Справа № 495/9188/18
Номер провадження 1-кп/495/62/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0002903 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, з вищою освітою, працюючого заступником директора у фірмі «Р-Стіл-Дізайн» у м. Кишинів, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2016 років народження, раніше не судимого на території України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_10

захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин:

Так, обвинувачений ОСОБА_10 , за невстановлених обставин, незаконно придбав бойові припаси у кількості 60 штук, після чого незаконно, зберігаючи дані патрони, 22 серпня 2018 року, рухаючись на власному транспортному засобі марки «Dacia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на територію України, через міжнародний пункт пропуску «Маяки-Паланка-Удобне», де в ході огляду місця події під заднім бампером з лівої сторони вказаного автомобіля було виявлено та вилучено три картонні коробки, в яких знаходилось патрони калібром 7,62 мм. в кількості 60 штук.

Відповідно до висновку експерта № 618-Б від 22.08.2018 року, надані на дослідження 60 патронів, які були вилучені 22.08.2018, під час огляду транспортного засобу марки «Dacia», молдавської реєстрації, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в міжнародному пункті пропуску, для автомобільного сполучення «Паланка», є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм. поміжними патронами 7,62х39.

Надані на дослідження 60 патронів до стрільби придатні, виготовлені промисловим способом.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_10 органами досудового слідства кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України не визнав у повному обсязі та пояснив, що 22 серпня 2018 року, приблизно о 02.30 год. він разом зі своєю дружиною на власному автомобілі марки «Dacia», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули на пункт пропуску «Маяки-Паланка-Удобне», з ціллю перетину кордону України, так як вони хотіли поїхати на ринок 7 кілометр для покупок. Знаходячись на автопереході пункту пропуску вони без будь яких проблем пройшли контроль прикордонників Р. Молдови, які нічого не виявили, після чого їх почали доглядати прикордонники України. Він одразу звернув увагу, що прикордонники України стали відразу проявляти інтерес до його автомобіля, дали їм заповнити декларацію, яку він раніше по заїзду ніколи не заповнював. На запитання навіщо її заповнювати, прикордонники сказали, що просто так потрібно. Заповнивши декларацію прикордонники запитували чи є у них якісь заборонені речі. Вони відповіли, що заборонених речей нема, так, як вони після 7 кілометра збиралися поїхали відпочити на море, то в них були речі, які вони показали прикордонникам. Далі, прикордонники почали оглядати його автомобіль, ходити навколо нього та простукувати, після чого повідомили, що будуть оглядати автомобіль. Його автомобіль оглядали довго десь дві години, потім приїхав кінолог з собакою, яка також нічого не знайшла. В момент огляду він з дружиною стояли поруч з автомобілем та спостерігали за всім. Так, як собака також не змогла нічого знайти, після спілкування прикордонники знову підійшли до його автомобіля та почали по одному залазити під його автомобіль, а він з дружиною в цей момент відійшли трохи від них, щоб покурити і через деякий час один із прикордонників закричав, що він, щось знайшов. Почувши крик він подумав, що знайшли наркотики. Однак це були ржаві патрони, завернуті в газету, які були на землі коли вони підійшли до автомобіля. Прикордонники сказали, що знайшли їх під заднім бампером з лівої сторони його автомобіля. Далі приїхали слідча група з м. Білгород-Дністровський, з якими вони поїхали в райвідділ до м. Білгород-Дністровського. Звернув увагу, що прикордонники були сконцентровані на його задньому бампері, який вони зняли. Поняті появились коли вже знайшли патрони. Також він від прикордонників дізнався, що у них була інформація по даним патронам і вони ждали їх з понеділка. Вважав, що його підставили, так як це не його патрони, вважає, що їх підкинули йому. Підставити його могли у зв`язку з його політичною діяльністю, так як він є депутатом від опозиційної партії у Р. Молдова та через декілька днів він повинен був брати участь у акціях протесту у м. Кишинів. Крім того, до їх поїздки в Україну його автомобіль стояв на протязі 10 днів в дворі його будинку без нагляду, так як він з сім`ю відпочивав в Туреччині. Також, крім нього, його автомобілем вільно користується його дружина.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 , пояснила, що обвинувачений ОСОБА_10 є її чоловіком. У Р. Молдова ОСОБА_10 займається політичною детальності і є головою територіальної організації партії «Переваги і Право». 