобіля. ОСОБА_8 повідомив, що всі документи знаходяться в бардачку автомобіля.
Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 направились до охоронюваної стоянки, спеціально призначеної для постійного зберігання транспортних засобів, розташованої поряд із залізничним вокзалом по вул. Героїв Чорнобиля, 56 в м. Нікополі Дніпропетровської області, де, ввівши в оману охоронця стоянки, підійшли до транспортного засобу - автомобіля марки «Опель Вектра ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі довіреності від 30.05.2018 року належить ОСОБА_8 .
Далі, перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , розподіливши між собою ролі, проникли в середину вказаного автомобіля, після чого ОСОБА_7 , скориставшись раніше викраденим ключем від замка запалювання автомобіля «Опель Вектра ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , запустив двигун даного автомобіля в робочий стан, а ОСОБА_5 тим часом сидів поряд на передньому пасажирському сидінні та слідкував за тим, щоб їх злочинні дії не були виявлені випадковими свідками. Після чого, ОСОБА_5 з ОСОБА_7 від`їхали на належному ОСОБА_8 автомобілі марки «Опель Вектра ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від місця його стоянки, тим самим отримавши змогу розпорядитись викраденим транспортним засобом на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 25.04.2020 року приблизно о 03.00 04.00 год. незаконно проник на територію охоронюваної стоянки спеціально призначеної для постійного зберігання транспортних засобів, розташованої поряд із залізничним вокзалом по вул. Героїв Чорнобиля, 56 в м. Нікополі Дніпропетровської області, де умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, заволодів транспортним засобом автомобілем марки «Опель Вектра ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №19/104-10/2/167 від 30.04.2020 складає 42 141,37 грн., який на підставі довіреності від 30.05.2018 року належить ОСОБА_8 , чим завдав останньому матеріальний збиток на вказану суму.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з проникненням у інше сховище.
24.06.2020 ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив умисний, корисливий особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 8 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання, що може спонукати його переховуватись від слідства та суду; вчинив умисний, корисливий злочин; він не має міцних соціальних зв`язків, на утриманні нікого не має, у нього немає постійного місця роботи та постійного законного джерела заробітку, є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він вже переховувався та був оголошений у розшук; може незаконно впливати на потерпілу, свідків, оскільки йому відомо місце їх мешкання; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, аналогічне тому, у якому підозрюється. Інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам, оскільки, особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможуть запобігти ризику переховування від слідства та/або суду, впливу на потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому підозрюється. У його оточенні немає осіб, які заслуговують на довіру й зможуть поручитися за виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Також, підозрюваний не працює і не має законних джерел існування. З урахуванням викладеного, слідчий просить обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, оскільки вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а також є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Заперечував факт вчинення злочину, пояснюючи це тим, що у салон автомобіля його запросив ОСОБА_7 , який пояснив, що автомобіль хлопці йому дали покататися добровільно. У нього стався словесний конфлікт з одним з хлопців, тому він не чув, про що розмовляв ОСОБА_7 . У цю квартиру їх запросили, вони там спочатку вживали разом алкогольні напої. Хоча він цього злочину не вчиняв, в інтересах слідства просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ніяких намірів переховуватися від слідства та суду не має, він має постійне місце проживання - АДРЕСА_1 , де він мешкає разом з батьками та цивільною дружиною. Зобов`язується з`являтися до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, будь-якого наміру здійснювати тиск на потерпілого та свідків він не має, ухилятися від слідства та суду також не буде.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 проти клопотання слідчого заперечував, просив задовольнити клопотання його підзахисного та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 ст. 194, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, як це зазначено у ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;
3) вік та стан здоров`я;
4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію;
7) майновий стан;
8) наявність судимостей;
9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Як вбачається з наданих копій матеріалів, 24.06.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з проникненням у інше сховище.
Враховуючи відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» позицію Європейського суду, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється на початковому рівні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується протоколом допиту потерпілого, свідків, протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом огляду речового доказу. При визначені обґрунтованості підозри слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Перевіряючи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України /переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду/ об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тому без застосування жодного запобіжного заходу до нього, останній зможе залишити місце свого проживання. Ризик незаконного впливу на свідків /п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК/, також є недоведеним, оскільки не надано відомості стосовно яких саме свідків йде мова.
Разом з тим, слідчий суддя суд не погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України в тій мірі, що для його запобігання необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановленого судом щодо останнього ризику лише у такий спосіб, оскільки недоведені стороною обвинувачення в судовому засіданні наявності щодо підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, викладених у клопотанні слідчого, крім переховування від органів досудового розслідування та/або суду, і на думку слідчого судді, доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через існування вищевказаного ризику є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення-злочину, та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Разом з тим, хоча злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відбувся 25.04.2020, будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 ухилявся від слідства судді не надано і в клопотанні про це не зазначено.
У провадженні Нікопольського міськрайонного суду вже знаходяться кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України, однак обвинувачений ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу відносно якого скінчився, не ухиляється від явки до суду.
Таким чином, оскільки наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, до ОСОБА_5 , з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж триманням під вартою, а саме домашній арешт з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
Керуючись ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2020 за № 0001164 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу органу досудового розслідування, прокурора, суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;
- не відлучатися із м. Нікополь, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками без дозволу слідчого, прокурора.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл..
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, а також не більше строку досудового розслідування, тобто до 24.08.2020 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду прокурор.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1