Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2020 року Подільський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участі:
прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого - ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_11 ,
захисника - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0004104, яке надійшло від прокурора ОСОБА_9 з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого востаннє вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 19 жовтня 2018 року звільненого від відбування покарання по відбуттю строку покарання,

по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_11 19 жовтня 2018 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Свободи, 28, побачив маршрутне таксі марки «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого біля водійського сидіння знаходились грошові кошти, що належали водію вказаного транспортного засобу ОСОБА_10 , та в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, непомітно для ОСОБА_10 та оточуючих, ОСОБА_11 зайшов до салону маршрутного таксі та взяв вищевказані грошові кошти в сумі 2 126 грн., після чого намагався зникнути з місця вчинення злочину.
У ході вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_11 був помічений ОСОБА_10 , та на прохання зупинитися не реагував. Не зважаючи на те, що його дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, були викриті, ОСОБА_11 продовжив чинити дії, направлені на відкрите викрадення майна, вчинене повторно, а саме, діючи відкрито разом з викраденим майном втік з місця вчинення злочину, тим самим маючи змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Через деякий час ОСОБА_11 , проходячи неподалік місця вчинення злочину, був затриманий ОСОБА_10 та його колегою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково та дав показання про те, що 19 жовтня 2018 року у вечірню пору доби він перебував в м. Києві по проспекту Свободи, 28, де побачив маршрутне таксі, в якому знаходились грошові кошти, які він вирішив таємно викрасти. Реалізуючи задумане він зайшов до вказаного маршрутного таксі, в якому нікого не було та викрав грошові кошти, які були в цьому таксі. Вийшовши з указаного транспортного засобу він пройшов 10-15 метрів і зупинився на зупинці та почав палити, дістав і перерахував викрадені з маршрутного таксі гроші. Після цього, на нього ззаду напали двоє чоловіків, повалили його на підлогу та почали утримувати. У подальшому його затримали працівники поліції.
Обвинувачений стверджував, що він дійсно викрав грошові кошти з маршрутного таксі, однак не погоджується з показаннями потерпілого, що нібито той кричав йому і просив зупинитися невдовзі після крадіжки. Вважає, що його дії слід кваліфікувати як крадіжку, а не як грабіж.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними дослідженими у суді доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який у суді повідомив, що працює водієм маршрутного таксі. У вечірню пору доби 19 жовтня 2018 року на кінцевій зупинці по проспекту Свободи, 28 в м. Києві він висадив пасажирів і залишив транспортний засіб, щоб купити води. Грошові кошти, отримані від пасажирів в якості оплати за проїзд, залишились зберігатись в дерев`яній коробці біля водійського сидіння.
Перетнувши проїзну частину, він підбіг до магазину, після чого подивився на своє маршрутне таксі, та побачив, що хтось ходить по салону його авто. Після цього він одразу почав повертатись до маршрутного таксі та підбіг до світлофору, однак ввімкнувся зелений сигнал, тому потрібно було зачекати, коли проїдуть автомобілі. Наблизившись до власного транспортного засобу, він побачив чоловіка в куртці з капюшоном на голові, який знаходився на відстані приблизно 20 метрів від маршрутного таксі. Цей чоловік його помітив, бо після того, як він крикнув, щоб той зупинився, останній пришвидшив крок, а потім взагалі втік. Він підбіг до іншого водія з проханням йому допомогти, а згодом він знову помітив цього чоловіка, який на світлофорі переходив проїзну частину. Вони вже разом з іншим водієм підійшли до вказаного чоловіка ззаду, взяли останнього за руку, таким чином змогли затримати грабіжника і утримувати його до приїзду поліції.
Після приїзду слідчо-оперативної групи у ОСОБА_11 з кишені були вилучені грошові кошти. Оскільки перед тим, як вийти з транспортного засобу, він перерахував гроші, тому зміг повідомити слідчому, що купюр по 20 грн. було 48. Саме цю кількість купюр по 20 грн. і було вилучено працівниками поліції у затриманого. Просив суворо обвинуваченого не карати.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який в суді повідомив, що він працює водієм маршрутного таксі. В день подій на кінцевій зупинці по проспекту Свободи, 28 в м. Києві до нього підійшов водій ОСОБА_10 , та повідомив, що він бачив, як невідомий чоловік викрав у нього грошові кошти та попросив допомогти його затримати. Він разом з ОСОБА_10 перейшли через дорогу, де знаходився чоловік, якого потерпілий впізнав, та затримали його за руку, просили віддати гроші, але той сказав, що в нього їх немає. Це був чоловік, який на даний час є обвинуваченим ОСОБА_11 . Потім він бачив, як працівники поліції при поверхневому огляді в кишені знайшли у ОСОБА_11 складені купюри по номінальній вартості, так як це роблять водії.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який у суді повідомив, що він є працівником поліції, який здійснював патрулювання території. Побачивши, як два чоловіки тримають третього чоловіка, вони зупинились, щоб з`ясувати, що трапилось. Потерпілий йому повідомив, що затриманий чоловік здійснив пограбування, а саме, викрав у нього гроші з маршрутного таксі. В свою чергу, затриманий повідомив, що він нікого не грабував, а всі гроші, які мав при собі, йому дала бабуся. Затриманий потерпілим чоловік - це обвинувачений ОСОБА_11 . Було викликано слідчо-оперативну групу.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який в суді повідомив, що він є працівником поліції, який здійснював патрулювання території. Побачивши, як два чоловіки тримають третього чоловіка, вони зупинились, щоб з`ясувати, що трапилось. Їм було повідомлено, що затриманий викрав гроші з маршрутного таксі. Затриманий чоловік - це обвинувачений ОСОБА_11 .