22.08.2018 року на своєму особистому транспорті марки «Dacia», синього кольору, реєстраційні номери « НОМЕР_1 » вона зі своїм чоловіком вирішили поїхати на територію України для відпочинку. Приблизно о 02 годині 00 хвилин, вони під`їхали до пункту пропуску «Маяки-Паланка-Удобне». В`їхавши на транзитну зону, вони швидко пройшли перевірку прикордонників ОСОБА_13 . Під час перевірки прикордонниками України, їм, вручили декларацію, в якій потрібно було вказати весь перелік речей, який у них був. Під час заповнення вищевказаної декларації, співробітники митного контролю України попросили їх піти в праву сторону від проїжджої частини, під приводом, що там світліше і буде зручніше заповнювати необхідні папери. Віддавши декларацію, їх попросили винести свої особисті речі і почали їх оглядати, після чого співробітники митного контролю України, попрямували до їх авто, де із застосуванням службової собаки почали оглядати їх транспортний засіб, на якому вони пересувалися. Десь протягом двох годин прикордонники ретельно перевіряли їх авто, простукувати його, при цьому вони відходили від авто, про щось перемовлялися, про що конкретно, вони не чули, і потім підходили, назад і оглядали, після чого один із співробітників приніс картонку підклавши її під авто почали оглядати його знизу. Вона з чоловіком вирішили трохи відійти від автомобіля, щоб випити кави і покурити, і приблизно через хвилин п`ять один із співробітників скрикнув «-підходить, дивіться, що ми знайшли!». Вони відразу ж попрямували до автомобіля, як і інші присутні люди, підійшовши вона побачила, як біля заднього лівого колеса на землі перебували три згортки обмотані скотчем, які відразу почали фотографувати. Через деякий час приїхала слідчо-оперативна група України, покликали понятих і вже з ними почали знімати бампер і перевіряли автомобіль. У цей час вона з чоловіком знаходилась поруч і спостерігали за тим, що відбувається. Також, пояснила, що момент коли згортки з`явились вона не бачила, до цього під їх автомобіль залазив один митник. Вважала, що її чоловіка, обвинуваченого ОСОБА_10 , підставили, так як це не його патрони і їх підклали. До їх поїздки в Україну їх автомобіль стояв на протязі 10 днів у дворі їх будинку без нагляду і був у вільному доступі, так як вона з сім`єю відпочивала у Туреччині. Крім того, сусід їй повідомив, що коли вони були на відпочинку він бачив як біля їх автомобіля ходили невідомі люди.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що 21 серпня 2018 року з 08 години 00 хвилин по 22 серпня 2018 року 08 годині 00 хвилин, він заступив на добове чергування охорони державного кордону України на пункті пропуску «Паланка» в наряд огляду транспортних засобів зі своїм напарником ОСОБА_15 . Приблизно близько 21 години 00 хвилин до них на пункт пропуску під`їхали оперативні працівники розвідки прикордонної служби і повідомили, що за оперативними розробками вони встановили, що з 21 серпня 2018 року на 22 серпня 2018 року кордон Молдови та України в пункті пропуску «Паланка» повинен перетинати автомобіль марки «Dacia», синього кольору, молдавська реєстрація, номер НОМЕР_1 в салоні якого може бути вантаж пов`язаний з боєприпасами, після даної інформації вони чекали даний автомобіль. Далі, десь о 01 годині 30 хвилин до посту під`їхав вище вказаний автомобіль, в якому був обвинувачений ОСОБА_10 та його дружина. До них підійшли митники і вручили декларації для заповнення, а також їм запропонували від`їхати в праву сторону від рухомої колони машин. Він в цей час застосував свою службову собаку для огляду салону та речей які перебували в ньому. Так як, він під час огляду нічого не виявив, то вирішив покликати свого напарника ОСОБА_15 , для того, щоб він допоміг зробити більш ретельний огляд автомобіля. Приблизно о 02 годині 00 хвилин, він пішов в приміщення де відпочивав ОСОБА_15 , і повідомив йому, що автомобіль, за який їм говорили оперативні співробітники перебуває на оглядовому майданчику. Підійшовши до автомобіля, він повідомив, що салон вже оглянув і нічого в ньому не виявив, однак сказав, що у нього є підозри на задній бампер автомобіля, так як там є порожнечі і до них зовнішнього доступу немає. ОСОБА_15 ліг під автомобіль і оглянувши конструкцію, сказав йому, що для повного огляду цього бампера потрібно його демонтувати. Далі, він ліг під задній бампер автомобіля, щоб подивитися чи є доступ до порожнечам автомобіля. Перебуваючи під автомобілем він з лівої вентиляційної шахти, яка розташована під заднім бампером дістав три картонних згортка які були обмотані скотчем, і поклав їх біля автомобіля, один з пакунків він відкрив і там виявив боєприпаси калібру 7,62 до вогнепальної зброї автомата Калашникова. Дані коробки були сфотографовані. Після він доповів старшому зміни ОСОБА_16 по радіостанції про знахідку. Далі вони всі залишались біля автомобіля та чекали співробітників поліції. Під час огляду автомобіля обвинувачений та його дружина були постійно присутні. По приїзду співробітників Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, він з ОСОБА_15 демонтували задній бампер, однак більше нічого не було виявлено. Бампер вони знімали в присутності понятих. Після проведення всіх необхідних дій обвинуваченого та його дружину разом з автомобілем забрали співробітники поліції. Крім того, пояснив, що з оперативної інформації місцезнаходження патронів їм було не відоме. В його обов`язки входить огляд всіх конструктивних особливостей автомобіля. Огляд автомобіля до них проводився прикордонною службою Молдови.