КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/79/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

15 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та продовжено строк тримання під вартою до 22 червня 2019 року включно, щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ст. 348 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , подали апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_10 під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисники зазначають про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стверджують, що ОСОБА_10 не має процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, через відсутність повідомлень про те, що з ним будуть проводитись процесуальні дії, зокрема вручення повідомлення про підозру. Додають, що 04.07.2018 ОСОБА_10 намагались повідомити про підозру з порушенням вимог КПК України.
Також сторона захисту зазначає про порушення територіальної юрисдикції в межах якого здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, оскільки Державне бюро розслідувань територіально знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.
Далі в апеляційній скарзі захисники звертають увагу суду на те, що слідчим суддею не вжито передбачених ст. 206 КПК України заходів щодо забезпечення додержання прав ОСОБА_10 , якого не було забезпечено захисником, участь якого є обов`язковою. Стверджують, що продовження строку дії запобіжного заходу є тиском на підозрюваного та додають, що на все майно підозрюваного, дружини та неповнолітнього сина накладено арешт.
Крім того, сторона захисту зазначає, що слідчим суддею не враховано вік підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність родини та утриманців. Додають про невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисників, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
05.07.2013 ОСОБА_10 затриманий на території Республіки Угорщина та 26.03.2014 за результатами проведення процедури екстрадиції доставлений на територію України.
06.07.2014 ОСОБА_10 з метою ухилення від кримінальної відповідальної відповідальності вчинив втечу з-під варти, у зв`язку із чим його того ж дня повторно оголошено у міжнародний розшук.
04.07.2018 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ст. 348 КК України.
19.07.2018 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався.
19.04.2019 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019року задоволено та продовжено строк тримання під вартою до 22 червня 2019 року включно.
Під час розгляду клопотання про продовженнящодо ОСОБА_10 строку тримання під вартою, слідчий суддяправильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозруОСОБА_10 у вчиненніінкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні прокурора.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі огляду місця події від 19.08.2006, висновку експерта №312/3290 від 03.11.2006, протоколі допиту ОСОБА_12 від 20.04.2018, протоколі допиту ОСОБА_13 від 04.07.2018.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_10 на свободу.
Доводи апелянтів щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_10 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Посилання адвокатів на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, родину, утриманців, те, що слідчим суддею не враховано вік підозрюваного, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки.
Доводи захисників стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваного заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, а запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного, слід визнати необгрунтованими, з урахуванням тих обставин, що 04.07.2018 ОСОБА_10 відмовився розписуватися про отримання повідомлення про підозру та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, про що зроблено відповідні відмітки у зазначених документах (а.с 292, 295 т. 1), що підтверджується протоколом вручення письмового повідомлення про підозру від 04 липня 2018 року (а.с. 296-297 т. 1).
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_10 намагались повідомити про підозру з порушенням вимог КПК України, а саме останнього не було забезпечено захисником, участь якого є обов`язковою, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, з урахуванням тих обставин, що порядок складання повідомлення про підозру та вручення її тексту особі, у відповідності до вимог ст.ст. 277, 278 КПК України є процесуальними діями, проте жодна з наведених норм права не містить застереження про необхідність обов`язкової безпосередньої присутності адвоката підозрюваного, який захищає його інтереси у кримінальному провадженні, як під час складання уповноваженою особою тексту повідомлення про підозру, так і під час подальшого вручення цього тексту особі.
Крім того, необхідним буде відмітити, що доводи апеляційної скарги стосовно порушення територіальної підсудності, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, оскільки надана стороною захисту копія ухвали Київського апеляційного суду від 10.05.2019 не може бути підставою для висновку про порушення правил підсудності, оскільки вона постановлена з інших обставин та після прийняття оскаржуваного судового рішення.
Посилання захисників на те, що на все майно підозрюваного, його дружини та неповнолітнього сина накладено арешт, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою.
Порушень в діях слідчого судді вимог ст. 206 КПК України, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання сторони захисту на невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України, слід визнати непереконливими.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисників, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та продовжено щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 22 червня 2019 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4