Провадження №: 1-кп/752/307/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008739 та № 0007409, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, з освітою середньою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29.12.1999 року Московським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 140 КК України (редакція КК 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

11.12.2002 року Апеляційним судом м. Києва за ч.1 ст. 187; ч.2 ст. 189; ч.2 ст. 115 КК України, з застосуванням вимог ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, від відбування якого звільнений 16.02.2016 року по відбуттю строку покарання;

30.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого за ч.1 ст. 263 та ч.1 ст. 121 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 01.09.2019 року приблизно о 23.30 годин, перебував з компанією за адресою: м. Київ, вул. Кустанайська, 7.

З приводу шумної поведінки в нічний час компанії, в якій перебував ОСОБА_7 , між ним та ОСОБА_10 , який проживав в будинку поряд, виник словесний конфлікт.

Після того, як ОСОБА_11 спустився в двір будинку, між ним та ОСОБА_7 знову продовжився словесний конфлікт та бійка. Під час даного конфлікту та бійки, ОСОБА_7 , ножем, який він приніс з собою та який тримав в правій руці, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_12 два удари в область грудної клітки та один удар в область правого стегна. Як наслідок, ОСОБА_13 отримав проникаюче колото-різане поранення грудної клітки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, а також різану рану грудної тканини грудної клітки та колото-різане поранення правого стегна, кожне з яких відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Тобто, ОСОБА_7 визнається винним за ч.1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину визнав себе винним частково. Пояснив, що 01.09.2019 року біля 20.00 годин разом з дітьми, які гралися, відпочивав у дворі. Пізніше підійшли його знайомі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з якими продовжили розмовляти та пити пиво неподалік 3-го під`їзду. На першому поверсі було відкрито вікно, там бачив двох дітей. Через певний час чоловік з першого поверху, де було відкрите вікно, почав лаятися, що вони голосно розмовляють, а діти кричать і заважають їм відпочивати в нічний час. Він підійшов до вікна, в свою чергу чоловік, яким виявився потерпілий ОСОБА_11 , почав відносно нього висловлюватися нецензурно, на що він зробив зауваження та сказав, що діти маленькі, тому галасливі. В свою чергу ОСОБА_16 через решітку, яка була на вікні, схопив його за горло, він відтяг його руку та облаяв. Потім повернувся до компанії і через певний час пішов додому. Десь приблизно біля 24.00 годин йому зателефонував хтось з знайомих, з ким відпочивав у дворі і сказав, що той чоловік вийшов з квартири, розпитує де він проживає і шукає його, хоче поговорити. Він вийшов на вулицю. Коли підійшов, то ОСОБА_13 кинувся на нього та почав бити, повалив на землю. Він не зміг піднятися, а ОСОБА_16 , який був зверху, почав наносити йому удари по голові. Хлопці відтягнули ОСОБА_13 , який висловлювався нецензурно у його бік, та почав направлятися до нього. Оскільки у нього з собою був ніж у виді «метелика», який випадково залишився в штанах, відходячи почав ножем відмахуватися. Однак ОСОБА_16 постійно йшов за ним, наздоганяючи. Можливо наніс удари потерпілому коли відмахувався. Наміру умисно наносити удари потерпілому не було, це сталося напевно, коли відмахувався від нього. Не міг вдарити ОСОБА_17 коли той його бив сидячи зверху на ньому, оскільки ножа дістав, коли їх розтягнули. Жалкує що так сталося. По можливості він та його сім`я намагається надати матеріальну допомогу потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_16 в своїх показаннях повідомив, що проживає в будинку на першому поверсі. 01.09.2019 року уже після 23.00 години невідома компанія біля 7 осіб на вулиці кричали, вживали спиртне, що заважало дітям заснути, на що він їм зробив зауваження.

