Справа № 145/252/19
Провадження №1-кп/145/19/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05.09.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000210, відносно вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженцем с.Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області, жителем АДРЕСА_1 , громадянином України, раніше несудимим,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

В період часу з 06.07.2018 по 20.08.2018 ОСОБА_7 надавав ОСОБА_6 грошові кошти на придбання макухи соєвої для ведення подальшої господарської діяльності, а саме годівлі свійських тварин. ОСОБА_6 , відповідно до попередньої домовленості здійснював закупку макухи соєвої у ФОП « ОСОБА_8 » за кошти в сумі 1100 гривень за 1 тону.

Маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливий умисел, придбану макуху соєву ОСОБА_6 завозив на територію ферми, що розташована в АДРЕСА_2 . Надалі поза волею ОСОБА_7 , за допомогою інших осіб, які не усвідомлювали протиправність своїх дій, ОСОБА_6 таємно, умисно здійснював крадіжку макухи соєвої в різних кількостях, після чого викрадене майно реалізовував, а виручені кошти витрачав на власні потреби.

Згідно висновку експерта № 735 від 16.11.2018 року:

ринкова вартість 1 т макухи соєвої на момент вчинення злочину, а саме 06.07.2018 могла становити 12 330,00 грн;

ринкова вартість 1 т макухи соєвої на момент вчинення злочину, а саме 13.07.2018 могла становити 12 330,00 грн;

ринкова вартість 1 т макухи соєвої на момент вчинення злочину, а саме 26.07.2018 могла становити 11 483,33 грн;

ринкова вартість 1 т макухи соєвої на момент вчинення злочину, а саме 14.08.2018 могла становити 13 833,33 грн;

ринкова вартість 1 т макухи соєвої на момент вчинення злочину, а саме 20.08.2018 могла становити 13 833,33 грн.

Відповідно до накладної №24 від 06.07.2018 та квитанції до прибуткового касового ордера №24 від 06.07.2018 ОСОБА_6 одержано макуху соєвого у кількості 5,12 тони, тобто на суму 63129,6 гривень; відповідно до накладної №26 від 13.07.2018 та квитанції до прибуткового касового ордера №26 від 13.07.2018 ОСОБА_6 одержано макуху соєвого у кількості 4,92 тони, тобто на суму 60663,6 гривень; відповідно до накладної №27 від 26.07.2018 та квитанції до прибуткового касового ордера №27 від 26.07.2018 ОСОБА_6 одержано макуху соєвого у кількості 5 тон, тобто на суму 57416,65 гривень; відповідно до накладної №29 від 14.08.2018 та квитанції до прибуткового касового ордера №29 від 14.08.2018 ОСОБА_6 одержано макуху соєвого у кількості 5.06 тони, тобто на суму 69996,6 гривень; відповідно до накладної №28 від 28.08.2018 та квитанції до прибуткового касового ордера №28 від 20.08.2018 ОСОБА_6 одержано макуху соєвого у кількості 5,22 тони, тобто на суму 72209,9 гривень.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 323 416,43 грн, що в більше двісті п`ятдесяти разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є великим розміром.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст.185 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції.
ОСОБА_6 дав показання, що дійсно в період з 06.07.2018 по 20.08.2018 він купував для ОСОБА_7 за його кошти макух соєвий для ведення подальшої годівлі свійських тварин. Макух він закуповував у ФОП « ОСОБА_8 » по 1100 гривень за 1 тону та завозив на ферму в с. Урожайне Тиврівського району, а в різних кількостях викрадав та продавав. У вчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Винуватість ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 05.09.2018;
протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26.10.2018, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду від 24.10.2018 здійснено доступ та вилучення накладних, квитанцій до прибуткових касових ордерів та звітів, ведених ОСОБА_6 за липень-серпень 2018 р.;

накладною №24 від 06.07.2018 та квитанцією до прибуткового касового ордера №24 від 06.07.2018, накладною №26 від 13.07.2018 та квитанцією до прибуткового касового ордера №26 від 13.07.2018; накладною №27 від 26.07.2018 та квитанцією до прибуткового касового ордера №27 від 26.07.2018; накладною №29 від 14.08.2018 та квитанцією до прибуткового касового ордера №29 від 14.08.2018, накладною №28 від 28.08.2018 та квитанцією до прибуткового касового ордера №28 від 20.08.2018,

висновком судової товарознавчої експертизи № 735 від 16.11.2018 року, відповідно до якої ринкова вартість 1 т макухи соєвої станом на 06.07.2018 могла становити 12 330,00 грн; ринкова вартість 1 т макухи соєвої станом на 13.07.2018 могла становити 12 330,00 грн; ринкова вартість 1 т макухи соєвої станом на 26.07.2018 могла становити 11 483,33 грн; ринкова вартість 1 т макухи соєвої станом на 14.08.2018 могла становити 13 833,33 грн; ринкова вартість 1 т макухи соєвої станом на 20.08.2018 могла становити 13 833,33 грн.

протоколом огляду від 05.12.2018 р. інтернет-сторінки https://biorin-active.prom.ua.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен нести відповідальність за ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_6 (раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому, обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Вінницьким міськрайонним відділом філії ДУ "Центр пробації", ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: соціально-психологічний супровід службою пробації обвинуваченого, готовність обвинуваченого брати участь у програмах втручання, які надаються службою пробації.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Стягнути з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки 6 (шість) місяців він не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_9