Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/1563/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайвороні, Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000364 від 07.07.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон, Кіровоградської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину за таких обставин:

06.07.2019 приблизно о 20.00 годині ОСОБА_3 перебував на березі річки Південний Буг в м. Гайворон, Кіровоградської області неподалік від будівлі за адресою вул. Марата, 79, м. Гайворон, Кіровоградської області та бази відпочинку (водно-веслувальної станції), розташованої на третьому кілометрі від міста Гайворон біля залізничного мосту, де у останнього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт із ОСОБА_5 . Під час вищевказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілому ОСОБА_5 .

З метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_7 , із мотивів особистої неприязні, діючи цілеспрямовано, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 на відстань приблизно 1 метр та перебуваючи спереду обличчям до потерпілого умисно зі значною силою наніс одного удару кулаком правої руки в область підборіддя ОСОБА_5 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому нижньої щелепи, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю, а ОСОБА_3 самостійно припинив, свої протиправні дії.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у виді закритого подвійного перелому нижньої щелепи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 76 від 21.10.2019 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості та могли утворитися від удару кулаком руки.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним повністю, показав, що це трапилось 06.07.2019 року на третьому кілометрі в м. Гайворон на базі відпочинку. Близько 20 год. він там відпочивав разом з друзями. Прийшов до ОСОБА_5 привітався, оскільки раніше його знав. Потерпілий був в стані алкогольного сп`яніння, в них виник конфлікт. Тоді вдарив потерпілого один раз кулаком правої руки у підборіддя. Більше ударів не наносив. В скоєному розкаюється.

Заявлений цивільний позов визнає частково, матеріальну шкоду в сумі 15086,19 грн. визнав, а моральну шкоду не визнає.

Допитаний потерпілий ОСОБА_5 показав, що 06.07.2019 року приїхав на день народження, близько 15 год. пішов на базу відпочинку на третьому кілометрі в м. Гайворон. В нього виник конфлікт з ОСОБА_8 , тоді останній пішов, коли повернувся привів із собою обвинуваченого. ОСОБА_3 відразу наніс йому удар кулаком, від якого він впав, обвинувачений наніс йому ще удари ногою по голові та тулубу. Згодом викликали поліцію.

Заявлений позов підтримує повністю.

Оскільки учасники кримінального провадження не оспорювали обставин справи суд за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів по справі, а обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 згідно ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідженням матеріалів заявленого цивільного позову.

Судом з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст обставин даного кримінального правопорушення. Свою позицію висловлюють добровільно.

В ході судового слідства достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину і суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив середньої тяжкості злочин.

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується посередньо.

Розкаявся в скоєному, сприяв розкриттю злочину, що, суд визнає, як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

При таких обставинах суд вважає, що покарання ОСОБА_3 повинно бути у виді обмеження волі, оскільки, на думку суду воно буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи особу ОСОБА_3 досудову доповідь органу пробації, суд вважає можливим звільнити його від відбуття призначеної міри покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_3 вину визнав, за спрямованістю своєї поведінки не представляє небезпеки для оточуючих і може бути виправлений без реального відбуття покарання. До нього необхідно застосувати ст. 75 КК України.

Суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню. Позов про стягнення матеріальної шкоди доказаний та ОСОБА_3 його визнав, а тому підлягає задоволенню. З урахуванням моральних переживань яких зазнав потерпілий ОСОБА_5 в зв`язку з заподіянням йому тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, глибини його фізичних та душевних страждань, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на думку суду складає 12000 гривень.

Речові докази по справі відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним і призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з призначенням іспитового строку 1 рік.

Згідно ст. 76 ч. 1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 15086,19 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 12000 грн. спричиненої моральної шкоди. В решті позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний Кіровоградської області суд протягом 30 діб після проголошення.

Учасники судового провадження отримують копію вироку в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

27.01.2020