ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/203/20

03 березня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, Костопільського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта середньо-спеціальна, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , 12.01.2020 року близько 20 год. 30 хв. на вул. Незалежності, що в м. Костопіль, Костопільського району, діючи умисно з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за порушення «п.16.11 та п.2.5» Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху та не проходженні на вимогу поліцейського в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висловив пропозицію про надання поліцейському СРПП №1 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області сержанту поліції ОСОБА_6 та інспектору СРПП №3 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області капітану поліції ОСОБА_7 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від прийняття вказаної неправомірної вигоди працівники поліції відмовились, роз`яснивши ОСОБА_4 про те, що його дії є неправомірними і за їх вчинення передбачена кримінальна відповідальність за ст. 369 КК України.

Безпосередньо після цього, продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за порушення «п.16.11 та п.2.5» Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху та не проходженні на вимогу поліцейського в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, надав поліцейському СРПП №1 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області сержанту поліції ОСОБА_6 та інспектору СРПП №3 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області капітану поліції ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 400 польських злотих, що становить 2504 грн. за не притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП, поклавши вказані грошові кошти у підставку для води в службовому автомобілі працівників поліції марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний знак на синьому фоні НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як умисні дії, які виразились у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

27 січня 2020 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду для затвердження.

В угоді про визнання винуватості від 27 січня 2020 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 369 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначеному злочині, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, що виразилося в пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 27 січня 2020 року між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ст.96-1, 96-2, ч. 1 ст. 369 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 27 січня 2020 року по кримінальному провадженні №0000040 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази, а саме:

- компакт-диск із відеозаписом зі службової «Боді-камери», який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- компакт-диск із відеозаписом зі службового відеореєстратора, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- грошові кошти в загальній сумі 400 польських злотих (дві купюри номіналом 200 злотих кожна, серії АЕ9445700 та АД3326504, які знаходяться в спецпакеті Національної поліції України №ЕХР0225615 та зберігаються в ПАТ КБ «Приват Банк», що за адресою: м. Рівне, вул. Грушевського, 42 А - конфіскувати в дохід держави.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1