Ухвала
Іменем України

15 січня 2020 р.

м. Київ

справа №636/4505/14-к
провадження № 51-83 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року,
встановив:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду з касаційною скаргою у якій порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, засудженою до поданої нею касаційної скарги не додано копій оскаржуваних судових рішень, що позбавляє суд можливості перевірити чи є оскаржувані рішення такими, що можуть бути переглянуті в касаційному порядку та чи подана касаційна скарга у строк, передбачений для її подачі.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, зокрема, зазначається: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі засуджена не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
При цьому, у поданій скарзі не міститься доводів допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою зміну чи скасування судових рішень на підставах, передбачених ст. 438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 370, 374, 412-414, 419 цього Кодексу.

Також, ОСОБА_4 не зазначає, які доводи її апеляційної скарги і в порушення якої норми закону апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, касаційна скарга засудженої взагалі не містить вимогу, якою визначено повноваження цього суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, ч. 1 ст. 436 КПК Українипередбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Враховуючи викладене, засудженій слід зазначити вимогу щодо оскаржуваних судових рішень, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України, обґрунтувати свою вимогу з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Усупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та повинні бути виправлені шляхом подання нової касаційної скарги.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПКУкраїни, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3