Справа № 397/420/20
н/п : 1-кп/397/66/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2020. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.02.2020 за № 0000078 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Северинка Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, який не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, який раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вищі Верещаки Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий: вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, жителям Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було заздалегідь відомо про те, що на території ЗАВ-25, що знаходиться за межами с. Любомирка Олександрівського району Кіровоградської області, зберігаються електродвигуни, належні ОСОБА_6

17.02.2020 о 17 год. 00 хв. у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна, та у подальшому домовилися про спільну, узгоджену, заздалегідь сплановану, протиправну діяльність, направлену на досягнення єдиного злочинного результату відомого кожному з них, об`єднаних єдиним наміром на вчинення таємного викрадення майна, належного ОСОБА_6 .

Цього ж дня о 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії з метою реалізації злочинного наміру, прийшли до ЗАВ-25. ОСОБА_3 , скориставшись тим, що територія ЗАВ-25 не огороджена та не охороняється для реалізації запланованих незаконних дій, відчинив зерновий бункер та проник до середини ЗАВ-25. Після цього ОСОБА_3 , перебуваючи у середині, відчинив вхідні двері, через які до приміщення потрапив ОСОБА_4 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, таємно викрали два електродвигуни асинхронного типу «АИР 112 МА6», вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 171 від 11.03.2020, становить 5533,34 грн., та два електродвигуни асинхронного типу «АИР 90 L6», вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 171 від 11.03.2020, становить 4200 грн., чим своїми умисними протиправними діями спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди, на загальну суму 9733,34 грн.

З місця злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим своїми умисними, протиправними діями спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся, зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла повністю, згоден з обставинами вчинення ним злочину, які викладені в обвинувальному акті. Проте, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Цивільний позов визнав повністю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся та пояснив, що точної дати не пам`ятає, у лютому місяці цього року, він за попередньою змовою з ОСОБА_3 дійсно викрали із ЗАВ-25 електродвигуни, які знаходилися у вказаному ЗАВ, про що їм заздалегідь було відомо. Вказані електродвигуни вони розібрали та у подальшому розпорядилися ними на власний розсуд. Цивільний позов визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 від надання пояснень щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення та від обгрунтування цивільного позову відмовився, цивільний позов підтримав у повному обсязі на підставі обставин, викладених у ньому. Покарання просив призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнають провину у вчиненому кримінальному правопорушенні та у повному обсязі визнають цивільний позов, але обвинувачений ОСОБА_3 відмовився надати пояснення з приводу вчиненого ним злочину, потерпілий також відмовився від дачі показань, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів провадження, які характеризують осіб обвинувачених, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого ним кримінального правопорушення та позиції обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим, суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а дії ОСОБА_4 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_3 не одружений, не працює, має постійне місце проживання, за яким компрометуючими даними відносно нього сільська рада не володіє, в силу ст. 89 КК України вважається таким, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих громадян середній. Вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин, не працює, не одружений, висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції, встановленої ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Проте, враховуючи, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, має постійне місце проживання, за яким компрометуючими даними відносно нього сільська рада не володіє, в силу ст. 89 КК України вважається таким, який раніше не судимий, а тому суд приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і з встановленням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується негативно (неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності), раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив новий злочин у період іспитового строку.
Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих громадян середній. Вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, а також висновку органу пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції її від суспільства та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_4 надавалася можливість виправитися за вчинення попереднього злочину без ізоляції від суспільства. Проте, обвинувачений належних висновків для себе не зробив і вчинив умисно повторно аналогічне кримінальне правопорушення під час іспитового строку, а тому суд вважає за необхідне застосувати ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання за даним вироком, не відбутий строк покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2018.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявлено цивільний позов з вимогами про стягнення солідарно матеріальної шкоди у розмірі 9733,34 грн., моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. та витрат за отриману правничу допомогу у розмірі 1000 грн., у рівних частинах.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого визнали повністю, а тому, враховуючи, що таке визнання цивільного позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не суперечить засадам кримінального судочинства, тому цивільний позов в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно задовольнити.

Разом з тим, цивільний позов потерпілого в частині стягнення витрат на правову допомогу суперечить закону, а тому, незважаючи на те, що обвинувачені позов визнали повністю, у цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються з витрат на правову допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 63 КПК України, представником цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. Повноваження представника цивільного позивача, цивільного відповідача на участь у кримінальному провадженні підтверджуються документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, якщо представником цивільного позивача, цивільного відповідача є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Цивільний позов потерпілим, цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні підписано ним особисто та до нього додано квитанцію № 8 від 24.04.2020 при прийняття суми сплаченого гонорару у розмірі 1000 грн. за підготовку цивільного позову від адвоката ОСОБА_7 (а.с.п. 54).
У той же час, жодних документів, передбачених ст. 50 КПК України, які підтверджують повноваження адвоката ОСОБА_7 на представлення інтересів цивільного позивача у даному кримінальному провадженні до цивільного позову не додано.
У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості встановити чи дійсно адвокат ОСОБА_7 мала повноваження на складання цивільного позову в інтересах ОСОБА_6 , тобто діяти від його імені, враховуючи, що цивільний позов підписаний ним особисто, тому позов в частині стягнення 1000 грн. на правову допомогу не підлягає задоволенню.
Таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню частково.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведено одну судово-товарознавчу експертизу, вартість якої складає 942 грн. 06 коп., та одну судово-трасологічну експертизу за експертною спеціальністю 4,6 (дикталоскопічне дослідження), вартістю 1256,08 грн., тобто на загальну суму 2198,14 грн., а тому дані процесуальні витрати необхідно стягнути з обвинувачених порівну на користь держави.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

На досудовому розслідуванні заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувалися. Тому, з метою виконання вироку та дотримання обвинуваченим процесуальних обов?язків, враховуючи особистість останнього, який раніше судимий, злочин вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком, висновок органу пробації, суд дійшов до висновку про необхідність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк дії даного запобіжного заходу необхідно рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з моменту фактичного взяття обвинуваченого під варту в залі суду, та до вступу вироку в законну силу.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 129, 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України, протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 05.06.2020.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбутий строк покарання, призначеного вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2018, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
До набрання вироком законної сили, застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обчислювати з 05.06.2020, тобто з моменту проголошення вироку та взяття під варту.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9733 (дев`ять тисяч сімсот тридцять три) гривні 34 (тридцять чотири) копійки, тобто по 4866 (чотири тисячі вісімсот шістдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок з кожного, та у рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, тобто по 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні у розмірі 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 14 (чотирнадцять) копійок, тобто по 1099 (одній тисячі дев`яносто дев`ять) гривень 7 (сім) копійок з кожного.

Речові докази:

- спеціальний пакет № ЕХР0231876, в якому знаходяться рожковий ключ з маркуванням «7.215» розміром 22х24, рожковий ключ з маркуванням «D» розмірами 19х22, рожковий ключ з маркуванням «DROP FORGED» розмірами 19х18, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Олександрівського ВП Знам?янського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити;

- спеціальний пакет № 5291839, в якому знаходиться первинна упаковка, аркуш паперу зі слідами рук на двох відрізках прозорих липких стрічках, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Олександрівського ВП Знам?янського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченим , а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_____________20___ року набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №397/420/20.

Помічник судді______________________

Копію засвідчено «___»_____________20___ року.