Провадження № 11-кп/4820/391/20
Справа № 127/3273/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 396 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» та Вінницьким міським судом Вінницької області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2015 року за № 0007860 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 396 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 396 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Терешпіль, Хмільницького району, Вінницької області, зареєстрованому та мешканцю за адресою АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, неодруженому, непрацюючому, раніше не судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з 04.03.2020 року по 02.05.2020 року включно.
Продовжуючи ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не встановлено.
Непогоджуючись з ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду, якою продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний із позбавленням волі.

Вказує, що сторона обвинувачення належним чином не довела обґрунтованість тримання обвинуваченого під вартою.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду; знищення, схову чи спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - жодним чином не підтверджені.

Зазначає, що суд першої інстанції не розглянув можливість обрання обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора в повній мірі дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, який офіційно не працював, не навчався, постійного місця проживання у м. Вінниця не мав, у вказаному ним місці проживання в с. Терешпіль, Вінницької області він не мешкав останні два роки до затримання, про що зазначено у наявній в матеріалах справи характеристиці. Також, хоча ОСОБА_7 є раніше не судимим, однак, він надав спільникам інформацію про потерпілого, використану для підготовки та вчинення особливо тяжких злочинів.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що судовий розгляд кримінального провадження на даний момент не закінчено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді арешту на строк до трьох місяців або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики: переховування від суду, з метою уникнення покарання; вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки до затримання обвинувачений працевлаштований не був; враховуючи стадію судового розгляду, а саме допит свідків, існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, з метою зміни їх показань; знищення, схову чи спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки місцезнаходження автомобіля ще не встановлено; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Отже, при розгляді клопотання прокурора з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на стадії судового розгляду.
Твердження захисника про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від суду; знищення, схову чи спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - жодним чином не підтверджені, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.
Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.
Також, слід врахувати, що запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, що стало підставою для продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Посилання захисника на те, що суд першої інстанції не розглянув можливість обрання обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд до уваги не приймає.
Так, судом першої інстанції було розглянуто клопотання ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Однак, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не встановлено. Місцевим судом в повному обсязі проаналізовані всі обставини та ризики, передбачені ст. 177, 178 КПК України, що і дало можливість прийняти обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 02 травня 2020 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4