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_15 пояснив, що 21 серпня 2018 року з 08 години 00 хвилин по 22 серпня 2018 року 08 годині 00 хвилин, він заступив на добове чергування охорони державного кордону України на пункті пропуску «Паланка» в наряд огляду транспортних засобів зі своїм напарником ОСОБА_14 . Близько 21.00 годині до них на пункт пропуску під`їхали оперативні працівники розвідки прикордонної служби і повідомили, що за оперативними розробками вони встановили, що з 21 серпня 2018 року на 22 серпня 2018 року кордон Молдови та України в пункті пропуску «Паланка» повинен перетинати автомобіль марки «Dacia», молдавська реєстрація, номер НОМЕР_1 в салоні якого може бути вантаж пов`язаний з боєприпасами. Десь о 02 годині 00 хвилин, коли він перебував у спальному приміщенні, до нього підійшов його напарник ОСОБА_14 , і повідомив, що автомобіль, за який їм говорили оперативні співробітники перебуває на оглядовому майданчику і попросив його допомогти оглянути автомобіль. Коли він підійшов до автомобіля марки «Dacia», ОСОБА_14 повідомив, що салон він вже оглянув і нічого в ньому не виявив, при цьому сказав, що у нього є підозри на задній бампер автомобіля, так як там є порожнечі і до них зовнішнього доступу немає. Він ліг під автомобіль і оглянувши конструкцію, сказав ОСОБА_14 , що для повного огляду бампер потрібно демонтувати. Далі, під автомобіль ліг ОСОБА_14 , а саме під задній бампер для того, щоб подивитися чи є доступ до порожнечам автомобіля. Перебуваючи під автомобілем ОСОБА_14 з лівої вентиляційної шахти, яка розташована під заднім бампером дістав три картонних згортка які були обмотані скотчем, і поклав їх біля автомобіля, один з пакунків ОСОБА_14 відкрив і там виявив боєприпаси до вогнепальної зброї автомата Калашникова. Дані коробки були сфотографовані. Після ОСОБА_14 доповів старшому зміни про знахідку. Всі вони знаходилися на місці біля автомобіля і чекали співробітників поліції. Під час огляду автомобіля обвинувачений та його дружина були на місці. При огляді автомобіля понятих не залучали. Він не був присутній коли залучалась службова собака, можливо це було до його приходу. Коли знайшли патрони хтось точно один, чи обвинувачений або його дружина, був присутній біля автомобіля, хто саме він не пам`ятає. По приїзду співробітників Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, він з ОСОБА_14 демонтували задній бампер, однак більше нічого не було виявлено. Коли вони знімали бампер все це фіксувалося на відео в присутності понятих. Після проведення всіх необхідних дій обвинуваченого його дружину разом з автомобілем забрали співробітники поліції.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_17 пояснив, що він 22 серпня 2018 року рухався на своєму автомобілі у бік с. Монаші, однак був зупинений працівниками поліції та був запрошений у якості понятого при огляді автомобіля марки «Dacia», синього кольору на пункті пропуску «Маяки-Паланка-Удобне». Зі слів прикордонників йому відомо, що в ході огляду автомобіля під заднім бампером з лівої сторони було виявлено три картонні коробки, в яких знаходилось патрони в кількості 60 штук. Як витаскували і звідки ці згортки він не бачив. Коли він підійшов до автомобіля один чоловік тримав в руках брудні патрони та рахував їх, задній бампер автомобіля вже був знятий. Біля автомобіля було десь 10-15 людей. Власника автомобіля він не бачив, може він і був там, але йому його не представили. При них викладали патрони на підлогу, сфотографували їх склали документи він розписався і поїхав далі.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_18 , пояснив, що 22 серпня 2018 року, коли він знаходився на пункті пропуску «Маяки-Паланка-Удобне» до нього підійшли та запросили побути у якості понятого при огляді автомобіля марки «Dacia», синього кольору. В ході огляду автомобіля під заднім бампером з лівої сторони було виявлено три картонні коробки, в яких знаходилось патрони в кількості 60 штук. Коли він підійшов до автомобіля бампер висів. Сам бампер знімали десь півгодини. Біля автомобіля було всього десь 7-10 людей. В момент огляду обвинувачений ОСОБА_10 та його дружина стояли біля автомобілю. З їх поведінки він зрозумів, що вони взагалі були не в курсі, що це за коробки і звідки вони взялись. Далі, при них викладали патрони на підлогу, сфотографували їх, склали документи, після чого він розписався в протоколі і поїхав.

