Дата документу 13.05.2020 Справа № 318/623/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 318/623/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/438/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000162, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з начальником Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вантажний автомобіль «Краз» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), з напівпричепом «БАЗ» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), які належать ТОВ «Промкапітал 2015», а також на дрова, виявлені та вилучені під час проведення обшуку вказаних автомобіля та напівпричепу.

Під час досудового розслідування встановлено, що 17 березня 2020 року приблизно о 15 год. 10 хв. на узбіччі вулиці, яка розташована за адресою: Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Велика Знам`янка, вул. Центральна, напроти домоволодіння № 21, співробітником поліції зупинено вантажний автомобіль «КРАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перевозив стовбури спиляних дерев.

17 березня 2020 року в період часу з 17 год. 30 хв. до 17 год. 57 хв. було проведено огляд місця події по вул. Центральній в с. Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, під час якого було виявлено та вилучено вантажний автомобіль «КРАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому знаходяться дрова. Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 17 серпня 2015 року вказані автомобіль та напівпричіп належить ТОВ «Промкапітал 2015», яке знаходиться за адресою: Житомирська область, Черняхівський район, смт. Черняхів, вул. Індустріальна 24-В.

В обґрунтування клопотання про накладення арешту на майно слідчий вказав, що вилучене майно необхідне для того, щоб встановити законність перевезення стовбурів спиляних дерев та запобігти вчиненню кримінального правопорушення вилученим транспортним засобом.

У задоволенні зазначеного клопотання слідчим суддею було відмовлено з тих підстав, що орган досудового розслідування не вказав обґрунтованих правових підстав для арешту вилученого майна, доказів його відповідності зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям (що транспортні засоби були набуті в результаті вчинення злочину або містять на собі його сліди), розміру можливої конфіскації майна (яка взагалі не передбачена санкцією ч. 1 ст. 246 КК України), спеціальної конфіскації, розміру шкоди, завданої злочином.

Крім того, в матеріалах провадження відсутнє повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, не заявлено цивільний позов, відсутні відомості про причетність власника або володільців транспортних засобів до вчинення злочину.

За таких обставин, арешт майна з метою спеціальної конфіскації є неможливим через недоведеність слідчим того, що майно було предметом злочину або було підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб вчинення злочину; з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання через відсутність в санкції ч. 1 ст. 246 КК України покарання у виді конфіскації майна та відсутність підозрюваного чи потерпілого; з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину через відсутність цивільного позову в даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним вище, на думку слідчого судді, накладення арешту на вилучене майно не відповідає вимогам розумності та співрозмірності.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та постановити нову.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вилучене майно згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказане майно використовувалось як знаряддя вчинення злочину та має значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, з метою попередження його можливого зникнення, втрати або пошкодження, необхідно накласти на нього арешт.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що було спиляно дерев на 370 000 гривень, і у випадку повідомлення про підозру буде цивільний позов та конфіскація, тому з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Відмовляючи в задовольняючи клопотання слідчого в частині накладення арешту на стовбури спиляних дерев, які знаходились в автомобілі з напівпричепом, слідчий суддя не врахував вимоги кримінального процесуального закону та взагалі не мотивував, чому клопотання в цій частині не підлягає задоволенню.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162 від 17 березня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с. 5).

Під час досудового розслідування було встановлено, що 17 березня 2020 року приблизно о 15 год. 10 хв. на узбіччі вулиці, яка розташована за адресою: Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Велика Знам`янка, вул. Центральна, напроти домоволодіння № 21, співробітником поліції зупинено вантажний автомобіль «КРАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ), з напівпричепом «БАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перевозив стовбури спиляних дерев.

17 березня 2020 року в період часу з 17 год. 30 хв. до 17 год. 57 хв. було проведено огляд місця події по вул. Центральній в с. Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, під час якого було виявлено та вилучено вказаний транспортний засіб з напівпричепом, а також дрова, що знаходились в ньому, що підтверджується відповідним протоколом та фототаблицею до нього (а.с. 11-18, 26-27).

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 17 серпня 2015 року вказані автомобіль та напівпричіп належить ТОВ «Промкапітал 2015», яке знаходиться за адресою: Житомирська область, Черняхівський район, смт. Черняхів, вул. Індустріальна 24-В (а.с. 28-29).

