Справа № 438/656/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/277/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000206 від 30.03.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 05 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання: - за ч.1 ст. 115 КК України дев`ять років позбавлення волі; - за ч.1 ст. 263 КК України три роки позбавлення.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання десять років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 30 березня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується відповідно до протоколу про затримання з 30 березня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Вирішено питання з речовими доказами.

Не погоджуючись із даним вироком захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просить скасувати даний вирок і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що даний вирок ухвалено внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Щодо обставин справи вказує, що причиною конфлікту стало те, що ОСОБА_11 лаявся брутальними словами в адресу ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , останній намагався словесно заспокоїти потерпілого, однак останній несподівано витягнув з кишені ніж і тримаючи його у правій руці став наближатись до них. Коли ОСОБА_11 наблизився в притул до ОСОБА_6 , несподівано замахнувся на нього ножем, однак обвинувачений різко вивернув цю руку назад, в результаті чого рука ОСОБА_11 з ножем, опинилась біля шиї потерпілого. Таким чином, ОСОБА_6 не мав жодного наміру нанести тілесні ушкодження ОСОБА_11 чи вбити його, оскільки лише захищався. Більше того, показання ОСОБА_6 повністю підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_12 . Поряд з цим зазначає, що згідно з показами свідка ОСОБА_13 який повідомив, що коли потерпілий зайшов в магазин, побачивши на ньому кров свідок запропонував викликати поліцію, однак ОСОБА_11 категорично від цього відмовився. На підставі наведеного апелянт вважає, що сторона обвинувачення не навела жодних переконливих доказів, які могли би хоча б частково спростувати покази обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 в частині того, що саме потерпілий ОСОБА_11 з ножем в руках напав на ОСОБА_6 .

Щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України апелянт зазначає, що під час проведення обшуку житла обвинуваченого останній вимагав присутності на ньому адвоката та свій телефон для того, щоб повідомити його, проте працівники поліції не надали йому такої можливості, що є порушенням права на захист. Більше того, працівники поліції не надали обвинуваченому документ, який надає право на проведення обшуку, хоча він просив такий надати. Стосовно двох пістолетів та гранати, то дані речі належать його знайомому, котрий повернувся із зони АТО.

Звертає увагу на протокол проведення слідчого експерименту та протокол обшуку від 30.03.2017, оскільки такі на його думку складені з істотними порушеннями вимог ст.ст. 104-105 КПК України, містять спотворені відомості щодо результатів проведення даної процесуальної дії, які було отримано у тому числі в наслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Підкреслює, що під час відкриття матеріалів, в ході виконання вимог ст. 290 КПК України стороною обвинувачення не було відкрито зазначені в даних процесуальних документах речі, оскільки на момент відкриття матеріалів 20 липня 2017 року вони з незрозумілих причин знаходились не у слідчого, а в камері схову. Також вказує, що не було відкрито ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Львівської області на підставі якої було проведено негласні слідчі розшукові дії, а також технічні носії (аналогові чи цифрові) на яких була зафіксована розмова відображена в протоколах.

04 травня 2018 року прокурор ОСОБА_14 подав заперечення на вищенаведену апеляційну скаргу в якій просить відмовити у задоволенні вищенаведеної апеляційної скарги та залишити вирок без змін, мотивуючи це тим, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доводиться показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та зазначеними у вироку протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупа, висновками експертів, протоколом затримання та іншими доказами. Разом з тим, на його думку судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги покази ОСОБА_12 , так як такі є надуманими, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, надані суду з метою уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України та повністю спростовується проведеним в ході досудового розслідування слідчим експериментом за її участі. Крім цього, доводи свідка про здійснення на неї психологічного тиску та надання нею в ході досудового розслідування показів зі слів працівників поліції, об`єктивно не підтверджуються оскільки такий проводився в присутності законного представника та педагога, що виключає можливість здійснення будь-якого тиску на свідка. Також підкреслює, що покази обвинуваченого ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, так як останній під час допиту в судовому засіданні суду першої інстанції не зміг відтворити механізм заламування ним руки ОСОБА_11 , внаслідок чого, з його слів могли бути спричинені тілесні ушкодження потерпілому, плутався у своїх показах. Більше того, згідно з протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.04.2017 зняття проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.04.2017 зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж щодо ОСОБА_17 , згідно якого 29.03.2017 о 23:25 год., тобто безпосередньо після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_6 в телефонній розмові з ОСОБА_17 повідомив останньому, що щойно вчинив якісь протиправні дії, ніхто нічого не бачив та він переховується вдома. Щодо зброї знайденої під час обшуку його житла, то в ході допиту ОСОБА_6 не надав чітких анкетних даних зазначеного знайомого, не пояснив у зв`язку з чим погодився зберігати вказані предмети за місцем свого проживання.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурорів та потерпілу, які заперечили апеляційну скаргу подану захисником, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При перевірці кримінального провадження апеляційним судом встановлено,

що висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Фактичні обставини провадження, встановлені судом, свідчать про послідовність, злагодженість, узгодженість, нерозривну єдність та взаємну обумовленість

дій обвинувачених, вказують на те, що обвинувачені діяли за попередньою змовою, заздалегідь домовившись про спільне вчинення злочину.

Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_18 : потерпіла ОСОБА_10 показала, що її загиблий син алкоголем не зловживав, ножів з собою не носив та ніхто на нього не скаржився. Про обставини події злочину дізналась від чоловіка; потерпілий ОСОБА_18 суду показав, що 29.03.2017 р. біля 23.00 год. син вийшов з дому тверезим та пішов в магазин, який знаходився за 200 метрів він будинку. Через деякий час до них додому прийшли працівники поліції та сказали, що син знаходиться в морзі в м.Дрогобич. Зазначив, що загиблий син ножів із собою ніколи не носив. Скарг на сина ніколи не чув;

показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , суду першої інстанції показали, що 29.03.2017, близько 23 години, зайшли в продуктовий павільйон по вул. В. Великого у м. Бориславі випити кави. Перебуваючи всередині вказаного павільйону вони побачили, що до дверей підійшов невідомий їм чоловік та опершись на такі сповз на коліна. Вказаний чоловік був поранений в шию з лівої сторони, звідки текла кров. З приводу прохання ОСОБА_11 викликати поліцію, однозначних показань надати не можуть. Швидка медична допомога приїхала досить швидко та забрала потерпілого. Що відбувалось в подальшому, їм невідомо;
показаннями експерта ОСОБА_20 , який в суді першої інстанції підтримав висновки судово-медичних експертиз №89 та №201 та підтвердив, що свідок ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту за її участі показала механізм нанесення ОСОБА_6 правою рукою удару в ділянку шиї ОСОБА_11 , що відповідає локалізації колото-різаної рани на шиї останнього. Смерть ОСОБА_21 настала від одного удару, який призвів до смерті. Пояснив, що смерть настала не відразу тому, що потерпілий затуляв рану рукою;
даними витягів з ЄРДР;
даними рапортів чергового Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області;
даними протоколу огляду та фото таблиця до протоколу огляду в ході якого оглянуто приміщення продуктового магазину «Смайлик» по вул. В.Великого в м. Бориславі (павільйон №10) та маршрут слідування потерпілого до вказаного магазину, визначений по наявним на вулиці плямам РБК, який привів до кута будинку АДРЕСА_3 . В ході проведення огляду вилучено 5 змивів РБК, три пачки сигарет зі слідами РБК;
даними відповіді з КЗ ЛОР ЛОЦ медицини катастроф;
даними протоколу огляду місця події від 30.03.2017, в ході якого оглянуто автомобіль (реанімаційний), в якому перебував труп ОСОБА_11 . В ході огляду встановлено, що на одязі трупа наявні плями та потьоки крові, більше з лівої сторони. На передній боковій поверхні шиї зліва на рівні щитоподібного хряща є лінійна рана з рівними краями;
даними протоколу огляду трупа від 30.03.2017, згідно якого на передній боковій поверхні шиї ОСОБА_11 зліва на рівні щитоподібного хряща наявна лінійна рана, зорієнтована згори донизу, ззаду наперед та зліва направо, із рівними краями, гострим верхнім та «П» подібним нижнім кінцями, рана довжиною 2 см, ширина в ділянці «П» подібного кінця 0,3 см. В ході огляду вилучено одяг трупа ОСОБА_11 ;
даними висновків експертів №89, №388/2017-ім, №1173/2017-т, №925/17, №53/2017-мк, згідно яких смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок колото-різаного поранення шиї зліва з ушкодженням кровоносних судин, що привело до розвитку венозної повітряної емболії та легенево-серцевої недостатності. При проведенні судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_11 виявлено тілесне ушкодження: колото-різане поранення шиї із локалізацією рани на передньо-боковій поверхні шиї зліва, ушкодженням по ходу раневого каналу лівого грудинно-ключично-соскоподібного м`язу на рівні середньої третини, стінки лівої внутрішньої яремної вени, дрібних гілок сонної артерії, м`язів та фасцій шиї, з крововиливами по ходу раневого каналу. Вказане ушкодження виникло внаслідок одноразової взаємодії із гострим колюче-ріжучим знаряддям, що мало одне діюче гостре лезо та обушок, з достатньою для виникнення такого ушкодження силою, незадовго до настання смерті. Колото-різане поранення шиї, виявлене на тілі ОСОБА_11 має ознаки тяжкого ступеня за ознакою небезпеки для життя і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті;