Допитаний в судовому засіданні у якості додаткового свідка ОСОБА_19 , пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_10 він знає на протязі семи років, так як вони проживають в одному під`їзді, він на сьомому поверсі а обвинувачений ОСОБА_10 на шостому, з останнім у нього дружні відносини. У обвинуваченого ОСОБА_10 та його дружини є два автомобілі. Коли обвинувачений ОСОБА_10 з сім`ю їздив відпочивати його автомобіль марки «Dacia» стояв на відкритій парковці біля будинку, яка освітлена, однак відео-спостереження відсутнє. Одного дня, десь о дев`ятій годині вечора, він бачив з вікна своєї квартири, що якісь три чоловіки оглядають автомобіль обвинуваченого ОСОБА_10 , він подумав, що останній продає свій автомобіль. Як зазначені чоловіки підійшли до автомобіля та пішли від нього він не бачив. Чи підкинули вони в той час, щось під авто йому не відомо, так як він не бачив. Також, пояснив, що він повідомив дружині обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що бачив трьох чоловіків, які оглядали автомобіль її чоловіка коли вони були на відпочинку.

Під час судового розгляду судом були дослідженні наступні докази сторони обвинувачення:

- витяг з кримінального провадження №0002903 від 22.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з якого вбачається, що до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали Державної прикордонної служби про те, що 22.08.2018 року о 04.00 годині в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Паланка» ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час огляду транспортного засобу марки «Dacia» молдавської реєстрації UFM 421, під керуванням громадянина Республіки Молдова ОСОБА_20 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажира, громадянки Республіка Молдова ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що рухався на в`їзд в Україну, під час проходження прикордонно-митного контролю, в конструктивних особливостях транспортного засобу виявлено боєприпаси до вогневої зброї;

- лист начальника міжрайонного оперативно-розшукового відділу (з м.д. н.п. Білгород-Дністровський) ОРУ ПдРУ р. Писарчук на ім`я начальника Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_22 про повідомлення, що 22.08.2018 року о 04.00 годині в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Паланка» ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час огляду транспортного засобу марки «Dacia» молдавської реєстрації НОМЕР_1 , під керуванням громадянина Республіки Молдова ОСОБА_20 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажира, громадянки Республіка Молдова ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що рухався на в`їзд в Україну, під час проходження прикордонно-митного контролю, в конструктивних особливостях транспортного засобу виявлено боєприпаси до вогневої зброї;

- протокол огляду місця події та фото таблицю до нього від 22.08.2018 року, відповідно до якого у автомобілі марки «Dacia» молдавської реєстрації НОМЕР_1 під заднім бампером з лівої сторони було виявлено три картонні упаковки з патронами калібром 7,62мм. по 20 патронів у одній коробці;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 22.08.2018 року;

- постанова слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 22.08.2018 року про визнання і доручення речових доказів до матеріалів кримінального провадження, згідно якої транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Dacia Logan Universal», з номерами шасі НОМЕР_2 , з реєстраційним номером НОМЕР_1 , визнано речовим доказом;

- постанова слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 23.08.2018 року про приєднання до справи речових доказів, згідно якої слідчим долучено у якості речових доказів три картонні коробки по 30 патронів, упаковані в пакет експертної служби № ЕХРО205813, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області;

- клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 22.08.2018 року, зареєстроване у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області 23.08.2018 року, про надання дозволу на проведення огляду салону автомобіля марки «Dacia Logan» 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Паланка» Білгород-Дністровського прикордонного загону, що розташований біля автотраси «Рені-Одеса» на 56км., під керуванням громадянина Р. Молдова ОСОБА_20 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;

- ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2018 року щодо надання дозволу на проведення огляду автомобіля марки Dacia Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- висновок експерта № 618-Б від 22.08.2018 року, відповідно до якого надані на дослідження 60 патронів, які були вилучені 22.08.2018, під час огляду транспортного засобу марки «Dacia», молдавської реєстрації, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в міжнародному пункті пропуску, для автомобільного сполучення «Паланка», є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм. поміжними патронами 7,62х39.

Надані на дослідження 60 патронів до стрільби придатні, виготовлені промисловим способом.

Суд, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до наступного.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено (ч. 4 ст. 3 Кримінального кодексу України).

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Коробов проти України», зазначається, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати з співіснуванням достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпції факту.

Як було встановлено під час судового розгляду, а саме з показів обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка, його дружини, ОСОБА_24 , їм невідомо обставини, за яких в автомобілі опинилися патрони, можливо їх було підкинуто так як у нічний час доби їх автомобіль постійно знаходиться на вулиці біля будинку у м. Кишинів ОСОБА_13 .

Крім того, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_24 вбачається, що 22.08.2018 року вони вдвох пересувалися на автомобілі марки «Dacia Logan», що також підтверджується показами інших свідків та письмовими доказами по справі. Свідок ОСОБА_25 також пояснила, що до цього вона безперешкодно, у будь-який час користувалася цим транспортним засобом на території Республіки Молдова.

З урахуванням викладеного незрозумілим становиться висновок органів досудового слідства, що винуватим у вчиненні злочину є саме ОСОБА_10 , а не пасажир автомобілю ОСОБА_26 .

Суд не може погодитись з твердженням прокурора, що обвинувачення пред`явлене саме ОСОБА_27 з тих підстав, що він є власником автомобілю, адже це не узгоджується з критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом».

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Враховуючи, що предметом огляду був транспортний засіб, що належить обвинуваченому ОСОБА_10 та відповідно має правовий режим володіння особи у розумінні ч. 2 ст. 233 КПК України, такий огляд повинен був проводитися за правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

У ч. 10 ст. 236 КПК України «Виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи» визначено, що обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

Під час проведення обшуку транспортного засобу ОСОБА_10 слідчим не застосовано аудіо- та відеозаписувальні пристрої, відповідно аудіо- та відеозапис не проводилися. Єдиним технічним засобом, яким користувався слідчий, був фотоапарат «Nikon cool pixel 340».

Відповідно до ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України у випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. В протоколі повинні міститися відомості про характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Всупереч зазначеної норми у протоколі не зазначено характеристик носіїв інформації, які були застосовано при проведенні даної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 КПК України до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Згідно ч. 3 ст. 107 КПК України у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

Натомість, стороною обвинувачення не надано оригінальні примірники фотографій, зроблених під час проведення огляду.

Також на технічний засіб фотоапарат, незважаючи на його застосування під час проведення слідчої дії, не зафіксовано процес упакування вилучених речей (патронів) до спецпакету, запечатування та підписання його понятими.

Всупереч вимог ст.ст. 104, 105 КПК України відомості описової частини протоколу суперечать відомостям з фототаблиці (ілюстративної таблиці) як додатку до даного протоколу.

