Справа № 646/2793/20
№ провадження 1-кп/646/695/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.20 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 24.01.2020 відносно обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Знам`янка, Кам`янсько Дніпровського району Запорізької області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого без визначеного місця проживання у м. Харкові, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
22 січня 2020 року близько 23:00 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись неподалік перехрестя в`їзду Мовчаніського та провулку Мовчанівського, поблизу домоволодіння №6 по в`їзду Мовчанівському у м. Харкові, діючи умисно, у ході сварки з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс останньому удар кулаком в голову в область скули з лівого боку, від якого ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на землю. В результаті вказаних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 спричинено, згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-953/2020 від 17.03.2020, закриту щелепно-лицьову травму у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи у ділянці лівого суглобового відростку та тіла на рівні 31 зубу, що не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день) і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (п.п.2.2.1а.б.в і 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).
Крім того, 22 січня 2020 року близько 23:00 години ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись неподалік перехрестя в`їздуМовчаніського та провулку Мовчанівського, поблизу домоволодіння №6 по в`їзду Мовчанівському у м. Харкові, після конфлікту з ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення шляхом вільного доступу відкрито заволодів: мобільним потерпілого торгової марки «Apple Iphone 4S» вартістю 791,66 грн., зарядним пристроєм (адаптером) торгової марки «Apple» вартістю 133,33 грн., USB кабелем ТМ «Remax» вартістю 50,00 грн., а всього на загальну суму 974,99 грн., що знаходились в кишені куртки останнього. Після чого ОСОБА_4 , обернувши вказане викрадене майно на власну користь, залишив місце скоєння злочину, розпорядившись відкрито викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 974,99 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочинів в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто- умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження та за ч.1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 надав наступні свідчення: 22 січня 2020 року близько 23:00 години, знаходячись неподалік перехрестя в`їзду Мовчаніського та провулку Мовчанівського, поблизу домоволодіння №6 по в`їзду Мовчанівському у м. Харкові, наніс раніше незнайомому ОСОБА_5 , удар кулаком в голову в область скули з лівого боку, від якого ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на землю.
Того ж дня, близько 23:00 годин, знаходячись за тією же адресою, після конфлікту з ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу відкрито заволодів: мобільним потерпілого торгової марки «Apple Iphone 4S», зарядним пристроєм (адаптером) торгової марки «Apple», USB кабелем ТМ «Remax», що знаходились в кишені куртки останнього. Після чого залишив місце скоєння злочину, розпорядившись майном на власний розсуд.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто- умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження та ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Велика Знам`янка, Кам`янсько Дніпровського району Запорізької області, українець, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого без визначеного місця проживання у м. Харкові, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря- нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2017 вироком Первомайським районним судом Миколаївської області засуджено ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на 100 годин. Вищезазначений вирок 16.05.2017 року набрав законної сили. Зазначений вирок не виконано, термін виконання вироку закінчився 17.06.2019 року.

Враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення особи від відбування покарання за попереднім вироком, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст.ст.80, 89, 90 КК Українине судимий.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочини середньої тяжкості.
Відповідно до досудової доповіді провідного інспектора Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 від 16.06.2020 року, оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як висока та оцінка небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має високий рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк неможливо та може становити високу небезпеку для суспільства.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому- щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку сторони обвинувачення, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, за ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 1 ст. 186 КК України, в межах санкції кожної окремої статті пов`язане з ізоляцією від суспільства, та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Підстав для звільнення від відбуття покарання з випробуванням судом не встановлено, оскільки ОСОБА_4 раніше в силу 89 КК України раніше не судимий, вирок в вигляді громадських робіт не виконано, враховуючі досудову доповідь, і як свідчать матеріали даного кримінального провадження, на шлях виправлення не став, що характеризує ОСОБА_4 як суспільно-небезпечну особу, яка не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання, а вчинив нові злочини за вищенаведених обставин, що не дає підстави для твердження про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання рахувати з обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 19.03.2020 року.

Цивільний позов не заявлено.
Витрати на залучення експерта стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі

- за ч.1 ст.186 КК України у виді 1 ( одного) року позбавлення волі

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 ( одного) року позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 19.03.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у кримінальному провадженні № 6/392СЕ-20 від 17.03.2020 року в розмірі 471,03 грн.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 року на обільний телефон ТМ «apple Iphone 4s», model: MD276LL/A, imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, в силіконовому чохлі чорного кольору, с різними надписами зеленого кольору, сім карту оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_3 .
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:
-мобільний телефон ТМ «apple Iphone 4s», model: MD276LL/A, imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, в силіконовому чохлі чорного кольору, с різними надписами зеленого кольору, сім карту оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1