даними протоколу обшуку від 30.03.2017 за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено корпус гранати з маркуванням 44254-4Т-Н-Т, запал №386-25-76, пістолет чорного кольору марки «Ekol Botan», пістолет чорного кольору із затертим маркуванням, 22 ножі, жіноче взуття лаковане на високій підошві, 3 мобільні телефони, одяг ОСОБА_6 та інші речі;
даними висновку судово-медичного експерта №132, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на тильній поверхні лівої кисті біля суглобу середньої фаланги третього її пальця, виникнення якого пов`язує з тим, що зачепився об цеглу. Інших тілесних ушкоджень виявлено не було;
даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 та відеозаписом до нього, згідно яких ОСОБА_6 29.03.2017, близько 23.00 год., перебуваючи біля кута будинку №171 по вул. В.Великого в м. Бориславі, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_11 , наніс останньому удар правою рукою в ліву частину шиї. Чи було щось в руці ОСОБА_6 , ОСОБА_12 не бачила, після удару потерпілий почав кричати та нецензурно виражатися і тримався рукою за шию;
даними висновку судово-медичної експертизи №201, відповідно до якого при проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 та при допиті, остання показала механізм нанесення ОСОБА_6 правою рукою удару в ділянку шиї незнайомого чоловіка 29.03.2017 в м. Бориславі, при цьому травмуючого знаряддя в руці ОСОБА_6 вона не побачила. Показана ОСОБА_12 ділянка на шиї статиста, куди прийшовся удар, відповідає локалізації колото-різаної рани на шиї трупа ОСОБА_11 ;
даними висновків імунологічних експертиз №434/2017-ім, №439/2017-ім, №442/2017-ім, №436/2017-ім, №433/2017-ім; №440/2017-ім, згідно яких на одязі та речах ОСОБА_11 , на вулиці по маршруту слідування ОСОБА_11 від будинку АДРЕСА_3 до продуктового магазину «Смайлик» по вул. В.Великого в м. Бориславі (павільйон №10) виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_11 ;
даними висновку молекулярно-генетичної експертизи №10/356, згідно якого на парі жіночого взуття чорного кольору, які 30.03.2017 вилучені в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_6 та які належать ОСОБА_12 , виявлена кров людини, яка належить ОСОБА_11 ;
даними висновків медико-криміналістичних експертиз №120/2017-мк, №119/2017-мк, згідно яких тілесне ушкодження ОСОБА_11 могло бути спричинено ножами №3 і №4, наданими на експертизу, які попередньо були вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 ;
даними висновку молекулярно-генетичної експертизи №10/357, згідно якого генетичні ознаки клітин на руків`ях ножів №3 і №4 є змішаними, містять генетичні ознаки двох або більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 ;
даними довідки про вхідні-вихідні дзвінки з абонентського номеру мобільного оператора № НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , згідно якої останній з 22 години 50 хвилин 29.03.2017 перебував у м. Борислав Львівської області;
даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.04.2017 зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж щодо ОСОБА_17 в межах кримінального провадження №000748 від 22.07.2016, згідно якого 29.03.2017 о 23:25 год., ОСОБА_6 в телефонній розмові з ОСОБА_17 повідомив останньому, що щойно вчинив якісь протиправні дії, ніхто нічого не бачив та він переховується вдома;
даними відповіді дозвільної служби Бориславського ВП ГУ НП у Львівській області про те, що дозволів про купівлю чи зберігання зброї та боєприпасів ОСОБА_22 не видавались;
даними висновку вибухо-технічної експертизи №2/65е від 09.06.2017, згідно якого предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору та предмет циліндричної форми складної конструкції, які були вилучені 30.03.2017 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , являють собою корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та УЗРГМ «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення. УЗРГМ використовується для спорядження ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42. Надані на дослідження предмети, а саме корпус гранати Ф-1 та УЗРГМ в зібраному стані являються ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1, яка виготовлена промисловим способом. Дана граната відноситься до вибухових пристроїв, а саме до бойових припасів;
даними висновку експерта №10/355 від 16.06.2017, згідно якого у змивах з поверхонь наданих на дослідження предмета, схожого на корпус гранати та предмета, схожого на підривач гранати виявлено поодинокі клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин на двох предметах, схожих на корпус гранати та підривач є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 ;
