Провадження № 11-кп/4823/451/20
Категорія - ч. 2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0004750 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, уродженець м. Климовськ, Московської області, РФ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 18.11.2019 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ст.72 КК України, з частковим приєднанням невідбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.03.2019 року, з урахуванням вироку Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2019 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з самостійним виконанням вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2018 р.,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 листопада 2019 року, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

У строк покарання ОСОБА_8 зараховано частково відбуте покарання за попереднім вироком та початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання з 29 вересня 2019 року.

На підставі ч.3 ст.72 КК України, вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18.05.2018 року ухвалено виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1570 грн. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 03 серпня 2019 року, близько 21 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в спільному дворі буд. АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, зі столу у дворі, відкрито викрав мобільний телефон марки «Samsung-j7, 16 Gb», що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 3500 грн.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання за даним вироком, покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2019 року та за вироком Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2019 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць та штрафу у розмірі 1020 грн. На підставі ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн. виконувати самостійно. Зазначив, що в порушення вимог ч.4 ст.70 КК України, місцевим судом було неправильно призначено ОСОБА_8 остаточне покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду першої інстанції, призначивши йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування скарги зазначив, що призначене покарання є явно несправедливим, унаслідок його суворості, так як місцевим судом належним чином не було враховано, що він визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, відсутні претензії з боку потерпілого.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного засновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах прокурором та обвинуваченим не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування ч.4 ст.70 КК України при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання, колегія суддів вважає слушними, з огляду на таке.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які обтяжують покарання; врахувавши висновок органу пробації; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, всі обставини, на які посилається ОСОБА_8 , судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Проте, при визначенні ОСОБА_8 остаточного покарання, місцевим судом було допущено помилку.

Так, згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом із тим, за змістом ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.03.2019 року засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. На підставі ст.71, ст.72 КК України, ухвалено, що вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2018 року з покаранням у виді штрафу в сумі 1020 грн. необхідно виконувати самостійно.

Вироком Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2019 року було скасовано вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.03.2019 року в частині призначеного покарання і ОСОБА_8 , за сукупністю даного вироку та вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2018 року призначено остаточне покарання за ч.2 ст.185, ст.71 КК України у виді арешту на строк 3 місяці та штрафу в розмірі 1020 грн. На підставі ч.3 ст.72 КК України, визначено покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Тобто, покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2018 року було приєднано до покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2019 року.

Крім того, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2019 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.185, ст.71, ст.72 КК України, з частковим приєднанням невідбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.03.2019 року, з урахуванням вироку Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2019 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з самостійним виконанням вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2018 року.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2019 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Однак у подальшому вказано, що на підставі ч.3 ст.72 КК України, вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2018 року необхідно виконувати самостійно.

Проте, самостійно виконати даний вирок неможливо, так як покарання за ним приєднано вироком Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2019 року.

Відтак, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком, покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2019 року та за вироком Чернігівського апеляційного суду від 30.10.2019 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць та штрафу у розмірі 1020 грн.

На підставі ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн. - виконувати самостійно.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4