Крім показань потерпілого та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України також підтверджується іншими доказами, зокрема.

Витягом з ЄРДР від 20 жовтня 2018 року, відповідно до якого 19 жовтня 2018 року приблизно о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи в маршрутному таксі № 183, яке знаходилось за адресою: м. Київ, проспект Свободи, 28, відкрито викрав грошові кошти в сумі 2 100 грн., що належали ОСОБА_10 , та втік з місця вчинення злочину, не реагуючи на вимогу зупинитися, після чого мав змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, однак через декілька хвилин ОСОБА_11 проходячи повз місце вчинення злочину, був помічений ОСОБА_10 , та затриманий ним (т. 1, а.с. 80).

Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19 жовтня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_10 повідомив про вчинення 19 жовтня 2018 року приблизно о 22 годині 10 хвилин в м. Києві по проспекту Свободи, 28 невідомою особою відкритого викрадення грошових коштів в розмірі 2 126 грн. з маршрутного таксі № 183, після чого вказана особа почала тікати з місця вчинення злочину, а в подальшому була затримана (т. 1, а.с. 81).

Рапортом працівника поліції, відповідно до якого, 19 жовтня 2018 року приблизно о 22 годині 20 хвилин під час патрулювання території в м. Києві по проспекту Свободи, 28 до нього звернувся ОСОБА_10 , який повідомив, що невідомий викрав у нього з маршрутного таксі № 183 грошові кошти в розмірі приблизно двох тисяч гривень, після чого побіг у невідомому напрямку. Був затриманий ОСОБА_11 , на якого вказав ОСОБА_10 , та у якого в чорній куртці в лівій кишені виявлені грошові кошти (т. 1, а.с. 82).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20 жовтня 2018 року, та фототаблицею до нього, відповідно до якого, під час затримання ОСОБА_11 на ділянці місцевості за адресою: в м. Києві по проспекту Свободи, 28, було здійснено його обшук, під час якого виявлено у лівій зовнішній кишені куртки останнього грошові кошти в розмірі 2 126 грн. Присутній при затриманні ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яка 19 жовтня 2018 року приблизно о 22 годині 10 хвилин викрала грошові кошти в сумі 2 126 грн., після чого почала тікати з місця вчинення злочину, не реагуючи на вимогу зупинитись, однак була затримана ОСОБА_10 та іншим водієм (т. 1, а.с. 83-100).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 жовтня 2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 за сукупністю ознак рис обличчя, а саме лобу, носу, очей, впізнав ОСОБА_11 як особу, яка 19 жовтня 2018 року приблизно о 22 годині 10 хвилин в м. Києві по проспекту Свободи, 28 в маршрутному таксі № 183 викрала грошові кошти в сумі 2 100 грн., після чого втекла з місця вчинення злочину, однак була затримана (т. 1, а.с. 101-103).

