Кримінальне провадження № 629/6464/19
Номер провадження 1-кп/629/218/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0001739 від 26.11.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утримання малолітню дитину, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.05.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 317 КК України, -
в с т а н о в и в :

24 листопада 2019 року, близько 23-50 години ОСОБА_4 знаходився поряд будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, шляхом вільного доступу зайшов до приміщень 2 та 4 під`їздів вказаного будинку звідки таємно викрав: два датчики руху «Luxel IP20 MS03W» вартістю 238,43 грн. та два світлодіодні світильники 5 Вт «Електрострум» вартістю 178,12 грн., чим спричинив ОСББ «1-22», в особі представника потерпілого ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 416,55 грн. Після цього, утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 09.12.2019 року, ОСОБА_4 знаходився у своєму будинку АДРЕСА_1 , де до нього прийшли знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою виготовити та вжити наркотичний засіб первентин - «Винт». В подальшому, ОСОБА_4 маючи умисел, направлений на надання приміщення свого будинку, за вищевказаною адресою для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виготовив наркотичний засіб та запропонував вказаним особам спільно вжити його, на що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погодились. Цього ж дня, в період часу з 19-30 години до 20-10 години, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні ванної кімнати вказаного будинку, виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб первентин, який ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири вжили ін`єкційним шляхом.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочинах.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та місцезнаходження речових доказів при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання та виготовлення наркотичних засобів.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, вчинив злочин в період відбування покарання з іспитовим строком, з середньою спеціальною освітою, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку лікаря нарколога перебуває з приводу синдрому залежності від опіоїдів, за місцем проживання характеризується задовільно.

Згідно досудової доповіді Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 17.02.2020 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є високий, ризик небезпеки для суспільства високий.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, сукупності усіх обставин, що їх характеризують, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочинів і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 317 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання по сукупності злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 70 КК України, призначив покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Також при призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.05.2019 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, та в період іспитового строку знов скоїв злочини, тому суд остаточно призначає покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1, 75,76 КК України у суду немає.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати, оскільки обвинувачений виконував усі покладені на нього обов`язки суду під час досудового розслідування та судового розгляду.
Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з часу затримання ОСОБА_4 .
Цивільний позов по справі не заявлено.

По справі є судові витрати з проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 № 3/3477се-19 від 19.12.2019 року у розмірі 1256 гривень 08 копійок та судово-товарознавчої експертизи № 4133/19 від 13.12.2019 року у розмірі 320 гривень 00 копійок, які підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Крім цього, суд, вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2019 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області були накладені арешти на майно, а саме на два датчики руху, два світильника.
В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.
Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винним за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 317 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.05.2019 року і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 місяця позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з часу затримання ОСОБА_4 .
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 № 3/3477се-19 від 19.12.2019 року у розмірі 1256 гривень 08 копійок та витрати за проведення товарознавчої експертизи № 4133/19 від 13.12.2019 року у розмірі 320 гривень 00 копійок на користь держави (код класифікації доходів бюджету - 24060300, номер рахунку UА0020005, , отримувач - УК Слобідсь/мХарСлобідськи/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету - інші надходження).

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2019, а саме: два датчики руху, два світильника.

Речові докази по справі:

- два датчики руху, два світильника, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, квитанція № 733, номер 19/249 повернути власнику ОСББ «1-22» в особі представника потерпілого ОСОБА_5 ;

- дві тарілки, піпетки, медичні шприці в одному з яких виявлено амфетамін в перерахунку на масу сухого залишку 0,0019 гр, скляні та пластикові колиби, які передані на зберігання до УЛ УМЗ ГУНП в Харківській області, згідно квитанції № 11236 від 23.12.2019 року - знищити.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1