даними висновку балістичної експертизи №5/210 від 31.05.2017, згідно якого пістолет «ZORAKI mod.914» cal.9 P.A. зі знищеними маркувальними позначеннями, вилучений 30.03.2017 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю сучасного турецького виробництва. Даний пістолет придатний до стрільби як газовими і холостими патронами кал. 9мм Р.А., так і патронами з еластичним вражаючим елементом (гумові кулі) кал. 9 ОСОБА_23 ; патронами роздільного заряджання, які складаються з шумових патронів кал. 9мм Р.А. та снаряду (картеч, діаметром 7мм), а також спеціально виготовленими для такої зброї боєприпасами. В конструкцію пістолета внесені зміни з метою стрільби монолітним снарядом, а саме видалена (викручена) втулка з каналу ствола та закритий газовідвідний отвір, які забезпечують роботу автоматики пістолета при стрільбі шумовими патронами, а наявність втулки виключає можливість стрільби будь-яким снарядом, що призвело до зміни конструкції та призначення пістолета набуття властивостей вогнепальної зброї;
даними висновку амбулаторної комплексної комісійної психіатричної експертизи, з якої вбачається, що ОСОБА_6 в даний час психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, в тому числі не перебував у стані патологічного афекту, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак хронічного алкголоізму або наркоманії у нього не виявлено. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
даними протоколу огляду речей від 12.05.2017 та 12.07.2017 та постановами про визнання речовими доказами від 12.05.2017 та 12.07.2017, які були безпосередньо дослідженні в ході судового розгляду кримінального провадження.
даними додатку до кримінального провадження - оптичними дисками: з відеозаписом допиту свідка ОСОБА_12 , з відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , з інформацією мобільних з`єднань ТОВ «Лайфселл», які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст.7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», у разі виявлення ознак злочину оперативний підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, зобов`язаний невідкладно направити зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до відповідного органу досудового розслідування для початку та здійснення досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
У разі, якщо ознаки злочину виявлені під час проведення оперативно- розшукових заходів, що тривають і припинення яких може негативно вплинути на результати кримінального провадження, підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, повідомляє відповідний орган досудового розслідування та прокурора про виявлення ознак злочину, закінчує проведення оперативно-розшукового заходу, після чого направляє зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до відповідного органу досудового розслідування.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і в частині, того, що слід оцінити критично твердження захисника про визнання доказів у даному провадженні недопустимими, а саме: рапорт від 30.03.2017, постанову про проникнення до житла чи іншого володіння особи у невідкладних випадках з метою проведення обшуку; протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 з фото таблицею до такого; клопотання та ухвалу про погодження невідкладного обшуку; протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 ; лист з прокуратури Львівської області №04/2/5-1747/-16 та копію протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протокол огляду речей від 07.07.2017; протокол огляду речей та постанову про визнання речовими доказами від 12.07.2017., оскільки, як вірно зазначено у вироку, в матеріалах кримінального провадження наявна постанова слідчого від 30.03.2017 про проникнення до житла чи іншого володіння особи у невідкладних випадках з метою проведення обшуку, крім цього в протоколі обшуку від 30.03.2017 чітко зазначено, що підставою для проведення обшуку є «постанова слідчого від 30.03.2017». Крім цього, в протоколі обшуку відсутні будь-які заяви та зауваження будь-кого з учасників вказаної слідчої дії, в тому числі і ОСОБА_6 , щодо проведення такої. Вказане свідчить про голослівність тверджень захисту про те, що ОСОБА_6 бажав, щоб обшук проводився в присутності захисника та з відео фіксацією.
Згідно матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000748 від 22.07.2016 на підставі ухвали апеляційного суду Львівської області проводились негласні слідчі (розшукові) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з мобільного телефону з сім-карти оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 щодо ОСОБА_17 .В ході проведення зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії здобуто докази про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме до вбивства ОСОБА_11 , у зв`язку з чим, на виконання вимог вищезазначених норм Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», оперативним працівником скеровано відповідний рапорт органу досудового розслідування.