З усієї компанії до його вікна підійшов лише обвинувачений, сказав, що будуть відпочивати як їм заманеться, погрожував йому та сім`ї фізичною розправою, пошкодженням майна. Через певний час він вийшов на вулицю, щоб поспілкуватися з тим чоловіком, який йому погрожував. Через певний час той вийшов він взяв його за плечі, хотів поговорити, на що той почав битися і ножем наніс йому три удари. Він був один проти трьох чоловіків, які були нетверезі. Він добре бачив у обвинуваченого, який почав на нього нападати, невеликий ніж в руках, а поряд були його друзі. Оточуючі дивилися як вони билися та впали на землю. Він був зверху, і друзі обвинуваченого стягнули його. ОСОБА_18 вдарив його ножем знизу, коли він був зверху на ньому. Коли його відтягнули, відчув себе погано. Він також ОСОБА_19 вдарив в ніс, у того йшла кров. Отримав тяжкі тілесні ушкодження, певний час проходив лікування.

Свідок ОСОБА_20 повідомив, що 01.09.2019 року пізно ввечері разом з друзями, в тому числі з ОСОБА_21 , відпочивали в дворі, пили пиво, а діти ОСОБА_19 гралися. Чоловік, який проживав на першому поверсі, казав їм щоб трохи тихіше себе вели, оскільки заважають відпочивати. Коли до вікна, де проживав цей чоловік, підійшов ОСОБА_18 , той схопив його за одяг. Через певний час ОСОБА_18 пішов додому. Потім вийшов чоловік з квартири на першому поверсі та почав розпитувати де ОСОБА_22 . Знайомий зателефонував, вийшов ОСОБА_18 і підійшов до чоловіка, між ним почалася сварка та бійка. Чоловік повалив ОСОБА_19 на землю і почав його бити, після чого ОСОБА_15 відтягнув чоловіка. ОСОБА_18 піднявся і уже не ліз на конфлікт, однак були крики. ОСОБА_18 почав відходити, а молодий чоловік постійно йшов за ним. Коли вони зблизилися, побачив, що ОСОБА_18 розмахує предметом схожим на ніж. Потім, коли вони направилися навколо магазину «Фора», ОСОБА_19 уже не було, побачили лише молодого чоловіка, на одязі якого була кров, поріз в районі живота. Почали надавати допомогу. Хтось викликав поліцію. Не бачив як ОСОБА_18 наносив удари ножем потерпілому. По суті, ОСОБА_16 перший наніс удар ОСОБА_23 і той впав.

Свідок ОСОБА_24 повідомила, що 01.09.2019 року вночі під їх вікнами на вулиці галасливо відпочивала п`яна компанія, діти не могли заснути. Чоловік запропонував компанії відійти від вікон, вести себе тихіше. До вікна, а вони проживають на першому поверсі, підійшов, як пізніше з`ясувалося, ОСОБА_18 , почав погрожувати чоловікові розправою, хапав за одяг, точніше вони один одного тримали за одяг. Викликали поліцію, однак ті довгий час не прибували, тому чоловік сам вийшов на вулицю. Бачила через вікно, як він розмовляє з молодиками. Через певний час вийшов ОСОБА_18 , якому зателефонували, і почав провокувати чоловіка на бійку. Потім між ними почалася суперечка і бійка, вони впали на землю, потім побігли десь в бік, було темно, деталей не бачила. Через певний час чоловік підійшов до вікна, одяг у нього був в крові.

Крім свідчень обвинуваченого та свідків, щодо обставин вчинення злочину, винність ОСОБА_7 підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими судом, зокрема:

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в якому зазначено, що потерпілий ОСОБА_16 серед фотографій інших осіб впізнав саме ОСОБА_7 , як особу, яка нанесла йому ножові поранення;

висновком експерта № 042-1790-2019, в якому зазначено, що згідно наданої медичної документації, з урахуванням судово-медичного огляду у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження:

а) проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження;

б) різана рана м`яких тканих грудної стінки та в), колото-різане поранення правого стегна, кожне з яких відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися внаслідок трьох травматичних дій гострим (ми) предметом(ми), якому притаманні колюче ріжучі властивості (по типу клинка та леза ножа), за давністю можуть відповідати вказаному терміну. Можливість їх утворення при падінні потерпілого з вертикального чи близького до вертикального положення тіла на поверхню, виключається;

протоколом обшуку від 02.09.2019 року, проведеного в кв. АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , в якому відображено про виявлення та вилучення, крім інших предметів, одягу, зокрема футболки та штанів з плямами бурого кольору, ножів, в т.ч. ножа типу «метелик», а також дверної ручки з слідами схожими на кров;

