У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4803/18

№ 1-кс/183/515/20

02 квітня 2020 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 18.10.2017 року до ЄРДР за № 0003376 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадження слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку глави 15 КПК України надійшло клопотання слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що в вересні 2014 року невідома особа шахрайським шляхом заволоділа частиною земельної ділянки НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .
В ході досудового розслідування встановлено, що 23 рудня 1993 року рішенням 17 сесії 21 скликання Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області визначено право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 . У технічному паспорті на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 мається чіткий план земельної ділянки.
В 2008 році ОСОБА_4 стало відомо, що її сусідка ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оформлює право власності на свою земельну ділянку, до якої також включено 0,05295329 га земельної ділянки ОСОБА_4 . Остання звернулась до Головного управління Держземагентсва у Дніпропетровській області про те, що б ОСОБА_5 не видавали державний акт на земельну ділянку так як вона не погоджувала межі земельної ділянки, у зв`язку з чим, реєстрація права власності не була проведена. З 2010 року ОСОБА_4 почала оформлювати право власності на свою земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
15 вересня 2014 року реєстратором реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_6 здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,22 га за кадастровим номером :02:003:0440, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_5 , яка вже на той час померла. При цьому до вказаної земельної ділянки включені 0,05295329 га, що належать ОСОБА_4 . Після чого, 27.05.2015 року право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку отримує донька ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ,яка 29 вересня 2015 року продає вказану земельну ділянку своєму співмешканцю ОСОБА_8 .
Таким чином, невідома особа використавши паспорт померлої ОСОБА_5 15 вересня 2014 року звертається з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :02:003:0440, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.
Згідно висновку експерта № 6503-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 15 лютого 2019 року підпис в графі «Підпис заявника» та текст в заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 вересня 2014 року та підпис в графі «Документи згідно з переліком отримав» та текст в картці прийому заяви № 15800157 від 15 вересня 2014 року виконані не ОСОБА_5 . Крім цього, в картці прийому заяви № 15800157 від 15 вересня 2014 року знаходиться підпис спеціаліста Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_9 про отримання документів, начебто від ОСОБА_5 , але згідно висновку експерта № 2070-19 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 31 липня 2019 року підпис від імені ОСОБА_9 в картці прийому заяви № 15800157 від 15 вересня 2014 року виконаний не ОСОБА_9 .
Тобто, державна реєстрація вищевказаної земельної ділянки здійснена невідомими особами за підробленими офіційними документами померлої особи, і в подальшому відчужена.
15 лютого 2019 року земельну ділянку яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,22 га, та якій присвоєно кадастровий номер :02:003:0440, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0440 площею 0,22 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2015 року.
Враховуючи викладене, виникла необхідність забезпечити збереження речового доказу у кримінальному провадженні земельної ділянки за кадастровим номером :02:003:0440, площею 0,22 га до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, шляхом накладення арешту, у зв`язку з тим, що право власності на вказану земельну ділянку було оформлено на підставі підроблених документів, і одразу переоформлено на іншу особу, що свідчить про те, що в подальшому може бути відчужено іншою собою.
На теперішній час існують обґрунтовані підозри вважати, що вказана земельна ділянка може бут відчужена особою, на яку на теперішній час оформлено право власності, оскільки в своїх скаргах ОСОБА_4 вказує, що не накладення арешту призведе до його фактичного відчуження, що в кінцевому результаті приведе до значних матеріальних збитків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна земельної ділянки за кадастровим номером :02:003:0440 площею 0,22 га. є запобігання можливості відчуження. Слідчий, прокурор повинен вжити необхідних заходів з метою збереження речового доказу по кримінальному провадженню.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що у кримінальному провадженні земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0440, площею 0,22 га. визнано у встановленому порядку речовим доказом, з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення подальшого відчуження особами, що вчинили вказаний злочин та які на теперішній час не встановлені, на час розслідування, на неї слід накласти арешт, який полягає в забороні будь-кому розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його, тому слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися. Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя дійшла до таких висновків.
Постановою слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 15.02.2019 року земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за кадастровим номером :02:003:0440, загальною площею 0,22 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0003376.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з наданих слідчим доказів, вказані речі відповідають вимогам ст. 98 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Тому слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що накладення арешту на зазначене майно відповідає завданню арешту майна, визначеного ст. 170 КПК України, а саме: запобігання можливості його відчуження.
У відповідності з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Тому слідчий суддя вважає, що застосування обмежень щодо заборони відчуження нерухомого майна третім особам є найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
У відповідності з п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, в тому числі, порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. Слідчий суддя вважає, що виконання ухвали необхідно покласти на слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 .
Також на виконання вказаної норми, у відповідності з ч. 7 ст. 173 КПК України копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали - фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Однак, при поданні слідчим клопотання до суду, останній не надав слідчому судді даних про засоби зв`язку та місце мешкання власника майна. Тому слідчий суддя вважає, що направлення копії ухвали суду необхідно доручити слідчому ОСОБА_2 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за кадастровим номером :02:003:0440, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_8 шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження земельної ділянки.
Заборонити усім суб`єктам, які мають право здійснювати повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дій (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно земельної ділянки, загальною площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером :02:003:0440, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали покласти на слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 .
Доручити слідчому Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 направити копію ухвали на адресу власника нерухомого майна.
Зобов`язати державного реєстратора Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області внести відповідні відомості щодо заборони відчуження земельної ділянки загальною площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за кадастровим номером :02:003:0440, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1