Так, в описовій частині протоколу зазначено, що «у автомобілі під заднім бампером з лівої сторони було виявлено 3 (три) картонні упаковки з патронами калібру 7,62 мм по 20 патронів у кожній картонній упаковці, всього 60 штук».

Натомість, згідно фототаблиці (ілюстрація № 7) упаковки та патрони знаходяться в картонній коробці, яка розташована на підлозі біля автомобілю, а не у ньому.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Проведений органом досудового розслідування 22.08.2018 року огляд місця події фактично є обшуком належного ОСОБА_10 транспортного засобу, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 3 ст. 214 КПК).

Верховний Суд вже визнавав неприпустимість проведення обшуку під виглядом огляду місця події, зокрема у постановах від 07 червня 2018 року (справа № 740/5066/15-к), від 26 лютого 2019 року (справа № 266/4000/14-к), від 19 березня 2019 року (справа № 380/157/14-к), оскільки таким чином нівелюються вимоги судового контролю, передбачені ст. 233, ч. 2 ст. 234 КПК.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 640/2449/16-к.

Статтею 13 КПК України передбачено заборону проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Частиною другою цієї статті передбачено, що під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Таким чином, автомобіль марки «Dacia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_10 та у якому проведено огляд працівниками поліції, є володінням особи, підстави для проникнення у яке чітко визначені кримінальним процесуальним законодавством.

За приписами ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення не довела наявності невідкладного випадку для проникнення у транспортний засіб ОСОБА_10 , який був би пов`язаний з врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Таких фактичних обставин під час судового розгляду не встановлено, через що, на переконання суду, у слідчого не було законних підстав для проведення огляду автомобілю обвинуваченого. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , як власник автомобілю, не надавав згоди працівникам поліції на проведення огляду транспортного засобу.

З цих же підстав суд не може прийняти до уваги ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_28 від 23.08.2018 у справі № 495/7602/18, провадження № 1-кс/495/4083/2018, якою задоволено клопотання слідчого, надано дозвіл на проведення огляду салону автомобілю з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В мотивувальній частині зазначеної ухвали вказано про «надання слідчим достатніх підстав вважати, що огляд салону вказаного автомобіля може позитивно вплинути на хід проведення досудового розслідування по кримінальному провадженні, внесеному № 0002903, тому клопотання підлягає задоволенню».

Проте, з такими висновками слідчого судді не можна погодитися, оскільки наявність позитивного впливу на хід досудового розслідування не є закріпленою в КПК України підставою для проникнення до володіння особи без ухвали слідчого судді.

У клопотанні слідчого про проведення огляду також відсутнє мотивування необхідності проникнення до володіння особи за відсутності ухвали слідчого судді, а таке обґрунтування як «з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення» взагалі не передбачено нормами КПК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі №140/2840/14-к, провадження № 51-2288 км 18.

Стосовно можливості суду під час судового розгляду визнавати недопустимими ухвали слідчого судді слід зазначити правовий висновок, зазначений у постанові Верховного Суду від 5 лютого 2019 року у справі № 754/12820/15-к.

Так, у вказані постанові зазначене наступне:

«35. Та обставина, що ці обшуки були проведені на підставі ухвал слідчого судді, які не скасовані, не впливає на цей висновок Суду.

36. Суд виходить із того, що відповідно до статті 94 КПК суд, який розглядає обвинувачення по суті, зобов`язаний оцінити кожен доказ, серед іншого, й з погляду його допустимості. Якщо сторони ставлять під сумнів, що обставини, за яких доказ було отримано, відповідають вимогам закону, суд зобов`язаний переконатися, чи не порушені правила його допустимості, зокрема, чи дотримана належна процедура та гарантії, надані учасникам процесу. Законодавець наділяє суд, що встановлює факти, широкими повноваженнями під час дослідження та оцінки доказів, визначаючи у частині 2 статті 94 КПК, що жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили.

37. Отже, докази та/або інформація, що стали підставами для надання слідчим суддею дозволу на проведення слідчих дій, не виключаються законодавцем з-поміж тих обставин, які має дослідити суд під час оцінки доказів, оскільки ці обставини можуть мати важливе іноді вирішальне значення для допустимості доказів.

38. Якщо визнати, що суд не уповноважений досліджувати такі обставини, це призвело б до ситуації, що докази, отримані на підставі ухвали слідчого судді, наперед вважалися б допустимими, що суперечить засаді, втіленій у частині 2 статті 94 КПК.

39. Навіть більше, розгляд питання про надання дозволу на проведення обшуку відбувається без сторони захисту, яка під час досудового розслідування не може заперечити обґрунтованість ухвали слідчого судді.

40. Така можливість у сторони захисту виникає лише під час розгляду в суді обвинувачення по суті. Тому позбавлення сторони захисту можливості на цій стадії процесу поставити під сумнів докази, отримані на підставі ухвали слідчого судді, що ґрунтується на недопустимих доказах, призведе до істотного порушення рівності сторін у процесі, що суперечитиме частині 2 статті 22 КПК та частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Як зазначав Європейський суд з прав людини, «право на змагальний розгляд загалом означає можливість для сторін знати та коментувати усі надані докази …, щоб вплинути на рішення суду» [1].