висновком експерта № 081-229-2019, в якому зазначено, що на наданій на дослідження футболці виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_7 ;

висновком експерта № 081-228-2019, в якому зазначено,що в бурих плямах на ручці дверей, наданій на дослідження, знайдена кров людини. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_12 ;

висновком експерта № 081-230-2019, в якому зазначено, що в наданих на дослідження спортивних штанях, вилучених під час обшуку, виявлена кров людини, не виключається можливість її походження від ОСОБА_7 ;

висновком експерта № 091-238-2019, в якому зазначено, що на 4 наданих на дослідження ножах, кров та клітини тканини людини не знайдені;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в якому зазначено, що свідок ОСОБА_25 серед фотографій інших осіб впізнав саме ОСОБА_7 , як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_26 ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в якому зазначено, що свідок ОСОБА_20 серед фотографій інших осіб впізнав саме ОСОБА_7 , як особу, яка в ніч з 01 на 02.09.2019 року нанесла ножові поранення ОСОБА_26 ;

протоколами огляду компакт - дисків та перегляду відеозаписів з камер спостереження, які безпосередньо також були переглянуті в ході судового розгляду, на яких видно як особи з`ясовують стосунки і один з них розмахує предметом схожим на ніж.

Та обставина, що в результаті конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, який отримав тяжкі тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_7 також отримав тілесні ушкодження, підтверджено висновком експертного дослідження № 041-2877-2019, в якому зазначено, що при проведенні 17.10.2019 року судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлений рубець на слизовій оболонці нижньої губи відповідно до зубу нижньої щелепи зліва, який є наслідком загоєння рани м`яких тканин. Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилося від щонайменш однократної дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати терміну вказаному в направленні, тобто 02.09.2019 року, не було небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Аналізуючи результати судового розгляду, суд прийшов до висновку про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні саме злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України (необережне тяжке тілесне ушкодження), суд до уваги не бере та відкидає. Обстановка та поведінка обвинуваченого, яка передувала події, обставини того, що погодившись на пропозицію потерпілого з`ясувати стосунки, ОСОБА_7 свідомо взяв ножа, тобто, як вважає суд, маючи намір його застосувати, після чого в бійці з потерпілим умисно наніс ножем удари в область тулуба та ноги потерпілого, є свідченням того, що обвинувачений діяв саме з умислом до діяння та наслідків.

Аналіз показань потерпілого, свідків та інших доказів, наданих стороною обвинувачення, дає суду достатні підстави також вважати, що обвинувачений не перебував в стані необхідної оборони, оскільки не було суспільно-небезпечного посягання з боку потерпілого, а цілеспрямовані, умисні дії ОСОБА_7 вчинені не з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується за ч.1 ст. 263 КК України. Як видно з формулювання обвинувачення, в не встановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб громадянин ОСОБА_7 придбав вибуховий пристрій, а саме гранату РГД-5, та став незаконно носити та зберігати її при собі без передбаченого законом дозволу.
В подальшому 20.09.2017 року, близько 22.00 годин, за адресою: м. Київ вул. Кустанайська, 12 працівниками поліції було затримано громадянина ОСОБА_7 , в якого в правій кишені штанів виявлено та вилучено предмет, схожий на гранату РГД-5.
Згідно висновку експерта від 22.09.2017 року, наданий на дослідження об`єкт № 1 є стандартим, промислово виготовленим корпусом ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, наданий на дослідження об`єкт № 2 є стандартним, промислово виготовленим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ.
При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження об`єкта №1 з наданим на дослідження об`єктом №2, що передбаченого їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою споряджену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.
За вказаних обставин, громадянин ОСОБА_7 усвідомлюючи, заборону вільного обігу бойових припасів та його карність, не маючи відповідного дозволу, в порушенні Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, незаконно носив та зберігав бойові припаси.
Таким чином, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Аналізуючи безпосередньо досліджені судом докази в сукупності, за результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що зазначене кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, тобто відсутні достатні та переконливі докази винності особи.
Так, згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судовий розгляд, як зазначено в статті 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, які й висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

