Справа № 944/2568/20
Провадження №1-кп/944/857/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000544 від 25 травня 2020року про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Великі Мости Сокальського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, учасника бойових дій, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом на посаді старшого навідника 1 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
Знаючи про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 16 жовтня 2019 року, маючи намір назавжди ухилитись від військової служби з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, під час особливого періоду самовільно залишив місце служби, а саме, військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза її межами за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.408 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив.
Крім цього, додатково пояснив, що він звернувся з письмовим рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про надання йому відпустки, оскільки його бабуся являється інвалідом 1-ї групи та потребує постійної допомоги. Однак, командиром рапорт розглянутий не був. Знаючи, що його бабуся є самотньою та безпорадною людиною, він вирішив покинути військову частину та поїхати до бабусі. Увесь цей час він перебував за адресою бабусі, де здійснював за нею догляд.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.408 КК України доведена повністю, оскільки він самовільно залишив військову частину з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, тобто дезертирство, а його дії за ч.3 ст.408 КК України кваліфіковано правильно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
З урахуванням наведеного, обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції відповідної частини статті інкримінованого злочину у виді позбавлення волі.
Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання,на обліку в психо та наркодиспансері не перебуває, в період з 21.05.2018р. по 15.08.2018р. брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2018р., його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України його слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, та призначити покарання, у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі;
На підставі ст.75КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СУДДЯ ОСОБА_1