Справа № 206/496/20
Провадження № 1-кс/206/50/20
У Х В А Л А

05 лютого 2020 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2020 року слідчий СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовано тим, що влітку 2007 року (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , знаходився на території авторинку за адресою: м. Запоріжжя, Оріховське шосе, 36, де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, знаходячись на території авторинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 у невстановленої слідством особи, у невстановлений слідством час, придбав предмет за загальними ознаками схожий на пістолет «Zoraki MOD 914» та 7 набоїв до нього.

Далі, в той же день, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи той факт, що він придбав вогнепальну зброю та бойові припаси, ОСОБА_4 помістив вищевказаний пістолет з 7 набоями у магазині до бардачку автомобіля «Mitsubishi L200» д/н НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_4 , тим самим почав зберігати вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 03.02.2020, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Мальовнича у м. Дніпро на мопеді DIO, порушив правила дорожнього руху, а саме: не виконав вимогу на зупинку, за що відносно останнього був складений адміністративний протокол ОБ № 153251 за ст. 122-2 КУпАП, та за керування транспортним засобом, не маючи відповідних документів на право керування таким транспортом, за що відносно ОСОБА_4 був складений адміністративний протокол ДПО18 № 765825.

Під час складання адміністративних протоколів у ОСОБА_4 не було при собі водійського посвідчення. Він повідомив що за адресою: м. Дніпро вул. Дачна 35 у автомобілі «Mitsubishi L200» д/н НОМЕР_1 знаходиться водійське посвідчення. Прибувши за вищевказаною адресою та відкривши бардачок свого автомобілю для того, щоб взяти документи, у бардачку автомобіля співробітниками УПП був виявлений вищевказаний предмет, схожий на пістолет, у зв`язку із чим на місце викликано слідчо-оперативну групу Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

03 лютого 2020 року у період часу з о 02 годин 00 хвилин по 02 години 49 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території буд. № 35 по вул. Дачна у м. Дніпро, в присутності двох понятих, видав з автомобіля «Mitsubishi L200» д/н НОМЕР_1 старшому слідчому СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_8 для огляду та вилучення предмет, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на пістолет з 7 набоями у магазині, які він придбав та зберігав при собі, без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії, ОСОБА_4 , які виразились у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та пояснив, що саме такий запобіжний захід зможе належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність частково задоволення клопотання з наступних підстав.
В провадженні слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000121 від 03 лютого 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
03 лютого 2020 року о 19:55 годині в рамках зазначеного кримінального провадження було затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

03 лютого 2020 року о 20:00 годині ОСОБА_4 було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У силу ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказує слідчий; а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.
Дослідивши матеріали клопотання вважаю, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 03.02.2020; висновком судової трасологічної експертизи № 19/104-7/3/148 від 03.02.2020; висновком судової експертизи зброї № 19/104-7/1/113 від 03.02.2020 та іншими доказами у їх сукупності.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Клопотання та матеріали, надані слідчим, дійсно свідчать про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскількиОСОБА_4 усвідомлює, що він підозрюється у скоєнні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.
В той же час, слідчий суддя не може погодитись із доводами прокурора в тому, що існує наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні), оскільки у даному кримінальному провадженні на даній стадії не встановлено жодного потерпілого або свідка, допит таких осіб не здійснювався, а ризик впливу на понятих, які були присутні під час огляду, на думку слідчого судді виключається, оскільки вони були свідками вилучення зброї у підозрюваного, чого останній сам не заперечує.
При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , суд враховує як вимоги національного законодавства, так і вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Обираючи запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує дані про його особу, який має вищу освіту, одружений, на його утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_5 , 2011 року народження, а також він має постійне місце мешкання, яке зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 та раніше до відповідальності не притягувався.
Враховуючи викладене, а також те, що прокурором не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні, оцінивши обставини обґрунтованості пред`явленої підозри та враховуючи дані про особу підозрюваного приходжу до висновку, що у даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які б виправдовували таке втручання у права та свободи особи, як тримання під вартою.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, зокрема у рішеннях «Алєксандер Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року та «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року, в яких акцентується увага на те, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби особа може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання особи під вартою.
Таким чином, суд вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, що зможе дієво запобігти тим ризикам, на які посилається слідчий та буде достатнім стримуючим засобом для підозрюваного на час досудового слідства і зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку, оскільки підозрюваний просив надати йому можливість працювати для забезпечення життєдіяльності своєї родини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 309, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, а саме: в період часу з 21:00 години вечора до 07:00 години ранку наступного дня щоденно, поклавши на нього обов`язок не залишати в цей час місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком на 2 (два) місяці до 05 квітня 2020 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Виконання ухвали та контроль за її виконанням покласти на слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Роз`яснити ОСОБА_4 , що порушення домашнього арешту є підставою для застосування більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1