На підтвердження винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, прокурором було надано ряд доказів, які були безпосередньо досліджені судом. Однак, аналізуючи досліджені докази як окремо так і в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони, враховуючи показання обвинуваченого та свідків сторони захисту, не є достатніми та переконливими доказами для визнання винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом.
Так, свідок сторони обвинувачення ОСОБА_27 відмітив, що працював начальником служби охорони в ресторані «Голосіївський двір». Він знає ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . ОСОБА_7 працював у них на одному з будівельних об`єктів. Він прийшов в той вечір в «Голосіївський двір», щоб забрати заробітну плату. Волох сказав, що в нього з підсобки зникла заробітна плата. Переглянули записи з камер спостереження і побачили, що в підсобку заходив ОСОБА_22 . Вирішили поїхати до нього під будинок, адресу знав Лісовий, який йому телефонував. Приблизно через 10 хвилин очікування, з`явився ОСОБА_18 та його дружина з собакою. Показав йому запис з відео, записаний на телефон, просили повернути документи, які були в сумці ОСОБА_28 , паспорт, водійське посвідчення, однак ОСОБА_18 заперечував, що має відношення до крадіжки. Потім в руці ОСОБА_19 помітив якийсь предмет, зрозумів, що це запал від гранати. Чека уже була вирвана, усі почали відходити. Просив ОСОБА_19 заспокоїтися і той всунув чеку в гранату, яку поклав до кишені. Вони кинулися до нього, повалили на землю, витягнули гранату і викликали поліцію. Підійшла жінка ОСОБА_19 з собакою, яку погрожувала нацькувати на них, на що він сказав, що має пістолет і буде стріляти, і вона відійшла до під`їзду. Як ОСОБА_18 діставав гранату не бачив, однак той тримав гранату в одній руці, а чеку в іншій. До приїзду СОГ скотчем зафіксував пружину на гранаті. ОСОБА_18 постійно стверджував, що гранату йому підкинули, однак боєприпасів у людей, з якими приїхав, він не бачив. Має дозвіл на пістолет та мисливську зброю. Пізніше хтось зателефонував і сказали, де забрати сумку. Коли вони затримували ОСОБА_19 та утримували його біля автомобіля, заламавши руки назад, сходилися сусіди і усе бачили. Коли прибула вибухотехнічна служба, по їх вказівці гранату поклав на землю. У них робили змиви з рук, однак, чи це робили у ОСОБА_19 , сказати не може.

Крім зазначеного свідка, в розпорядження суду було надано ще, як вважає сторона обвинувачення, ряд доказів винності обвинуваченого.

Зокрема, протокол огляду місця події від 20.09.2017 року, в якому зазначено про виявлення на проїзній частині АДРЕСА_3 предмета схожого на гранату та запал, а також під час огляду проведено змиви з рук ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_27 .

Протокол огляду квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , під час якого, як зазначено, нічого не було виявлено.

Висновок експерта № 14-382, в якому зазначено, що надані на дослідження об`єкти при поєднанні в єдину конструкцію, будуть представляти собою споряджену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Крім того, в розпорядження суду прокурором надано протоколи допиту свідків, однак, відомості, які містяться в них, не можуть бути визнані доказами, згідно вимог ст. 23 КПК України, оскільки в судове засідання прокурорами не була забезпечена присутність свідків обвинувачення, які допитувалися під час досудового розслідування, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, і вони безпосередньо судом не допитувалися.

