Справа № 720/1392/19
Провадження № 1-кп/720/24/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000102 від 10 квітня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2005 року за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробування із іспитовим строком на 1 рік; вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07 липня 2006 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2008 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2009 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 грудня 2012 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2015 року за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту; вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 січня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2019 року приблизно о 01 годині ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, з метою вчинення крадіжки чужого майна, шляхом відкриття хвіртки зайшов на територію господарства, яке належало ОСОБА_7 та розташовано по АДРЕСА_2 , де відчинив вхідні двері та проник до середини сарайного приміщення даного господарства, звідки таємно повторно викрав речі, які належали ОСОБА_5 , а саме бензопилу марки «CROSSER» марки «CR-S 45», вартістю 1359 гривень, та бензопилу марки «CHAIN SAW» модель «CL 450», вартістю 902 гривні 50 копійок, після чого з викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 2261 гривню 50 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні крадіжки чужого майна обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і показав, що раніше працював у потерпілого ОСОБА_5 , а тому йому було відомо про наявність різних побутових речей у сарайному приміщенні господарства його матері, яке розташовано по АДРЕСА_2 . В ночі 09 квітня 2019 року він з метою вчинення крадіжки зайшов до вказаного господарства, після чого шляхом відчинення вхідних дверей проник до середини сарайного приміщення, звідки викрав дві бензопили, яких наступного дня продав на ринку в м. Чернівці. У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 показав, що 09 квітня 2019 року помітив зникнення з сарайного приміщення господарства своєї матері, яке розташовано по АДРЕСА_2 , двох іноземних бензопил, які належали його родині, після чого звернувся в поліцію. Завдана шкода йому не відшкодована. А тому просив покарати обвинуваченого по закону.
Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.
Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні 09 квітня 2019 року крадіжки майна потерпілого ОСОБА_5 повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 185 ч. 3 КК України.
В той же час, в частині кваліфікуючих ознак вчиненого злочину, орган досудового розслідування неправильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Так, ОСОБА_6 згідно обвинувального акту обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у житло, вчинене повторно.
Однак, в самому обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений вчинив крадіжку не з житлового будинку, а із середини сарайного приміщення.
Дана обставина була підтверджена показами обвинуваченого та потерпілого, які зазначили, що приміщення з якого були викрадені речі призначено не для проживання людей, а для зберігання господарських та побутових речей.
За вказаних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід правильно кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, оскільки така перекваліфікація покращує його становище, а тому допускається в порядку ч. 3 ст. 337 КПК України.
При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на хронічний вірусий гепатит 4 ступеню.
Суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочинів та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та жалкує про скоєння ним правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу обвинувачений знаходиться у злочинному стані, протягом якого вчинив чисельні корисливі, в тому числі тяжкі кримінальні правопорушення, причиною яких стало бажання розбагатіти за рахунок викрадених коштів, незайнятість та безвідповідальність щодо своїх вчинків, що свідчить про перманентний характер його злочинної діяльності, відсутність належних висновків після вчинення попередніх злочинів та відбуття покарання.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд також приймає до уваги характер вчиненого ним кримінального правопорушення, яке вчинено у нічний час з проникненням до приміщення, шкода потерпілому не відшкодована.
Враховуючи у сукупності дані про особу обвинуваченого та ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без позбавлення волі.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого вимог ст.ст. 69,75 КК України судом не встановлено.
Матеріалами справи встановлено, що крадіжку 09 квітня 2019 року майна у потерпілого ОСОБА_5 скоєно обвинуваченим до постановлення відносно нього вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2019 року, а тому покарання за даним злочином слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України із урахуванням попереднього вироку суду, за яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, а долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю цього злочину та злочинів, передбачених вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2019 року, шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання за попереднім вироком суду, тобто з 12 квітня 2019 року.
Речові докази по справі - паспорти від бензопил, фото бензопил на електронному носії ДВД-Р диску, які зберігаються в Новоселицькому ВП ГУНП, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз по справі в розмірі 1727 (одної тисячі сімсот двадцять сім) гривень 11 копійок.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через райсуд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим до позбавлення волі в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1