ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2314/19 Номер провадження 11-кп/814/754/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 28.04.2020,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 187 КК України.

28.04.2020 Хорольським районним судом Полтавської області відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Задоволено клопотання прокурора про продовження у кримінальному провадженні №0000443 строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187 КК України.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Римарі Гадяцького р-ну Полтавської обл., громадянина України, зареєстрованого : АДРЕСА_1 , у вигляді тримання під вартою продовжено, на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 25.06.2020, включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового арешту, оскільки відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України і застосування запобіжного заходу у виді цілодобового арешту забезпечить належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, так як обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки з непрацездатною матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї обвинуваченого, виданою ВК Краснолуцької сільської ради Гадяцького р-ну Полтавської обл., поясненнями матері обвинуваченого, ОСОБА_7 власника житлового будинку, копіями документів на підтвердження родинних відносин, постійний заробіток, працює в домогосподарстві своєї матері і вітчима, які займаються розведенням великої рогатої худоби, та обробітком земельних ділянок.

15.06.2020 від прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої Прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд провадження за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 №4-р/2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла висновку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час апеляційного перегляду встановлено, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000443 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 187 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених: п.6 ч.2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів; ч.3 ст. 187 КК України, а саме у нападі на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою заволодіння чужим майном ( майном ОСОБА_9 ), поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із проникненням у житло та інші приміщення (за адресою: АДРЕСА_2 ) (а.с. 1-4).
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, продовжуючи ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про те, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України.
Так, під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 187 КК України, і прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я останнього, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей, а тому, є всі підстави вважати, що ризики які існували на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_5 перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інші (менш суворі) запобіжні, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене вище доводи захисника обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності наявних обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.
Колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки з непрацездатною матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї обвинуваченого, виданою ВК Краснолуцької сільської ради Гадяцького р-ну Полтавської обл., поясненнями матері обвинуваченого, ОСОБА_7 власника житлового будинку, копіями документів на підтвердження родинних відносин, постійний заробіток, працює в домогосподарстві своєї матері і вітчима, які займаються розведенням великої рогатої худоби, та обробітком земельних ділянок, але на правильність прийнятого рішення це не впливає.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає вказану скаргу необґрунтованою.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 28.04.2020 щодо ОСОБА_5 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4