41. На підставі викладеного, Суд дійшов висновку, що для оцінки доказів суд, який встановлює факти, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини, які можуть вплинути на його висновок про допустимість доказів, зокрема й обґрунтованість ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування».

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Водночас, втручання у право обвинуваченого ОСОБА_10 шляхом проведення обшуку належного йому автомобілю не було здійснено згідно із законом та суперечило вимогам КПК України, адже стороною обвинувачення не доведено невідкладність такого втручання.

Втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції якщо воно «не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у п. 2 ст. 8 Конвенції, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (п. 47 рішення Євросуду у справі «Савіни проти України» (2008).

У рішення ЄСПЛ від 08.02.2005 року у справі «Л. М. проти Італії» (L M v Italy), заява № 60033/00, зазначено: «Суд … відзначає, що коли в національному праві окремо передбачено затвердження протоколу обшуку, то тим самим встановлюється контроль з боку прокуратури за законністю дій поліції. Цілковита та невиправдана нестача такого затвердження вказує, що уповноважені на те органи не слідкували за тим, щоб оскаржуваний обшук узгоджувався з передбаченими в законодавстві процедурами. З цього випливає, що після завершення обшуку законні процедури не були дотримані, а отже, наявне порушення статті 8 Конвенції» (пункти 32, 33).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 листопада 2013 року у справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з п. 1 ст. 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні п. 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є захист особи від свавільного втручання державних органів. У цьому рішенні Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час проведення огляду транспортного засобу обвинуваченого ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні, законні процедури дотримані не були, а отже, наявне порушення статті 8 Конвенції та ч. 3 ст. 233 КПК України.

З цього приводу суд також враховує позицію ЄСПЛ у справі Імакаєва проти Росії» (Imakayeva v Russia), заява № 7615/02, рішення від 9 листопада 2006 року, де зазначено, що «Суд уважає, що обшук і вилучення в цій справі були проведені без санкції або належних гарантій. За таких обставин, Суд дійшов висновку про те, що розглянуте втручання не було «передбачене законом» і тому порушено Статтю 8 Конвенції».

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

За таких обставин, з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов висновку, що протокол огляду місця події від 22.08.2018 є недопустимим доказом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_29 .

Стосовно затримання обвинуваченого ОСОБА_10 слід зазначити, що згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного 22.08.2018 слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_23 , громадянина ОСОБА_30 затримано о 09 год. 50 хв. 22.08.2018.

Даний час фактично збігається з початком проведення огляду (обшуку) належного обвинуваченому автомобілю, про що зазначено у протоколі огляду місця події від 22.08.2018.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, з 09 год. 50 хв. 22.08.2018 ОСОБА_10 набув статусу підозрюваного та у відповідності до ч. 3 ст. 42 КПК України мав право, зокрема на:

- участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій;

- брати участь у проведенні процесуальних дій;

- під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу;

- застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь.

Стороною обвинувачення суду не надано доказів того, що працівники поліції під час проведення фактично обшуку належного ОСОБА_10 транспортного засобу роз`яснено його права як підозрюваного, участь захисника у даній слідчій дії не забезпечено, можливості застосування технічних засобів, подання зауважень та заперечень щодо порядку проведення дій не забезпечено.

Також, згідно ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, з моменту встановлення цього факту (пункт 4 частини другої цієї статті).

Обвинувачений ОСОБА_10 є громадянином Республіки Молдова, рідною мовою є румунська, вільно розмовляє та розуміє російську мову, проте не володіє українською.

Частиною першою статті 20 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

У частині другій цієї статті зазначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Відповідно до пункт 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння порушення права особи на захист.

Особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою (ст. 209 КПК України).

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_23 22.08.2018 року о 09 годині 50 хвилин, відносно ОСОБА_10 , останній офіційно набув статусу затриманої особи.

Початком проведення слідчої дії огляду місця події, яка за своїм правовим статусом фактично є обшуком транспортного засобу, згідно відомостей протоколу огляду визначено саме час - 09 година 50 хвилин.

Проте, захисник для проведення такої дії залучений не був, перекладач з української на румунську або російську мови слідчим також не залучався, через що беззаперечно право на захист особи було порушено, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону і тягне за собою визнання доказів недопустимими через порушення права особи на захист.

З урахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України щодо порушення права обвинуваченого ОСОБА_10 на захист, результати таких слідчих дій як протокол огляду місця події від 22.08.2018 та три картонних упаковки з патронами калібру 7,62 мм по 20 патронів у кожній упаковці, визнаються судом недопустимим доказом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_29 .

Аналогічний висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 1 березня 2018 року у справі № 760/13866/15-к.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення суду надана постанова слідчого від 23.08.2018 року про приєднання до справи речових доказів, згідно якої до матеріалів кримінального провадження долучено у якості речових доказів три картонні коробки по 30 патронів, упаковані в пакет експертної служби № ЕХРО 205813.

Тобто в постанові зазначено про наявність 90 (дев`яноста) патронів, вилучених з автомобілю обвинуваченого ОСОБА_29 .

Проте це суперечить протоколу огляду місця події від 22.08.2018, де зазначено про виявлення та вилучення трьох картонних коробок з 20 патронами у кожній картонній упаковці, усього 60 (шістдесят) штук.

