г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2082/19
Номер провадження 1-кп/213/305/19
В И Р О К
Іменем України

19 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, кримінальне провадження №0000532 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова вища, розлученого, працюючого на АТ «ПГЗК», згідно ст.89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження -

сторони обвинувачення:
прокурора

Криворізької місцевої прокуратури № 1 - ОСОБА_4 ,

сторони захисту:
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 17.05.2019 приблизно о 14:30 годині, знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «ОМЕГА» Варус - 55, розташованого по пр. Південному, 35 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ до майна, яке знаходилось в торговій залі, діючи умисно, таємно, взяв з полиці з алкогольними напоями пляшку «Старий Кахеті Коньяк 7 років 0,5л», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №1814/19 від 28.05.2019, становить 291 гривню15 копійок та заховав пляшку під свій одяг після чого намагався викрасти та вийти з даного магазину, при цьому ОСОБА_3 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був зупинений працівниками магазину «Варус-55» ТОВ «Омега», після проходження касової зони магазину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю підтвердив всі обставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, вину визнав у повному обсязі, просив кримінальне провадження слухати в скороченому порядку, без виклику свідків та дослідження доказів. Зазначив, що є розлученим та має малолітнього сина ОСОБА_6 , 2003 року народження, на цей час працює офіційно, отримує заробітну плату. У вчиненому щиро розкаюється, запевняє суд, що більше не допустить подібного.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнається судом винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою всіх учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом достовірно з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Крім того, судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, який, зі слів, є розлученим та має малолітнього сина ОСОБА_6 , 2003 року народження, має базову вищу освіту, з 01 грудня 2019 року є інвалідом третьої групи (т.1 а.с.76), з 2017 року працює на ПАТ «Південний ГЗК» на умовах строкового трудового договору (т.1 а.с.77), за місцем роботи характеризується лише з позитивного боку, за місцем проживання характеризується посередньо скарг не надходило (т.2 а.с.52), на обліку у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває (т.2 а.с.50), з листопада 2010 року перебував під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання декількох психоактивних речовин, синдром залежності, знятий з під нагляду в листопаді 2018 року через відсутність повторних звернень більше 3-х (т.2 а.с.51), відповідно до ст.89 КК України є раніше не судимим (т.2 а.с.47-48). Також, суд враховує, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється.

При цьому, суд не приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , за необґрунтованістю, оскільки при відсутності факторів, які підвищують ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення відповідальною особою визначений як середній, і ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється як середній.
Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно вимог ст. 66 КК України - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_3 , який офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, обставину, яка пом`якшує покарання, суд вважає, що покарання йому повинно бути призначене у вигляді штрафу в дохід держави. Підстав для застосування статті 69 КК України судом не знайдено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити за правилами частини 9 статті 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі пляшку коньяку «Старий Кахеті» 0,5л., який знаходиться на відповідальному зберіганні у представника ТОВ «Омега» ОСОБА_7 (т.2 а.с.12,13) залишити ТОВ «Омега».

Матеріали кримінального провадження №0000532 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/2082/19, пр. № 1-кп/213/305/19.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .