Справа №573/561/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/172/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 березня 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Не погоджуючись з постановленою ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

За змістом доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Зокрема, посилається на те, що ОСОБА_6 має постійне місце прописки в м. Суми та місце проживання в с. Марківка, тимчасово не працює, але займається домашнім господарством, має неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2011 року народження, раніше не судимий, має батьків пенсіонерів, а мати ще є інвалідом, які проживають в м. Суми разом з ОСОБА_6 , тому вважає, що останній має сталі соціальні зв`язки. Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, а також, на думку захисника, підозрюваний ОСОБА_6 не має наміру впливати на свідків, потерпілого та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню. Також не погоджується з розміром застави, встановленого слідчим суддею ОСОБА_6 , яка на думку захисника є завеликою.

До Білопільського районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , звернувся старший слідчий Білопільського відділення поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у незаконному заволодінні транспортним засобом поєднаному із проникненням до іншого сховища, з погрозою застосування насильства, а саме: 25.03.2020 близько 00.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Марківка, Білопільського району Сумської області на вул. Холодна Гора, поблизу домогосподарства № 12, проникнувши на територію вказаного господарства, відкрито, застосовуючи фізичне насильство відносно ОСОБА_12 , заволодів автомобілем марки ВАЗ -21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2002 року випуску

25 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

25 березня 2020 року ОСОБА_6 , в порядку ст.ст. 208-211 КПК України, у присутності адвоката ОСОБА_7 , був затриманий, а 26 березня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання, слідчий зазначав, що підозрюваний ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. ОСОБА_6 розлучений, ніде не працює, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем реєстрації та за місцем фактичного проживання, а тому перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і таким чином перешкоджати проведенню повного, об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні. Може незаконно впливати на свідків та сторону потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки мешканці с. Марківка, де проживає ОСОБА_6 , його бояться, характеризують як агресивного, неврівноваженого сусіда, схильного до насильства, сварок та погроз, та з цього приводу сусіди неодноразово зверталися до поліції із заявами на нього. Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Марківка може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вважає, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 березня 2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів., який визначено рахувати з 01-30 год. 25 березня 2020 року. Визначено суму застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 168160 грн. та в разі внесення застави покладено на підозрюваного ряд певних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та пояснення підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і прохав ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги та мотиви постановлення ухвали дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, а саме: протокол про прийняття заяви від ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.20 р. ( а.п. 11), протокол допиту потерпілого від 25.03.20 р. (а.п.12-14), протокол огляду місця події від 25.03.20 р.(а.п. 15-18), протоколи допиту свідків від 25.03.20 р. (а.п. 19, 20-21, 22-23, 24-25, 26-27, 28-29, 30, 31-32, 33-34) та інші матеріали кримінального провадження, які додані до клопотання.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень доведена слідчим та сумнів у суду щодо їх достатності, не викликала.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який в своїх рішеннях від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п.175) та від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що суд (слідчий суддя), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення» (ч.5 ст.9 КПК).

В іншому своєму рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), ЄСПЛ вказав, що «наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин».

При цьому, слід зазначити, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (п.55 рішення від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88).

Таким чином, наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми у теперішній час на даній стадії досудового слідства для визнання підозри обґрунтованою, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого розслідування.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками суд визнав переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість впливати на потерпілого, свідків, вчинення іншого злочину.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

Відповідно матеріалам кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 8 років, йому відомо яке покарання може загрожувати у випадку доведення його вини за цей злочин, тому він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від понесення покарання.

Колегія суддів також враховує і практику ЄСПЛ, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_6 нового злочину є цілком виправданим, оскільки під час розгляду даного кримінального провадження, одночасно в Ковпаківському районному суді м. Суми розглядалось інше кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України ( а.п. 49-56). Крім того, він офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування та об`єктивно свідчить про наявність передумов для продовження підозрюваним злочинної діяльності з метою свого матеріального збагачення і покращення становища.

Також існує ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків, шляхом залякування, погроз з метою зміни їх показів, які б були вигідні для нього, оскільки останні проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, а відповідно до довідки характеристики Марківського старостату, матеріалів перевірки за скаргами мешканців с. Марківки щодо противоправної поведінки ОСОБА_6 , останній має репутацію агресивного, неврівноваженого, сварливого чоловіка, зловживає спирними напоями, вживає наркотичні засоби, вчиняє сварки в родині та з мешканцями села.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_6 проживає разом з батьками і має сталі соціальні зв`язки, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, як вірно зауважила слідчий суддя, ОСОБА_6 періодично мешкає то в м. Суми, то в с. Марківка Білопільського району.

На підставі викладеного, застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на думку колегії суду, є співмірним з існуючими ризиками та відповідає викладеним у цьому кримінальному провадженні обставинам, а менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність встановлених ризиків, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано застосував відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Керуючись ст.ст. 376, 178, 183, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 березня 2020 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4