Справа № 761/7941/18
Провадження № 1-кп/761/826/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001747 від 31 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норільська Красноярського краю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 109, ч.3 ст. 110-2, ч.1 ст.14, ч.1 ст.410 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 109, ч.3 ст. 110-2, ч.1 ст.14, ч.1 ст.410 КК України.
Від обвинуваченого ОСОБА_2 у судовому засіданні надійшло клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2017 року. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є тяжкохворим, а проведення медичного обстеження і лікування потребує витрат. У зв`язку з чим обвинувачений просить скасувати арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відновити видаткові операції по даному рахунку.
Обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні оголосив письмове клопотання та пояснив, що при поверненні йому речей,визнаних речовими доказами, серед яких була банківська картка Приватбанк № НОМЕР_1 для нарахування пенсії, ним виявлено, що грошові кошти на даній картці арештовані, а видаткові операції призупинено. У зв`язку з чим просив задовольнити його клопотання та зняти даний захід забезпечення кримінального провадження з його банківського рахунку, на яку йому нараховувалась пенсія.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо клопотання обвинуваченого про скасування арешту на грошові кошти. При цьому, зазначив, що грошові кошти на які накладено арешт, дійсно, належать до пенсійних виплат.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, які знаходяться у розпорядження суду, приходить до наступного висновку.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2017 року (справа №761/33158/17) накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, за яким закріплена банківська платіжна картка № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», із зупиненням видаткових операцій по даному рахунку.
Так, відповідно до вищезазначеної ухвали слідчого судді вбачається, що необхідність арешту майна була зумовлена обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить неможливість виконання вироку в частині забезпечення конфіскації майна.
Разом з тим, судом враховано, що згідно повідомлень учасників процесу, а саме прокурора та обвинуваченого, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2017 року (справа №761/33158/17) накладено на грошові коштибанківського рахунку, на який надходять грошові кошти нараховані обвинуваченому від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати.
Між тим, згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених Законом.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується ст.ст. 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19 червня 2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Норми ст. 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.
З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що арешт може бути накладено лише на майно, яке вже перебуває у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, та третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Арешт на пенсію, як соціальну виплату, з метою її конфіскації не може бути накладено, а її виплату може бути тільки зупинено за певних обставин або на неї, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», може бути звернуто стягнення у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.
Враховуючи всі обставини справи, беручи до уваги той факт, що накладений арешт позбавляє права ОСОБА_2 отримувати гарантовані державою пенсійні виплати, з огляду на наявність у ОСОБА_2 інвалідності ІІ групи та його пояснення про потребу у грошових коштах для медичного обстеження та лікування, суд не вбачає даних, які б указували на доцільність продовження застосування такого обмежувального заходу як накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, за яким закріплена банківська платіжна картка № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) і вважає можливим скасувати накладений арешт та припинити зупинення видаткових операцій по вищезазначеному рахунку.
Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 170-174 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, за яким закріплена банківська платіжна картка № НОМЕР_1 , - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 22 вересня 2017 року (справа №761/33158/17, провадження № 1-кс/761/21113/2017) у кримінальному провадженні №0001747 на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, за яким закріплена банківська платіжна картка № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), та припинити зупинення видаткових операцій по даному рахунку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 17січня 2020 року о 08 год. 05 хв.

Суддя: ОСОБА_1