Справа № 755/6884/20
№ 1-кс/755/2367/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Таджикистан, без громадянства, із неповною середньою освітою, не одруженому, не працюючому, без місця реєстрації на території України, проживаючого зі слів за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому (зі слів), у кримінальному проводженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003317 від 18.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17 травня 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 23 годині 18 хвилин, йдучи по вул. Будівельників, біля будинку № 1, побачив раніше йому невідомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував біля вказаного будинку. У цей момент, в ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, а саме чорної чоловічої сумки, що належить ОСОБА_10 , яка знаходилася на його лівому плечі, всередині якої, були три пластикові картки: одна банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_1 , платіжна картка «Фора» та платіжна картка «Billa». Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер для потерпілого, ОСОБА_9 підійшов спереду до ОСОБА_10 та наніс правою рукою один удар в обличчя, чим застосував насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого, ривком спробував вихватити чорну сумки потерпілого, через це, потерпілий втратив рівновагу, сумка впала на землю, ОСОБА_9 схопив її та побіг у напрямку вулиці Будівельників. Після цього, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, зокрема, приблизно 18 травня 2020 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, намагався розрахуватися за обраний товар викраденою у потерпілого карткою «Приватбанк» у магазині «АТБ» по пр-ту Гагаріна, 3, у м. Києві.

Таким чином, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведеного огляду місця події від 18.05.2020 року; протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності та вилученими речовими доказами.

Беручи до уваги те, що на даний час існують ризики, передбачені ч. 5 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_9 , будучи обізнаним з покаранням за вчинений ним злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також виїхати за межі Україні, оскільки місця реєстрації та постійного місця проживання в Україні не має. Також у підозрюваного відсутні відповідні документи на право перебування в Україні та відсутнє громадянство. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні шляхом його залякування та погрозами, може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення, оскільки є безробітним, внаслідок чого, не має стабільного джерела прибутку на території України і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину, немає місця проживання та соціальних зав`язків в Україні;

Також, необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, відсутність у нього постійного місця роботи та навчання, майновий стан, його репутацію, вік та стану здоров`я. Під час проведення досудового розслідування не отримано даних про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах державної установи ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім, як тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозра є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання матеріалами. Крім того, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не має місця роботи та місця реєстрації, є без громадянства, може впливати на потерпілого та вчиняти нові злочини, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором було допущено грубе порушення презумпції невинуватості та права підозрюваного, так як у клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_9 вже вчинив кримінальне правопорушення, а його підзахисний є лише підозрюваним, відносно нього немає інших вироків, які б указували, що він вже притягувався до кримінальної відповідальності, немає доказів того, що останній не має постійного джерела доходу. Так, особа не повинна доводити наявність постійного джерела доходу, місця проживання на території України, оскільки це обов`язок прокурора, який намагається перекласти це на його підзахисного. Вважає, що клопотання є необгрунтованим, а також, є необгрунтованими наведені прокурором ризики, оскільки прокурор не надав на їх підтвердження доказів. Зокрема, ризик переховування його підзахисного шляхом виїзду за межі України відсутній, оскільки не надано документів, які дають право на виїзд за кордон. Крім того, на даний час, в Україні надзвичайна ситуація і діє карантин, а тому, ризик виїзду за кордон, є не виправданим. Зокрема, ризик впливу на потерпілого є недоведений, оскільки потерпілий не перебуває у службовій залежності з ОСОБА_12 , а тому, впливати на останнього він не може. У зв`язку з вищенаведеним, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем проживання. Крім того, зазначив, що запобіжний захід у вигляді застави, також буде дієвим у разі застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, самим дієвим запобіжним заходом може бути особисте зобов`язання, оскільки його підзахисний намагається працювати, проживає тривалий час на території України та має постійне місце проживання у м. Києві.

Підозрюваний ОСОБА_9 , за участю перекладача, підтримав думку свого захисника та пояснив, що він жалкує про все, що сталося, зробив помилку і більше нічого протиправного вчиняти не буде. Зазначив, що він проживає у м. Києві, по вул. Шліхтера зі своїм товаришем ОСОБА_13 та його депортували з Росії, а тому, він повинен був їхати додому через Україну, на території якої він проживає з 2013 року, однак, цього не вчинив.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші правопорушення, не надано підтверджуючих документів щодо офіційного його працевлаштування, останній не зареєстрований на території України, у зв`язку з чим, може уникати від досудового розслідування та суду, а тому, слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 193-196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів з моменту його фактичного затримання, тобто до 17 липня 2020 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_11 під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту винесення ухвали, тобто з 20 травня 2020 року.

Суд, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: