Справа № 442/2655/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/164/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хлиплі, Мостиського району, Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст. 358 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

та її захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

та його представника адвоката ОСОБА_10

за апеляційними скаргами захисників обвинуваченої ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, і призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст. ст. 49, 74 КК України у зв`язку з закінчення строків давності.

Вирішено питання з процесуальними витратами.

ОСОБА_6 визнана винною у тому, що 8.12.1999 року отримала від невстановленої слідством особи Протокол № 113 проведення публічних торгів (з реалізації заставного майна ОСОБА_12 ) від 8.12.1999 року, затверджений начальником ВДВС Дрогобицького міського управління юстиції, будинку № 41 на пров. Виноградний в м. Дрогобичі та Акт про публічні торги від 8.12.1999 року, затверджений начальником ВДВС Дрогобицького міського управління юстиції, будинку № 41 на пров. Виноградний в м. Дрогобичі. 7.12.1999 року, тобто за один день до початку проведення публічних торгів, сплатила за придбання будинку на публічних торгах в касу Дрогобицької філії АТ «Укрінбанк» кошти в сумі 148 000 грн. Достовірно знаючи, що реально публічні торги не проводились, участі в проведенні вищевказаних публічних торгів вона не брала, заставне майно будинок АДРЕСА_1 в установленому законом порядку не придбала, а відтак усвідомлюючи, що протокол № 113 від 8.12.1999 року проведення публічних торгів з реалізації заставного майна ОСОБА_12 та акт про публічні торги від 8.12.1999 року даного будинку є підробленими, 8.12.1999 року подала їх приватному нотаріусу ОСОБА_13 , на підставі чого той 8.12.1999 року видав їй Свідоцтво на право приватної власності на будинок АДРЕСА_1 , придбаний на публічних торгах відповідно до Акту від 8.12.1999 року.

В апеляційній скарзі на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати за ч.4 ст. 358 КК України. Вважає даний вирок суду першої інстанції незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. Суд першої інстанції безпідставно відкинув вимоги та доводи сторони захисту щодо з`ясування обставин справи. Суд першої інстанції не надав оцінки щодо допустимості та належності доказів відповідно до клопотань, поданих стороною захисту.

Зазначає, що оскільки експертизою встановлено достовірність підписів учасників публічних торгів з реалізації заставного майна, де підпис державного виконавця виконаний ОСОБА_14 , як в Протоколі № 113 від 8.12.1999, так і в Акті про публічні торги від 8.12.1999, підпис в графі Переможець торгів виконано ОСОБА_6 , що стверджує, на думку захисника, факт проведення даних торгів та участі в них ОСОБА_6 , а, отже, всі сумніви щодо визнання даних документів належними чи недопустимими стороною обвинувачення не спростовано та судом не встановлено іншого, як і відсутнє будь-яке рішення суду, що б давало змогу ставити під сумнів такий факт. Вважає, що оскільки слідством не встановлено особу, яка підробила документи, який є предметом так званого злочину, та не доведено в судовому порядку вини особи, яка підробила документ, то не може іти мова, щодо його правдивості чи фальшивості, а, отже, і завідоме використання підробленого документа самою ОСОБА_6 .

Також зазначає про те, що кваліфікація діянь органом розслідування встановлена невірно, немотивовано підстав застосування норми матеріального права, яка не діяла на час інкримінованих обвинуваченій дій, оскільки ОСОБА_6 вручено підозру в кримінальному провадженні, згідно якого її дії кваліфіковано за ч.4 ст. 358 КК України в редакції 2001 року з змінами та доповненнями в 2010-2011 роках, де норма ч.4 ст. 358 КК України прийнята законодавцем в 2011 році, за дії вчинені станом на 8.12.1999 року, коли діяв КК України в редакції 1960 року. Вважає звільнення особи, вина якої доведена та встановлена судом в порядку п.2 ч.1 ст. 49 КК України є помилковим, так як необхідною умовою для цього є визнання вини особи у скоєному та наявність клопотання про застосування до неї звільнення від покарання в порядку ст. 49 КК України.

В апеляційній скарзі на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок скасувати та кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 закрити на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України за відсутності в її діях складу злочину. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину. Зазначає, що ОСОБА_6 не усвідомлювала, що документи, які вона надала нотаріусу, підроблені, оскільки не доведено, що торги не були проведені або були проведені, однак з порушенням чинного законодавства, а також, що Протокол № 113 від 8.12.1999 року та Акт про публічні торги від 8.12.1999 року підроблені. Крім того, у вироку суду не вказано, в чому саме полягає підробка документів, оскільки дані обставини не встановлені стороною обвинувачення. На час розгляду справи дані торги ніким не скасовані та не визнані такими, що не відбулися, чи відбулися з порушенням закону.

Крім того, зазначає, що за фактом підробки Протоколу № 113 від 8.12.1999 року та Акту про публічні торги від 8.12.1999 року заведено кримінальне провадження, яке не завершене і знаходиться у провадженні слідчого поліції. Також в порушення вимог ст. 337 КПК України суд при розгляді справи та винесенні вироку вийшов за межі обвинуваченні, адже досліджував питання, чи були проведені торги, хто на них був присутній, чи порушено порядок проведення торгів та ін.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційних скарг, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг, пояснення потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 , які заперечили проти доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, за обставин, описаних у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та вмотивованим. Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку. Дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.4 ст. 358 КК України.
На виконання вимог закону суд першої інстанції всебічно й повно дослідив усі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам відповідно до ст. 94 КПК України, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
Твердження сторони обвинувачення про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, не дослідження судом в повному обсязі та не встановлення фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими, й колегія суддів їх до уваги не бере, виходячи з наступного.
В ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд всебічно та повно з`ясував усі обставини кримінального провадження, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду:
показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що приблизно в 1997 році нею було отримано в банку «Укрінбанк» кредит на суму 27000 грн. під заставу майна будинку АДРЕСА_1 . Борг був виплачений повністю в 1997-1998 роках. Про продаж будинку з аукціону вона дізналася лише в 2003 році. Проте жодних документів про проведення такого їй не було надано;

показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що в 1997 року ОСОБА_12 отримала кредит у банку в сумі 27 000 грн., який було погашено. Разом з тим у 2003 році від дружини він дізнався, що будинок продано на аукціоні. Після порушення кримінальної справи по даному факту йому стало відомо, що аукціону не було проведено;

показаннями свідка ОСОБА_15 (дівоче прізвище ОСОБА_16 ), яка суду пояснила, що 8.12.1999 року вона участі у торгах ВДВС Дрогобицького МУЮ України не приймала. Їй відомо, що її прізвище внесене до протоколу публічних торгів, однак участі в аукціоні вона не брала, коштів на придбання будинку у неї не було та потреби у такій купівлі теж не було;

показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що в 1999 року він працював нотаріусом. Йому було надано документ про проведення торгів акт і документи на будинок, на підставі яких він видав свідоцтво про право власності на придбане майно з публічних торгів. Кому саме видавав свідоцтво не пригадує, проте ця особа розписувалася в реєстрі нотаріальних дій. Сторонній особі (не тій, яка вказана в акті) видати свідоцтво він не міг. Про здійснення торгів йому нічого не відомо;

показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що в 1999 році він працював керівником банку. МПП «Наталі» отримало в «Укрінбанку» кредит під заставу майна будинку. Оскільки умови кредиту не виконувалися, ним передано документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а після його вчинення у відділ ДВС для реалізації майна. Хто придбав будинок йому не відомо. Чому написав розписку про отримання коштів не пам`ятає, можливо, як завдаток за будинок;

показаннями свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що в 1999 році побачив оголошення в пресі про продаж будинку, який перебуває в заставі. Він з дочкою звернулися в банк, де їм повідомили, що будинок буде продаватися з торгів, але перед цим треба заплатити гроші в банку. Він дав дочці гроші, суму яких назвав керуючий, 148 тис. грн., з яких 10 % зараховувалися за участь у торгах, після сплати яких керуючий банку дав їм розписку. Наступного дня відбулися торги, в яких приймала участь його дочка. Торги відбувалися у приміщенні ВДВС м. Дрогобич. Про участь будь-яких інших осіб у торгах йому не відомо;

показаннями свідка ОСОБА_19 , який суду пояснив, що його друг ОСОБА_20 повідомив йому про бажання придбати будинок і попросив знайти такий. Побачивши оголошення в газеті, вони звернулися у банк, де керуючий їм повідомив, що придбати даний будинок можна через торги. Він не пам`ятає, хто вносив кошти у касі банку, чи ОСОБА_20 чи його донька. Хто саме назвав суму, він не пам`ятає. Був присутній, коли керуючий банку давав розписку про внесені кошти. Пізніше відбулися торги в ВДВС, у якій були присутні, крім нього, ОСОБА_20 та його дочка;

показаннями свідка ОСОБА_21 , яка суду пояснила, що під час виконання нею обов`язків завідуючої нотаріальної контори були вилучені оригінали документів, що стосувалися прилюдних торгів;

даними заяви від 24.01.2006 року, згідно яких ОСОБА_12 повідомила Дрогобицьку міськрайонну прокуратуру про протиправне позбавлення її належного їй будинку;

даними витягу з кримінального провадження № 0000349, згідно якого за заявою ОСОБА_12 19.02.2013 року внесені відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України;

даними договору дарування від 30.09.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3584, згідно якого ОСОБА_22 подарував, а ОСОБА_12 прийняла у дарунок житловий будинок з господарськими прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

даними висновку експерта № 6/223 від 18.05.2011 року, згідно з яким рукописний текст «Ледахівська» та підпис в графі «Державний виконавець» в документах «Протокол № 113 від 08.12.1999 року про проведення публічних торгів з реалізації заставленого майна ОСОБА_23 », «Акт від 08.12.1999 року про публічні торги» - виконані громадянкою ОСОБА_24 ; підпис в графі «Переможець торгів» в документі «Протокол № 113 від 08.12.1999 року про проведення публічних торгів з реалізації заставленого майна ОСОБА_23 » - виконано громадянкою ОСОБА_25 ;

даними відповіді на запит ОСОБА_9 , в якому зазначено, що оголошень Дрогобицької виконавчої служби щодо продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 1999 року в газеті «Галицька зоря» не публікувалося;

даними висновку експерта № 6/144 від 12.04.2013 року, згідно якого підпис від імені ОСОБА_25 у графі «розписка в отриманні нотаріально-оформленого документу» навпроти нотаріальної дії № 903 та № 904 від 08.12.1999 року» в документі «Книга реєстрації нотаріальних дій за 1999 рік приватного нотаріуса ОСОБА_13 » виконано громадянкою ОСОБА_26 ;

даними постанови від 15.04.2013 року, згідно якої вилучені у приватного нотаріуса ОСОБА_13 протокол № 113 від 08.12.1999 року про публічні торги, акт від 08.12.1999 року про публічні торги та свідоцтво про придбання ОСОБА_6 буд. АДРЕСА_1 з публічних торгів визнано речовими доказами та долучено до матеріалів справи;

даними постанови від 26.04.2013 року, відповідно до якої з матеріалів досудового розслідування виділено матеріали щодо вчинення невідомою особою кримінального правопорушення за ч.1 ст. 358 КК України;

даними протоколу № 113 проведення публічних торгів від 8.12.1999 року (реалізації заставленого майна ОСОБА_12 ), згідно якого на публічних торгах житлового будинку «А-2», що знаходиться в м. Дрогобич на пров. Виноградний, 41 були присутні покупці ОСОБА_25 та ОСОБА_27 . Під час торгів ОСОБА_25 запропонувала найвищу ціну 141 000 грн., в зв`язку з чим державним виконавцем оголошено її переможцем торгів;

даними акту «про публічні торги» від 8.12.1999 року, затвердженого начальником ВДВС та приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_13 8.12.1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № 903, яким встановлено, що переможцем торгів з реалізації майна боржника ОСОБА_12 житлового будинку «А-2» є ОСОБА_25 . Кошти за придбане майно в сумі 141 000 грн. 8.12.1999 року внесено на депозит Дрогобицького міського управління юстиції;

даними свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_13 8.12.1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № 904, яким посвідчено, що ОСОБА_25 належить на праві приватної власності майно, яке складається з житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

даними витягу з кримінального провадження № 0000878, згідно якого у зв`язку з виявленням кримінального правопорушення слідчим 27.04.2013 року внесено відомості до ЄРДР про підроблення невідомою особою протоколу № 113 від 08.12.1999 року та акту про публічні торги від 08.12.1999 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 358 КК України.

даними розписки за підписом ОСОБА_28 , згідно якої він підтвердив, що Дрогобицькою філією «Укрінбанк» 7.12.1999 року прийнято у ОСОБА_25 148 000 грн., як оплату за будинок на АДРЕСА_1 ;

відомостями з квитанції від 7.12.1999 року до прибуткового касового ордеру № 400, згідно яких підтверджено прийняття Дрогобицькою філією АТ «Укрінбанк» від ОСОБА_25 148 000 грн.

Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд прийшов до вірного висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні дій, які судом вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.
Висунута стороною захисту версія щодо дійсного проведення торгів та про недоведеність факту використання обвинуваченою ОСОБА_6 підроблених документів, на думку колегії суддів, є надуманою та голослівною.
Суд першої інстанції обґрунтовано відкинув показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в частині проведення торгів, мотивуючи тим, що вони спростовуються показаннями потерпілих, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 та іншими доказами, зокрема розпискою за підписом ОСОБА_17 від 7.12.1999 року та квитанцією від 7.12.1999 року до прибуткового касового ордеру № 400, які узгоджуються між собою та сумнівів у суду не викликають, які підтверджують той факт, що 8.12.1999 року публічні торги не відбулися, а обвинуваченою було внесено кошти в сумі 148 000 грн. саме 7.12.1999 року, тобто переддень проведення публічних торгів, як оплати за будинок. Про той факт, що такі торги не відбулися і підтвердила свідок ОСОБА_15 , яка підтвердила, що 8.12.1999 року вона участі у торгах ВДВС Дрогобицького МУЮ не приймала.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність у діях обвинуваченої ОСОБА_6 умислу на вчинення використання завідомо підроблених документів, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено факт підробки документів, а також вини особи, яка їх підробила, то такі не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними доказами.
Так, в матеріалах кримінального провадження міститься витяг з кримінального провадження № 0000878, з якого вбачається, що слідчим 27.04.2013 року внесено відомості до ЄРДР про підроблення невідомою особою протоколу № 113 від 08.12.1999 року та акту про публічні торги від 08.12.1999 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 358 КК України, а також постанова старшого прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_29 від 26 квітня 2013 року, згідно якої з матеріалів досудового розслідування № 0000349 виділено матеріали досудового розслідування щодо вчинення невідомою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Сукупність вищевикладених доказів спростовує доводи апеляційних скарг захисників про відсутність в діях ОСОБА_6 складу даного кримінального правопорушення.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про порушення судом норм матеріального права в частині невірної кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.4 ст. 358 КК України та невмотивованість рішення суду щодо застосування норми матеріального права, яка не діяла на час вчинення обвинуваченою інкримінованих їй дій, то такі є необґрунтованими з огляду на наступне.
На час вчинення обвинуваченою суспільно небезпечного діяння діяв Кримінальний кодекс України в редакції 1960 року. Інкриміновані обвинуваченій дії кваліфікувалися за ч.2 ст. 194 КК України 1960 року, згідно з якою злочином вважалося використання завідомо підробленого документа. Санкція частини другої даної статті передбачала покарання у виді позбавленням волі на строк до одного року, або виправних робіт на той же строк, або штрафу від ста до двохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України 2001 року передбачається відповідальність за використання завідомо підробленого документа. Санкція частини четвертої даної статті передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

З вищенаведеного вбачається, що Кримінальним кодексом України 2001 року передбачено пом`якшення кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, а відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

З огляду на викладене доводи апеляційних скарг захисників щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Колегія суддів вважає кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.4 ст. 358 КК України вірною.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 стосовно порушення судом норм матеріального права в частині невірного застосування судом вимог ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченої від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності з огляду на те, що ОСОБА_6 вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнала та відсутність її клопотання про застосування до неї звільнення від покарання в порядку ст. 49 КК України, то такі не заслуговують на увагу.

За приписами п.2 ч.1 ст. 49 КК України щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Вчинений ОСОБА_6 у грудні 1999 року злочин, передбачений ч.4 ст. 358 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Тобто, на момент ухвалення вироку 29 грудня 2017 року закінчилися строки давності, передбачені п.2 ч.1 ст. 49 КК України.
Оскільки зазначені підстави є нереабілітуючими, а тому, на підставі ч.5 ст. 74 КК України, з огляду на позицію ОСОБА_6 щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, рішення суду щодо звільнення обвинуваченої від призначеного покарання на підставі ст. ст. 49, 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності узгоджується з нормами закону.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, не знайшла підстав для задоволення апеляційних скарг захисників та скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників обвинуваченої ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4