Відтак, посилання захисника на те, що обшук за місцем проживання ОСОБА_6 проводився безпідставно, на відсутність постанови слідчого про проникнення до житла особи у невідкладних випадках для проведення обшуку та порушення права ОСОБА_6 на захист при проведенні обшуку є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, при апеляційному розгляді свого підтвердження не знайшли.
При цьому, ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 30.03.2017 надано дозвіл, у порядку ч.3 ст.233 КПК України, на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .
Стосовно предметів, вилучених 30.03.2017 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі були безпосередньо дослідженні в судовому засіданні в суді першої інстанції та пред`явлені обвинуваченому ОСОБА_6 , який не заперечив щодо вилучення таких за адресою його проживання. Крім цього, всі речові докази були належним чином запаковані та опечатані, про що так само зауважень від учасників процесу не надходило.
Відповідно до ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Так, слідчий експеримент від 30.03.2017 за участю свідка ОСОБА_12 проводився з метою перевірки та уточнення відомостей, які остання повідомила в ході допиту, зокрема з метою відтворення обставин вчиненого кримінального правопорушення та механізму нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Оскільки в ході допиту, свідок ОСОБА_12 чітко вказувала, що бачила яким чином ОСОБА_6 наніс удар в область шиї ОСОБА_11 , не було необхідності у проведенні вказаної слідчої дії у темну пору доби.
Крім того, в протоколі проведення слідчого експерименту зазначено, що в ході вказаної слідчої дії проводився відеозапис, проте у протоколі відсутнє посилання на проведення «безперервної відеозйомки». Згідно протоколу, свідку, у відповідності до вимог ст.ст. 66, 67 КПК України, роз`ясненні її права і обов`язки, на підтвердження чого в протоколі наявні підписи свідка і інших учасників слідчої дії.
Відповідно, покликання захисника щодо здійснення тиску на свідка ОСОБА_12 є непідтвердженими та необґрунтованими.
Стосовно покликання адвоката про визнання копії протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій недопустимим доказом, то колегією суддів встановлено, що стороною обвинувачення в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції ознайомлено сторону захисту із розтаємненими матеріалами, які стали підставою для проведення зазначених НСРД та використання протоколу таких у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з чим підстав вважати, що відомості у зазначеному протоколі здобуті у незаконний спосіб, немає.
З приводу протоколу огляду та постанови про визнання речовими доказами від 12.07.2017 необхідно зазначити, що як обвинувачений так і його захисник були ознайомлені з вказаними документами при відкритті їм матеріалів досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України, при цьому, жодних зауважень та клопотань у сторони захисту при ознайомлені з вказаним протоколом та постановою не виникало. Крім цього, в ході судового розгляду кримінального провадження безпосередньо досліджено усі речові докази, які пред`явлені обвинуваченому та захиснику. Жодних зауважень з приводу законності їх вилучення від сторін не надходило.
З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України, оскільки кваліфікацію дій обвинуваченого, судом першої інстанції здійснено відповідно до вимог ст. 94 КПК, із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтується на сукупності доказів, досліджених судом з точки зору їх належності та допустимості, в точних і категоричних судженнях, які виключають сумніви з приводу того чи іншого доказу про, що у вироку суду наведено докладні мотиви.

Відтак, викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невинуватість обвинуваченого та фактично відсутність достатніх, належних та допустимих доказів для доведення його винуватості в суді, колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів приходить до висновку, що порушення кримінального процесуального закону, на які вказує в апеляційній скарзі захисник, не є тими істотними порушеннями в розумінні КПК України, що тягнуть за собою скасування судового рішення, і не вплинуло на законність і обґрунтованість постановленого судом першої інстанції вироку, відповідно апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з часу в вручення копії рішення суду.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4