Аналогічне визначення предмету міститься і в наявній у матеріалах справи ухвалі слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_28 від 23.08.2018 року у справі № 495/7602/18, провадження № 1-кс/495/4082/18, про накладення арешту на майно у виді трьох картонних коробок по двадцять патронів калібру 7,62 мм.

Стосовно висновку експерта від 22.08.2018 № 618-Б слід зазначити наступне.

Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011від 20.10.2011р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно зі ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Згідно висновку експерта від 22.08.2018 № 618-Б її безпосереднім об`єктом був один опечатаний непрозорий полімерний пакет білого кольору з об`єктами дослідження, які були вилучені під час огляду місця події за вказаних вище обставин.

Враховуючи визнання судом недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 22.08.2018 та результатів цієї слідчої дії, висновок експерта від 22.08.2018 № 618-Б також визнається судом недопустимим доказом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_29 .

Крім того, частиною першою статті 8 Кримінального кодексу України визначено, що іноземці або особи без громадянства, що не проживають постійно в Україні, які вчинили злочини за її межами, підлягають в Україні відповідальності за цим Кодексом у випадках, передбачених міжнародними договорами або якщо вони вчинили передбачені цим Кодексом тяжкі або особливо тяжкі злочини проти прав і свобод громадян України або інтересів України.

ОСОБА_10 є громадянином Республіки Молдова, що підтверджується паспортом № НОМЕР_3 , виданим 03.03.2016 року, не є громадянином України, постійно мешкає у м. Кишинів Р. Молдова.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 за своїм правовим статусом в Україні є іноземцем.

Місцем скоєння злочину згідно обвинувального акту є територія міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Паланка».

Згідно наявного у матеріалах справи листа першого заступника начальника загону начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_31 від 13 січня 2020 року № 23/313 міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Паланка» не входить до ділянки автомобільної дороги Одеса-Рені. Також у відповідності до Протоколу між Департаментом прикордонної поліції Міністерства внутрішніх справ Республіки Молдова, Адміністрацією Державної прикордонної служби України та Митної служби при Міністерстві фінансів Республіки Молдова, Державної фіскальної служби України про організацію спільного контролю в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Паланка» на території Республіки Молдова від 05.06.2017 року споруди знаходяться на території Республіки Молдова, на які поширюється юрисдикція Республіки Молдова.

У протоколі огляду місця події від 22.08.2018, складеного слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_32 , місцем проведення даної слідчої дії визначено місто (сел.) Паланка.

Таким чином судом беззаперечно встановлено, що вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 злочину зафіксовано за межами України.

Враховуючи обставини щодо громадянства обвинуваченого ОСОБА_33 та місця скоєння злочину, відповідно до вимог ст. 8 КК України, особа може бути притягнута в Україні до кримінальної відповідальності лише в одному з трьох наступних випадках:

- у випадку, передбаченому міжнародним договором;

- якщо вона вчинила передбачені цим Кодексом тяжкі або особливо тяжкі злочини проти прав і свобод громадян України;

- якщо вона вчинила передбачені цим Кодексом тяжкі або особливо тяжкі злочини проти інтересів України.

Поняття «злочин проти прав і свобод громадян України або інтересів України» є оціночним і має визначатися з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Проте основним критерієм віднесення злочинів до цієї категорії є загальний, родовий і безпосередній об`єкти, а при визначенні злочинів проти прав і свобод громадян України також наявність відповідного потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказів існування міжнародного договору, ратифікованого в установленому порядку Україною щодо можливості притягнення до кримінальної відповідальності іноземних громадян, зокрема громадян Республіки Молдова, які скоїли злочини за межами України стороною обвинувачення під час судового розгляду не надано.

Диспозиція ч. 1 ст. 263 КК України не передбачає існування потерпілого по кримінальному провадженню, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення жодній фізичні або юридичній особі такого статусу не надавалося, цивільного позову будь-ким по кримінальному провадженню не заявлялося, через що можна зробити висновок про відсутність порушення прав і свобод громадян України.

Виявлений працівниками поліції злочин щодо незаконного придбання, зберігання та носіння бойових припасів було зафіксовано та припинено на території іншої держави, за межами України. Об`єктом злочину за ст. 263 КК України є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Враховуючи, що предмет злочину бойові припаси виявлено не на території України, даний злочин не є таким, що скоєно проти інтересів України. Протилежного стороною обвинувачення під час судового розгляду не доведено.

Враховуючи, що громадянин Республіки Молдови ОСОБА_10 , який згідно обвинувального акту скоїв тяжкий злочин за межами України, який не було направлено проти прав і свобод громадян України або інтересів України, приймаючи до уваги відсутність відповідного міжнародного правового договору, який би встановлював кримінальну відповідальність у таких випадках, а також відсутність потерпілого останній не може підлягати такій відповідальності за кримінальним законодавством України.

Відносно можливості застосування до фактичних обставин даної справи положень Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова про спільний контроль осіб, транспортних засобів, товарів та предметів у спільних пунктах пропуску через українсько-молдовський державний кордон, ратифікованої Законом України № 2317-VIII від 01.03.2018 (далі Угода), слід зазначити наступне.

Статтею 1 Угоди визначено, що вона визначає основи співробітництва контрольних органів держав Сторін під час здійснення спільного контролю осіб, транспортних засобів, товарів та предметів у спільних пунктах пропуску на українсько-молдовському державному кордоні.

