ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/45/20 Справа № 202/8308/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської область, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовлено. Застосовано до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на останнього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_6 кримінально протиправного діяння, тяжкість покарання, що йому загрожує, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом із цим, слідчий суддя дійшов висновку, що твердження прокурора та слідчого про тяжкість вчиненого злочину, не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, вважав за необхідне відмовити в задоволення клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор вказує на те, що з урахуванням вагомості доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , слідчим суддею не було надано належної оцінки тяжкості вчиненого підозрюваним злочину, суворості можливого покарання, а також ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. На переконання прокурора, фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи сторони обвинувачення, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали суду першої інстанції, є безпідставними.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджується, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001024 від 12 грудня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 12 грудня 2019 року про підозру у вчиненні цього злочину повідомлено ОСОБА_6 .
Апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні цього злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та прокурором в апеляційній скарзі не заперечуються.
Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає їх обґрунтованими, а ризики, визначені у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, такими, що об`єктивно існують.
З урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , а також тяжкості злочину у вчиненні якого він підозрюється, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти цим ризикам.
Щодо доводів прокурора про тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії тяжких, то ці обставини хоча і мають місце, однак не доводять необхідність застосування виключного запобіжного заходу.
Не заслуговують на увагу також й доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки вони не підтверджуються наданими матеріалами.
За наведених обставин у їх сукупності, застосування до підозрюваного більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, згідно ст. 181 КПК України у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», а також є дієвим механізмом контролю поведінки підозрюваного під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.
Отже, слідчий суддя, оцінив всі обставини справи, які були йому відомі на час ухвалення рішення, у зв`язку з чим дійшов до обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу немає.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4