У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Добра Криниця Баштанського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.07.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що має постійні місця роботи, мешкання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має малолітню дитину та хвору матір.
Також зазначає, що від правоохоронних органів він ніколи не приховувався і не збирається, а впливу і тиску з його боку на потерпілу не було.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді від 28.06.2019 р. відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ухвалою суду від 23.03.2020 р. строк тримання обвинуваченого під вартою продовжено до 21.05.2020 р. включно.
Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, у зв`язку з тим, що ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу на потерпілу не зменшилися, а захисником подано клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені середньої тяжкості насильницького злочину у період не відбутого покарання, раніше судимий за вчинення насильницького злочину, не має постійного місця роботи, обставини хвилювання потерпілої у вказаному кримінальному провадженні за своє життя та здоров`я через незаконний вплив обвинуваченого на неї, суд дійшов висновку про не зменшення ризиків вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу на потерпілу та визнав необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002319, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості насильницького злочину у період не відбутого покарання, раніше судимий за вчинення насильницького злочину, не має постійного місця роботи, мають місце обставини хвилювання потерпілої у вказаному кримінальному провадженні за своє життя та здоров`я через незаконний вплив обвинуваченого на неї. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочинів та наявності ризиків незаконного впливу на потерпілу, а також вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. До того ж у апеляційного суду відсутні докази наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3