У статті 2 Угоди надано визначення, зокрема, «контрольним органам» як уповноваженим органам держав Сторін, які виконують завдання з контролю відповідно до цієї Угоди та національного законодавства держав Сторін, а також «співробітникам контрольних органів» як посадовим особам контрольних органів, які виконують завдання, визначені цією Угодою та національним законодавством держав Сторін.

Статтею 5 цієї Угоди передбачено, що здійснення контролю співробітниками контрольних органів, а також діяльність працівників держави однієї Сторони на території держави іншої Сторони має такі ж правові наслідки, якби вони проводилися на території своєї держави.

Таким чином, предметом регулювання вказаного міжнародного договору є виключно процесуальна (процедурна) діяльність контрольних органів та їх співробітників, серед яких працівники прикордонної та митної служби, під час здійснення спільного контролю осіб, транспортних засобів, товарів та предметів у спільних пунктах пропуску на українсько-молдовському державному кордоні, а не кримінальна відповідальність фізичних осіб за скоєні на території спільних пунктах пропуску злочини.

Натомість згідно положень пункту 1 статті 9 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова про спільний контроль осіб, транспортних засобів, товарів та предметів у спільних пунктах пропуску через українсько-молдовський державний кордон від 06.10.2017 року, ратифікований Законом України від 01.03.2018 співробітники контрольних органів держав Сторін у спільному пункті пропуску відповідно до національного законодавства своєї держави мають право затримувати на території держави іншої Сторони осіб, транспортні засоби, товари та предмети.

У пункті 3 статті 9 Угоди визначено, що положення пункту 1 цієї статті не поширюються на громадян держави Сторони, на території якої розташований спільний пункт пропуску.

Під час судового розгляду беззаперечно було встановлено, що спільний пункт пропуску «Маяки Удобне Паланка» знаходиться на території Республіки Молдова, на ньому діє юрисдикція ОСОБА_13 , а обвинувачений ОСОБА_10 є громадянином саме цієї держави.

За таких обставин співробітники контрольних органів України, до яких віднесені органи митної, прикордонної служби та поліції, у вказаному спільному пункті пропуску, розташованому на території іншої держави, взагалі не мали повноважень затримувати громадянина Республіки Молдова, належний йому транспортний засіб, товари та предмети, оскільки це є порушення п. 3 ст. 9 Угоди.

Також, під час судового розгляду, стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_10 , адвокатом ОСОБА_11 було надано стороні обвинувачення та суду письмові докази, з яких вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_10 компетентними органами ОСОБА_13 винесено обвинувачення за тим самим фактом, який розглядається у даному кримінальному провадженні, та в подальшому кримінальне переслідування припинено через відсутність усіх елементів злочину.

Стосовно оцінки цих доказів сторони захисту, то суд враховує вимоги ч. 1 ст. 84 КПК України, відповідно до якої доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

З наданих стороною захисту документів вбачається, що вони жодним чином не мають значення для кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_34 , яке слухалось Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, та не несуть будь-якого доказового значення, у зв`язку з чим зазначені докази сторони захисту визнаються судом неналежними в розумінні ст. 85 КПК України.

З урахуванням викладеного, підсумовуючи аналіз та оцінку кожного з наданих стороною обвинувачення та стороною захисту доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для правильного встановлення всіх обставин, що входять у предмет доказування в кримінальному провадженні, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ч.1 ст.91 КПК України зокрема передбачено, що у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Згідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи. Особа не може піддаватися кримінальному покаранню доки не буде визнана винною в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення. Всі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь обвинуваченого.

У відповідності зі ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України - особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обов`язок доказування події кримінального правопорушення та вини особи покладається на сторону обвинувачення безпосередньо в судовому засіданні.

За положеннями ч. 4 статті 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи, не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зокрема, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

В той же час, статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи вимоги положень ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме після засудження судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожного на справедливий суд та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення - вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд охоплює надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium ЄСПЛ зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 Протоколу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд - є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Протоколу 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Протоколу 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №688/788/15-к, провадження №51-597км17) у рішенні від 04.07.2018 року вказав:

«Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону».

За таких обставин, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не доведена.

Речові докази: автомобіль марки «Dacia Logan Universal», з номерами шасі НОМЕР_2 , з реєстраційним номером НОМЕР_1 повернути громадянину Р. Молдова ОСОБА_5 .

Речові докази: три картонні коробки по 30 патронів, упаковані в пакет експертної служби № ЕХРО205813, передані до камери зберігання речових доказів Білгород-Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2018 року на три картонні коробки по 20 патронів, упаковані в пакет експертної служби № ЕХРО205813.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України
Вирішуючи питання, які відповідно до положень п.п.1 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши невинуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочині, суд не вбачає підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу, тому вважає, що діючий відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні ОСОБА_5 скасувати.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.
Речові докази: автомобіль марки «Dacia Logan Universal», з номерами шасі НОМЕР_2 , з реєстраційним номером НОМЕР_1 повернути громадянину Р. Молдова ОСОБА_5 .

Речові докази: три картонні коробки по 30 патронів, упаковані в пакет експертної служби № ЕХРО205813, передані до камери зберігання речових доказів Білгород-Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2018 року на три картонні коробки по 20 патронів, упаковані в пакет експертної служби № ЕХРО205813.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1