Протоколом огляду від 20 жовтня 2018 року, відповідно до якого, слідчим проведено огляд речей, вилучених під час затримання ОСОБА_11 , а саме грошових коштів, та паспорту на ім`я ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 104-118).

Висновком судово-психіатричного експерта № 738 від 20 листопада 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_11 в період вчинення злочину та на даний час за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру (т. 1, а.с. 127-129).

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд звертає увагу, що показання обвинуваченого, потерпілого, свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому фактичні обставини, які вони містять, є допустимими.

Належними і допустимими як джерело доказу є долучені до справи документи, в тому числі і висновок судово-психіатричного експерта, оскільки судом не встановлено порушення вимог КПК України під час їх отримання.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання обвинуваченого ОСОБА_11 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Аналізуючи досліджені докази, суд звертає увагу, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_10 послідовно і логічно повідомив суду обставини вчинюваного відносно нього злочину. Надані потерпілим ОСОБА_10 показання повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 . Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили ці показання.

Вищезазначені показання потерпілого та свідків також узгоджуються з фактичними даними, відображеними у протоколі затримання, рапорті, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколі огляду речей.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що ним було вчинено таємне викрадення чужого майна, а не грабіж, який йому інкримінований обвинуваченням, повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , які визнані судом правдивими, достовірними, а також такими, які узгоджуються з іншими зібраними доказами у справі, тому покладені судом в основу обвинувального вироку.

При перевірці доводів обвинуваченого ОСОБА_11 щодо неправильної кваліфікації його дій за ст.186 КК України суд бере до уваги рекомендації, які передбачені Пленумом Верховного суду України у постанові №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності».
Зокрема, як вказано у п. 4 вищезазначеної постанови: дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Як встановлено судом ОСОБА_11 дійсно розпочав свої злочинні дії, як крадіжку і таємно заволодів грошовими коштами, які перебували у маршрутному таксі потерпілого ОСОБА_10 , однак, коли покидав місце вчинення злочину, неподалік від маршрутного таксі, був помічений потерпілим і не дивлячись на це продовжив свої злочинні дії і остаточно викрав ці грошові кошти та втік. Разом із тим, невдовзі був затриманий потерпілим та свідком по справі. Враховуючи встановлені фактичні дані суд вважає, що з моменту виходу ОСОБА_11 із маршрутного таксі і до того моменту, як він був помічений потерпілим, а саме останній попросив його зупинитись і той не виконавши його прохання пришвидшив крок та потім взагалі втік, ОСОБА_11 не мав реальної можливості розпорядитися викраденим майном.

Отже, на думку суду доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 про неправильну кваліфікацію дій першого є безпідставними і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України і підстав для перекваліфікацію на ч.2 ст.185 КК України суд не вбачає.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_11 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря психіатра з приводу хронічного нервово-психічного захворювання, окрім цього має посередню характеристику з місць позбавлення волі, вчинив злочин в день звільнення від відбування попереднього покарання, що розцінюється судом як бажання продовжувати вести протиправну поведінку, порушуючи усталені норми суспільного життя.

Обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше неодноразово судимий, відбував реальні терміни покарань, вчинив новий злочин у день звільнення з місць позбавлення волі, а тому не дивлячись на позицію потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати, суд вважає, що виправить обвинуваченого лише тривала ізоляція від суспільства, та відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_11 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 19 жовтня 2018 року.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази:
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , який було передано обвинуваченому, - залишити у його володінні, як законного власника;
- грошові кошти в розмірі 2 126 грн., які знаходяться на зберіганні в камері схову Подільського УП ГУ НП в м. Києві, - повернути у володіння потерпілого ОСОБА_10 , як законного власника;
- грошові кошти в розмірі 300 грн., які знаходяться на зберіганні в камері схову Подільського УП ГУ НП в м. Києві і належать ОСОБА_11 повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1