Як вважає суд, з врахуванням показань обвинуваченого, свідків сторони захисту, які безпосередньо допитані судом, як вважає суд, вищезазначених доказів сторони обвинувачення, не достатньо для визнання ОСОБА_7 винуватим за ч.1 ст. 263 КК України, поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 в категоричній формі заперечив свою винність у вчиненні зазначеного злочину за обставин відображених в обвинувальному акті. Пояснив, що 20 вересня 2017 року видавали зарплату, яку, перебуваючи в кафе «Голосіївський двір», отримав від ОСОБА_33 . Зустрівся з дружиною та направилися додому, по дорозі зайшли в кафе. Через певний час зателефонував ОСОБА_34 запитав де він, та сказав, що є розмова і буде чекати біля його будинку. Коли підійшов до свого будинку, помітив автомобіль з якого вийшло 4 особи, зокрема Лісовий, ОСОБА_35 , ОСОБА_28 та ще один чоловік, які працюють охоронцями в кафе «Голосіївський двір» та один завгоспом. До нього підійшов ОСОБА_28 і каже, що пропала сумка з коштами та документами і є підозра, що це він викрав, на що заперечив, сказав дивіться, ніякого сумки немає, він до її зникнення не причетний. Поставили вимогу сідати в автомобіль, потім почали заламувати руки, кинули на лавку і потягнули до автомобіля. Почув крик дружини. ОСОБА_35 дістав пістолета, навів в бік сусідки, яка була поряд з його дружиною, та каже щоб забрали собаку, оскільки буде стріляти. Він чинив опір, не хотів сідати в автомобіль, хотів дочекатися поліцію, яку викликала дружина та ОСОБА_35 . Потім чекали слідчого та експерта. Його не опитували, а спілкувалися з ОСОБА_36 та ОСОБА_28 . Гранату вилучили у ОСОБА_37 , у нього ніякої гранати не було. Вдома, з його дозволу, теж проводили обшук, однак заборонених предметів не знайшли. Потім його доставили в поліцію і там уже був ОСОБА_28 , який тримав в руках сумку, яку нібито хтось викрав. Граната була в когось з осіб, які приїхали до нього, щоб розібратися з приводу крадіжки, він відношення до гранати немає. В руках гранати не тримав, результатів змивів з рук, на які дав добровільне згоду, не знає. Коли спочатку прибув патруль, то сказали, що не мають права вилучати гранату та пістолет у ОСОБА_37 . Вперше гранату побачив, коли стояв біля автомобіля і її вилучили в когось з прибулих осіб. Не визнає себе винним, гранати не мав і не носив. Поліцейські гранати у нього з кишені, як зазначено в обвинуваченні, не вилучали.

По суті, вищезазначені показання обвинуваченого узгоджуються з показаннями свідків, яких в розпорядження суду надала сторона захисту.

Так, свідок ОСОБА_38 в своїх показаннях відмітила, що проживає в одній з квартир в будинку на АДРЕСА_3 . Точно дати події не пригадує, але це було в один з днів початку осені 2017 року, приблизно біля 21-22 години. Біля під`їзду столи троє невідомих, та ОСОБА_18 з дружиною, яка тримала собаку. Троє невідомих покликали ОСОБА_19 і про щось з ним розмовляли, потім почали кричати і бити ОСОБА_19 та тягнути його в багажник машини. Дружина ОСОБА_19 передала її собаку і побігла, щоб перешкодити невідомим помістити ОСОБА_19 в багажник. Однак, один з чоловіків направив на неї пістолет, сказав, щоб забрали собаку. Ще один з трьох невідомих, які тягли ОСОБА_19 , витягнув гранату, та демонструючи каже, зараз витягну кільце і вам усім тут кінець. Потім чоловік, який тримав пістолет, забрав в одного з невідомих чоловіків гранату і тримав в руках. Коли приїхала охорона, чоловік який тримав пістолет і гранату, сказав, що граната ОСОБА_39 . Пізніше приїхала ще поліція. Невідомі окремо спілкувалися з слідчим, і той після того, відмовився брати у них свідчення. Стверджує, що гранату слідчий забрав з рук особи, яка була з пістолетом, а не з землі, вона чітко це бачила.

Свідок ОСОБА_40 суду показала, що 20.09.2017 року зустріла чоловіка з роботи і направилися додому. Чоловіку зателефонував співробітник і сказав, що буде чекати його біля будинку. Коли підійшли до будинку де проживають, з автомобіля вийшло троє невідомих, ОСОБА_41 підійшов до них і почали про щось розмовляти. Потім почула крик, повернулася і побачила, що троє невідомих заломили ОСОБА_42 руки і тягнуть до машини. Передала собаку сусідці ОСОБА_43 , яка стояла поряд, кинулася до чоловіка. Однак, один з чоловіків направив на сусідку, яка тримала собаку, пістолет, а в руках іншого побачила предмет схожий на гранату. Почала телефонувати в міліцію. Зупинилася служба охорони. Спочатку граната була в одного невідомого, а потім її забрав інший. В чоловіка не було ніякої гранати, лише сумка з інструментом. Пізніше гранату вилучили у одного з невідомих чоловіків. Дали добровільно погодження на огляд їх житла, нічого не знайшли. Також робили змиви з рук чоловіка, однак ніяких результатів. Вона зверталася з заявою про вчинення злочину щодо них та чоловіка, однак результатів немає.

