Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 469/263/20
Провадження № 1-кп/945/261/20
Ухвала
Іменем України

25 травня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2019 року за № 0000684 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Березанка Миколаївської області, українця, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

22.04.2020 року з Миколаївського апеляційного суду до Миколаївського районного суду Миколаївської області в порядку, визначеному положеннями ст.34 КПК України, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, 30.11.2019 близько о 01 години 20 хвилин (у темний час доби) водій ОСОБА_4 , маючи посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «В», керуючи належним йому автомобілем марки «Ореl» моделі «Vektra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по асфальтованій проїжджій частині вулиці Суворова в смт.Березанка Миколаївської області. В цей час, напроти домоволодіння №144 на проїжджій частині вулиці Суворова, на смузі руху, по якій рухався автомобіль водія ОСОБА_7 , в лежачому положенні знаходився пішохід ОСОБА_5 . Наближаючись до пішохода ОСОБА_5 , який перебував у лежачому положенні, водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги п.п.12.3. Правил дорожнього руху України, тобто, маючи об`єктивну можливість завчасно бачити пішохода на проїжджій частині дороги, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу, аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, внаслідок чого передньою лівою частиною свого автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді фрагментарного перелому середньої-нижньої третини лівого стегна зі зміщенням уламків, рани лівого стегна, рани пахової ділянки, які по ступеню тяжкості, відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вказане діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, оскільки він та обвинувачений повністю примирилися; жодних претензій у нього до обвинуваченого не має; обвинувачений повністю відшкодував завдану йому шкоду, примирення відбулося добровільно без будь-якого примусу.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання; наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі. Також, одночасно, надав суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Суд, заслухавши клопотання потерпілого, враховуючи думку прокурора та обвинуваченого, дійшов наступного.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Стаття 46 КК України не містить жодних обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочинів за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності з роз`ясненнями, що містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року, за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим та відшкодував заподіяні збитки, а, отже, наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_5 та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі ст.46 КК України.

Крім того, закриваючи кримінальне провадження, слід вирішити питання щодо речових доказів.
Так, речовими доказами у даному кримінальному провадженні визнано: транспортний засіб марки «Ореl» моделі «Vektra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та полімерні фрагменти уламків конструктивної частини бамперу від транспортного засобу марки «Ореl» моделі «Vektra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які після проведення експертизи було упаковано до полімерного пакету із стяжною пломбою №7620058. Вказані речові докази були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .
Відповідно до положень ст.100 КПК України зазначені речові докази слід вважати повернутими власнику ОСОБА_4 .

Керуючись, ст.46 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 369-372 КПК України, суд -

ухвалив:
Клопотання потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2019 року за № 0000684 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України закрити.

Речові докази, а саме: транспортний засіб марки «Ореl» моделі «Vektra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та полімерні фрагменти уламків конструктивної частини бамперу від транспортного засобу марки «Ореl» моделі «Vektra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які після проведення експертизи було упаковано до полімерного пакету із стяжною пломбою №7620058 вважати повернутими власнику ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1