печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.02.2020 у кримінальному провадженні № 0000067 про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:
01.04.2020 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, на постанову слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.02.2020 у кримінальному провадженні № 0000067 про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги зазначається, що постанова слідчого є необґрунтованою, оскільки, в силу положень ч. 1 ст. 55 КПК України ОСОБА_3 являється потерпілою особою, що є підставою для скасування рішення слідчого.

Особа, що подала скаргу ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримує та просить скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. На адресу суду направив заяву, в якій проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити. Крім того, просив розглянути провадження за його відсутності.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що третів слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

11.02.2020 ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку направив на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві заяву про визнання останнього потерпілим в кримінальному провадженні № 0000067.

Постановою слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.02.2020 у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_3 , про визнання останнього потерпілим, відмовлено.

Аргументуючи рішення слідчий не зазначив жодних аргументів щодо відмови у задоволення клопотання в частині визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні, обмежившись аргументацією відмови у задоволенні заявленого клопотання в порядку ст. 220 КПК України в частині проведення слідчих дій.

Проте слідчий суддя, з висновками слідчого у постанові від 18.02.2020 погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги не дотримано.

Відповідно до матеріалів скарги вбачається, що відомості до ЄРДР були внесені за заявою адвоката ОСОБА_3 , який повідомив про факт невиконання слідчими Служби безпеки України рішення суду від 15.03.2019, яким останніх зобов`язано внести відомості до ЄРДР за попередньою заявою ОСОБА_3 , у зв`язку з чим у їх діях наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Частиною 1 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 2 статті 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак приходжу до висновку, що таких не має та як наслідок вважаю за необхідне скасувати постанову від 18.02.2020, як таку, що не відповідає вимогам ст. 55 КПК України, а питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000067підлягає повторному розгляду з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин та наведених норм законодавства.

Керуючись ст. ст. 55, 303-304, 307, 309, КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.02.2020 у кримінальному провадженні № 0000067 про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язати слідчого розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні № 0000067.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1