Постановою про визнання речових доказів від 25 лютого 2020 року вантажний автомобіль «КРАЗ» з напівпричепом «БАЗ», в якому знаходяться дрова, визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню (а.с. 19).
З відповіді головного лісничого ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» № 134 від 17 березня 2020 року, працівниками державної лісової охорони була виявлена незаконна рубка 130 дерев породи акація біла, 162 дерева породи в`яза зеленого, внаслідок чого державі завдано шкоди на суму 371 006 гривень. За цим фактом складено акти огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 12 березня 2020 року. Роботи з розчищення просік в охоронній зоні проводились національною енергетичною компанією «Укренерго» (а.с. 44-45).
На думку колегії суддів, вилучені під час проведення огляду місця події стовбури спиляних дерев мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки вони можуть бути предметом вчиненого злочину, зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення чи містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, вони визнані речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України, необхідні для проведення судових експертиз, у зв`язку з чим, існує необхідність забезпечення їх збереження шляхом накладення на нього арешту, оскільки в іншому випадку дане майно може втратити властивості, які важливі для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що клопотання слідчого і цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на вантажний автомобіль «Краз» та напівпричеп «БАЗ» слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, по-перше, перевірив законність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження; а по-друге, врахував співрозмірність (пропорційність) такого втручання в інтереси власника майна.

Так, з клопотання слідчого вбачається, що він обґрунтував необхідність накладення арешту на вищевказані транспортний засіб та напівпричеп метою встановлення законності перевезення вантажу та запобігання вчинення кримінального правопорушення даним транспортним засобом.

Враховуючи зміст клопотання про арешт майна і заявлену підставу та мету для арешту транспортного засобу з напівпричепом, судова колегія приходить до висновку про недоведеність необхідності накладення на них арешту.

Так, слідчий не надав слідчому судді належних та допустимих доказів того, що вказаний транспортний засіб з напівпричепом були набуті в результаті вчинення злочину, містять на собі його сліди чи виступали знаряддям вчинення злочину, тобто є доказами злочину, і відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий також не довів факт неправомірності дій володільця транспортних засобів, яким є ТОВ «Промкапітал 2015», оскільки вказане товариство діяло на підставі договору про надання послуг будівельної техніки та транспорту № 09/07-2019 від 10 липня 2019 року, укладеного з ТОВ «Структум» (а.с. 35-40), а відомості про причетність власника або володільців транспортних засобів до вчинення злочину відсутні.

Також арешт на вказані транспортні засоби не може бути накладений з метою спеціальної конфіскації, забезпечення конфіскації майна як виду покарання або відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, оскільки слідчий не довів, що транспортні засоби були знаряддям злочину, санкція ч. 1 ст. 246 КК України не передбачає такого покарання у виді конфіскації майна, про підозру у вчиненні цього злочину нікому не повідомлено, цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування в клопотанні не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави для арешту транспортного засобу, а слідчий суддя, врахувавши вимоги ст.ст. 170, 173 КПК України, обґрунтовано встановив відсутність правових підстав для задоволення клопотання про накладення арешту в цій частині.

Правильність таких висновків слідчого судді випливає також і з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 170, 173 КПК України, повинен у залежності від мети накладення арешту, врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, застосування щодо нього спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, наявність чи відсутність цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, слідчим в клопотанні про накладення арешту на майно не зазначено правових підстав для прийняття рішення про відповідність транспортного засобу з напівпричепом критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, так само, як і не обґрунтовано можливість спеціальної конфіскації, конфіскації транспортного засобу як виду покарання або ж відшкодування завданої шкоди.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на вантажний автомобіль «Краз» та напівпричеп «БАЗ», а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді в цій частині слід визнати непереконливими.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови у накладенні арешту на стовбури спиляних дерев знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою необхідно частково задовольнити клопотання слідчого.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000162, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , погодженого з начальником Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000162, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на майно, вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Велика Знам`янка, вул. Центральна, а саме: стовбури спиляних дерев, які знаходились у вантажному автомобілі «КРАЗ», модель 260 В, синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «БАЗ», модель 9951, синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В решті клопотання слідчого відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4