Показання вищезазначених двох свідків захисту, повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого, та по суті спростовують показання єдиного свідка обвинувачення ОСОБА_27 , щодо обставин появи та вилучення гранати. Більше того, показання вищезазначених свідків ставлять під сумнів обставини того, що, як зазначено в обвинуваченні, працівниками поліції при затриманні граната була вилучена саме у ОСОБА_7 з кишені штанів. Навіть в протоколі огляду місця події, який надав прокурор, зазначено, що граната була на проїзній частині.

Слід також відмітити, що в розпорядження суду не було надано даних щодо результатів можливої перевірки, якщо така взагалі проводилася, перебування гранати в руках обвинуваченого, на чому він, між іншим наполягав, або інших осіб, які нібито затримували ОСОБА_19 , враховуючи, що є розписка та відмітка в протоколі огляду про проведення змивів з рук цих осіб.

Лише протирічливих, та такими, що не узгоджуються з іншими доказами, показань єдиного свідка обвинувачення, про обставини виявлення та вилучення гранати, та протоколу огляду місця події і висновку експерта, недостатньо, як вважає суд, для визнання ОСОБА_7 винуватим поза розумним сумнівом у незаконному придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів.

Крім наданих стороною обвинувачення доказів, що, як вважає суд, не є достатніми та переконливими доказами винності обвинуваченого, інших доказів, тобто фактичних даних, отриманих у визначений КПК України спосіб, які би доводили винність обвинуваченого поза розумним сумнівом (показання, речові докази, документи, висновки експертиз), стороною обвинувачення суду не надано.
Ураховуючи, що згідно вимог ст. 63 Конституції України, ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України.
Враховуючи, що за результатами судового розгляду суд прийшов до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України, судові витрати понесені під час проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, віднести на рахунок держави.
При призначенні покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 121 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає наявність у обвинуваченого двох малолітніх дітей, часткове відшкодування збитків потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Підсумовуючи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має ряд не знятих та непогашених судимостей, підстав для звільнення від покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, суд не знаходить.

Як було з`ясовано в ході судового розгляду, ОСОБА_7 злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України, в якому суд визнає його винним, вчинив 01.09.2019 року, тобто після закінчення іспитового строку встановленого 30.06.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва, яким його було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та за відсутності у розпорядженні суду даних про ухвалення рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або направлення його для відбування останнього, суд, керуючись вимогами ст. 71 КК України та новелами постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», не може застосовувати правила призначення покарання за сукупністю вироків.

Запобіжний захід обраний та в подальшому продовжений судом обвинуваченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, з забороною йому в період з 21.00 годин до 07.00 годин наступного дня, залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи, що обов`язків покладених на нього судом він не порушував, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання обвинуваченому зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 02.09.2019 року по 20.02.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
ОСОБА_7 початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню за злочин, у вчиненні якого суд визнає його винним.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 377 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_44 визнати винуватим за ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід обраний та в подальшому продовжений судом обвинуваченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, з забороною йому в період з 21.00 годин до 07.00 годин наступного дня, залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання обвинуваченому зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 02.09.2019 року по 20.02.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
ОСОБА_7 початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1892 грн. (висновок експерта № 042-1790-2019).

Речові докази: ручку від вхідних дверей; футболку; спортивні штани; чотири ножі, що в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, - знищити;

компакт диски з камер відео спостереження, - зберігати в матеріалах провадження.

ОСОБА_44 у пред`явленному обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України, визнати невинуватим та виправдати, згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
речові докази: гранату РГД-5 та запал, що, згідно постанови передані на зберігання до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 , - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1