ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/465/20 Справа № 188/340/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Лисівка Красноармійського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді від 17.03.2020 року, оскільки останній день оскарження припадає на вихідний день, також просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 15.03.2020 року о 19.00 годин в Павлоградському ВП складено протокол затримання ОСОБА_8 , в порядку ст.208 КПК України, однак злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 , був вчинений 14.03.2020 року в смт. Петропавлівка, що унеможливлює затримання підозрюваного безпосередньо після вчинення злочину та у зв`язку із переслідуванням.
Вказує на те, що жоден свідок та потерпілий не наводять певного опису осіб, які вчинили злочин, при цьому впізнання відбулось 16.03.2020 року, тобто на наступний день після затримання ОСОБА_8 , що ставить під сумнів таку підставу затримання як безпосередньо після вчинення злочину.
Окрім того, в порушення ч.7 ст.223 КПК України, затримання проведено без понятих та захисника.
Посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги вищезазначене та не навів у своєму рішенні мотивів, на підставі яких доводи захисту не були прийняті.
Зазначає, що надані до матеріалів клопотання докази мають певні розбіжності.
Так, з протоколу впізнання не можливо дійти висновку кого саме впізнав потерпілий, оскільки додаток із фотознімками осіб, яких впізнають, не містить підпису потерпілого.
Протоколи допитів свідків не відображають інформації, що саме підозрюваним ОСОБА_8 було вчинено злочин.
Вказує на те, що в ході розгляду клопотання слідчим суддею, в порушення вимог ч.ч. 2, 3 ст. 184 КПК України, було надано можливість долучення до матеріалів клопотання додаткових доказів стороною обвинувачення, які не вручались підозрюваному та захиснику, крім цього слідчий суддя не надав можливості стороні захисту на додаткове ознайомлення з доданими доказами, що є грубим порушенням прав підозрюваного на захист.
Крім цього, в ході розгляду клопотання стороною захисту було заявлено клопотання про виклик свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були очевидцями подій злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , однак слідчим суддею було безпідставно відмовлено в задоволенні цього клопотання, чим позбавив ОСОБА_8 та захисника можливості перевірити доводи обвинувачення.
Звертає увагу на те, що слідчий суддя в своєму рішенні послався також на докази, які не надавались суду, одним з яких є протокол огляду місця події, що є порушенням прав підозрюваного.
Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, його дружина перебуває у декретній відпустці, має на утриманні малолітню дитину, працює, однак не офіційно.
Посилається на те, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.
Підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки він має стійкі соціальні зв`язки.
Також ОСОБА_8 не має сенсу впливати на свідків, оскільки потерпілий та свідки вже допитані.
Вказує на те, що слідчий суддя обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував лише тяжкістю кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, що прямо суперечить позиції ЄСПЛ, викладеній у справах Бойченко проти Молдови та Мамедов проти Росії.
Також зазначає, що до підозрюваного цілком можливо було б застосувати домашній арешт або заставу, оскільки обрання тримання під вартою без застави є занадто суворим запобіжним заходом, при цьому прокурор та слідчий не довели належним чином слідчому судді неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурором Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника, в якому просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 рокубуло задоволено клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором ОСОБА_12 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.26 годин 12 травня 2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що зібрані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який є тяжким, також до моменту закінчення кримінального провадження існують ризики переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, оскільки підозрюваний не має постійного доходу, а перебування під домашнім арештом не може виключити його спілкування зі свідками і потерпілим, тому він може вплинути на їх свідчення, а також не зможе запобігти спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, тому дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, слідчий суддя, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, вважав за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави, окрім цього врахував, що ОСОБА_8 не працює, не має офіційного доходу, вже перебуває під заставою по іншому кримінальному провадженню.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив про обставини вчинення щодо нього злочину; - протоколами допиту свідків; - протоколом огляду відеозапису з камер спостереження кафе Зима-Літо, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, смт. Петропавлівка, вул. Соборна, 1; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_13 , який вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка наносила йому тілесні ушкодження; - протоколом обшуку, в ході якого було вилучено речі та предмети, за допомогою яких було вчинено кримінальне правопорушення, а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину є доведеною.
Твердження апеляційної скарги захисника про те, що злочин в якому підозрюється ОСОБА_8 був вчинений 14.03.2020 року в смт. Петропавлівка, а протокол затримання був складений 15.03.2020 року о 19.00 годин в Павлоградському ВП, що унеможливлює затримання підозрюваного безпосередньо після вчинення злочину та у зв`язку із переслідуванням, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки жодні зауваження та доповнення до протоколу затримання відсутні (а.п. 15).
Відповідно до витягу з ЄРДР відомості про вчинення злочину внесені 15.03.2020 року, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення було складено також 15.03.2020 року.
Згідно із матеріалами провадження особи, які вчинили злочин покинули місце його вчинення, а тому, з урахуванням зазначених обставин, затримання ОСОБА_8 було здійснено відповідно до вказаних у протоколі затримання підстав.
Посилання сторони захисту на те, що затримання проведено без понятих та захисника не може бути взято до уваги, оскільки відповідно до протоколу затримання у ОСОБА_8 нічого не вилучалось, пам`ятка про права та обов`язки і протокол затримання містять підпис захисника (а.п. 12, 15).
При цьому слід зазначити, що підозрюваному ОСОБА_8 , відповідно до ч.4 ст.208 КПК України, працівниками поліції було повідомлено підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснено право отримувати медичну допомогу, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, також роз`яснені права, передбачені ч.3 ст.42 КПК України (а.п. 13-15).
В порядку ст.206 КПК України затримання ОСОБА_8 не оскаржувалось.
Доводи захисника щодо доказів, наданих слідчим та прокурором, а саме що жоден свідок та потерпілий не наводять певного опису осіб, які вчинили злочин, щодо відсутності підпису потерпілого в додатку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, а також, що протоколи допитів свідків не відображають інформації, що саме підозрюваним ОСОБА_8 було вчинено злочин, є необгрунтованими, оскільки слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України, належним чином оцінив вагомість доказів, наданих слідчим та прокурором, що вказують на обгрунтованість підозри.
Також слід зазначити, що питання щодо недопустимості доказів відповідно до ч.3 ст.89 КПК України на цій стадії провадження не вирішуються, оскільки зазначені питання вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Доводи про те, що слідчим суддею, в порушення вимог кримінального процесуального закону, було долучено до матеріалів клопотання додаткові докази сторони обвинувачення, які не вручались підозрюваному та захиснику, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на ч.4 ст.193 КПК України, відповідно до якої, за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Також твердження сторони захисту про те, що слідчий суддя не надав можливості стороні захисту на додаткове ознайомлення з доданими слідчим доказами є необгрунтованим, оскільки з технічного запису судового засідання від 17.03.2020 року вбачається, що захисник ОСОБА_7 просив надати йому для огляду протокол допиту потерпілого, однак вказаний протокол слідчим у судовому засіданні не долучався, разом з цим слідчий суддя у вказаному судовому засіданні належним чином дослідила та оголосила надані слідчим докази.
Посилання захисника на те, що слідчим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання про виклик свідків, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки частина 4 статті 193 КПК України не передбачає обов`язкового заслуховування свідків під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а тому це є правом слідчого судді.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя в своєму рішенні послався також на докази, які не надавались суду, а саме протокол огляду місця події, є безпідставним, оскільки в ухвалі слідчого викладено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, в якому зазначено цей доказ.
Висновок слідчого судді щодо обгрунтованості підозри базується на досліджених в судовому засіданні доказах.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно врахував існування ризиків, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності із застосуванням насильства, не має постійного доходу.
Окрім того, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого підтверджується наданим в ході судового розгляду протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , яка є співмешканкою потерпілого ОСОБА_13 , відповідно до якого вона наразі користується мобільним телефоном ОСОБА_13 , на який дзвонила невідома особа та погрожувала їй фізичною розправою, а також ця особа сказала, що вони не з тими зв`язалися, а тому їм необхідно відмовитись від претензій та не надавати показання (а.п. 39).
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності вказаних ризиків є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді, доведені наданими прокурором доказами.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він не має постійного доходу.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний раніше не судимий, одружений, його дружина перебуває у декретній відпустці, має на утриманні малолітню дитину, працює, однак не офіційно, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Твердження сторони захисту про те, що слідчий суддя обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував лише тяжкістю кримінального правопорушення, не може бути взято до уваги, оскільки згідно із рішенням ЄСПЛ Осипенко проти України, тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб із застосуванням вогнепальної зброї та інших предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, а тому доводи захисника щодо застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Окрім того, слідчим суддею при розгляду клопотання слідчого обгрунтовано було враховано те, що ОСОБА_8 не працює, не має офіційного доходу, вже перебуває під заставою по іншому кримінальному провадженню.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :

_____________ _________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4