Справа № 308/5591/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000279 старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000279 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2020 за ч. 2 ст. 189 КК України, погоджене прокурором про застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000279 старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0000279 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань02.06.2020 за ч. 2 ст. 189 КК України, погоджене прокурором про застосувати відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Клопотання мотивовано тим, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000279 від 02.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено, що в період з 25.05.2020 по 12.06.2020, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно тобто усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, керуючись корисливим мотивом, який полягав у незаконному збагаченні, шляхом шантажування та залякування, пред`явили протиправну вимогу потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передачі їм грошових коштів в сумі 16000 гривень, нібито за неякісно зроблений ним ремонт, при цьому погрожуючи останньому застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я.

25 травня 2020 року до потерпілого ОСОБА_9 зателефонувала ОСОБА_7 та висунула йому незаконну вимогу в тім, щоб він повернув їй грошові кошти в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, які він разом із ОСОБА_10 отримав у неї за проведені будівельні роботи, оскільки ОСОБА_7 повідомила йому що дані роботи вони провели не якісно. На цю вимогу повернути отриманні грошові кошти ОСОБА_9 відмовився. Після цього 29.05.2020 зранку він разом із ОСОБА_10 приходили за місцем проживання ОСОБА_7 , для того щоб завершити дані роботи та забрати свій робочий інструмент, але ОСОБА_7 їх не запускала на подвір`ї, відмовилась повернути робочий інструмент та не пояснюючи нічого вимагала повернути їй грошові кошти.

30 травня 2020 року о 10 год 59 хв. на мобільний номер потерпілого зателефонував гр. ОСОБА_8 із номеру мобільного зв`язку НОМЕР_1 представившись як ОСОБА_11 , кличка «Джуді», повідомив потерпілому ОСОБА_9 що якщо не поверне грошові кошти ОСОБА_7 то він знайде його та поламає йому руки та ноги. Того ж дня потерпілий ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 та домовився з ним про зустріч на автовокзалі в м. Хуст. Зустрівшись ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 нічого не пояснюючи повідомив потерпілому що потрібно повернути грошові кошти ОСОБА_7 в розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень. На що потерпілий повідомив ОСОБА_8 , що протягом проведення ремонтних робіт ОСОБА_7 нічого їм не повідомляла на рахунок неякісних робіт, що вона потерпілому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ще вина грошові кошти в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та повинна повернути їх робочий інструмент. Після чого ОСОБА_8 повідомив потерпілому що його нічого не цікавить, а до 01 червня 2020 року потрібно повернути грошові кошти ОСОБА_7 в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, інакше ОСОБА_8 разом із своїми спільниками спричинить потерпілому тілесні ушкодження.

01.06.2020 року о 09:50 год. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 зателефонував останньому та повідомив, що якщо потерпілий не знайде грошові кошти, то він разом із своїми спільниками знайде потерпілого, погрузить його в багажник автомобіля, вивезе в поле де поламає руки та ноги. Пізніше о 09:51 год. ОСОБА_5 продовжуючи сій злочинний намір зателефонував потерпілому з мобільного номеру НОМЕР_2 та повідомив останньому, що якщо він хоче жити, ходити спокійно по місту, потрібно повернути грошові кошти йому, щоб він передав їх ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , 03.06.2020 року з мобільного номеру НОМЕР_1 зателефонував потерпілому, погрожуючи фізичною розправою продовжив висувати вимогу у поверненні грошових коштів. Через невеликий проміжок часу потерпілому зателефонував ОСОБА_5 та запитав у нього де він є, після чого повідомив, що якщо на протязі одної години він не привезе йому та ОСОБА_8 грошові кошти то він його знайде та відірве голову. Після чого потерпілий ОСОБА_9 домовившись із вищевказаними особами зустрівся із ними на автовокзалі м. Хуст, де передав ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 200 доларів США, які вони поділили між собою в присутності потерпілого, на що вони повідомили потерпілому, що в нього час на повернення іншої суми залишився до 06.06.2020 року, а якщо ні, то в противному випадку вони здійснять свої погрози до кінця.

06 червня 2020 року ОСОБА_8 перебуваючи у спільній змові з ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел зустрівся із потерпілим ОСОБА_9 де під час зустрічі наніс два удари в область тулуба та голови останньому та повідомив, що якщо він на протязі двох годин не принесе грошові кошти то він йому зламає ноги. Після чого потерпілий ОСОБА_9 через невеликий проміжок часу перебуваючи на автовокзалі м. Хуст передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень, на що останній повідомив потерпілому що у нього час до кінця наступного тижня для повернення іншої частини суми, а ОСОБА_5 в цей час знаходився неподалік та спостерігав за ними.

09 червня 2020 року ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила йому, що якщо навіть ОСОБА_8 разом із своїми спільниками не зможе від нього відібрати грошові кошти то вона знайде інших осіб для того щоб його вбити та відібрати в нього грошові кошти.

12 червня 2020 року зранку приблизно о 10 годині на номер мобільного телефону ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що вже кінець тижня потрібно повернути грошові кошти, а якщо ні то вони знайдуть його та вбють. Після чого потерпілий ОСОБА_9 злякавшись за своє життя та життя своїх рідних домовився із ОСОБА_8 про зустріч на автовокзалі м. Хуст. Перебуваючи на автовокзалі о 16 год. 30 хв. до потерпілого під`їхав автомобіль білого кольору, з якого вийшов ОСОБА_5 та повідомив, що він прийшов сам без ОСОБА_8 та чи приніс той гроші. На що ОСОБА_9 в рамках проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту передав грошві кошти в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень ОСОБА_5 , після чого останнього було затримано працівниками поліції.

У клопотанні вказано, що таким чином ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому матеріальних збитків на суму 15958 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень.

Сдідчий зазначає, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких на даний час встановлюється.

12.06.2020 року громадянина ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.06.2020 стороною обвинувачення, відповідно до ст. 278 КПК України повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимагання, вимога передачі чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допиту потерпілого; протоколами допитів свідків; протоколами проведення НСРД; протоколом затримання.

Необхідно підкреслити, що злочин передбачений ч. 2 ст. 189 КК України є насильницьким, умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.

У клопотанні вказано, що на даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст.189 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років позбавлення волі, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

Окрім того у клопотанні вказано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину із погрозою застосування насильства та застосуванням такого, тому існують ризики і в тому, що він особисто чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на свідків або потерпілих, шляхом залякування, умовлянням чи іншим способом з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з урахуванням характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, фактів його притягнення до кримінальної відповідальності раніше, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.
А тому слідчий зазначає, що на підставі викладеного та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків або потерпілих, чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, а також враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, який відноситься до категорії тяжкого та за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до семи років та приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

Окрім того слідчий у клопотанні також зазначив, що під час обрання запобіжного заходу, враховуючи підстави та обставини, передбаченні ст. 177 та 178 КПК України, суд має право не визначати розмір застави, оскільки даний злочин вчинений із погрозою застосування насильства та застосуванням такого.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей ст.ст.40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просить: застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зокрема просив слідчого суддю звернути увагу на те, що ОСОБА_5 , було затримано на місці скоєння злочину, спосіб його вчинення, те, що останній погрожував потерпілому фізичною розправою та вбивством.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Крім того, просив врахувати особу його підозрюваного, останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, вказував на те, що ОСОБА_5 , не причетний до інкримінованого йому злочину.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000279 від 02.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
12 червня 2020 року в рамках проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту під час передачі грошових коштів в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень громадянином ОСОБА_9 підозрюваному ОСОБА_5 , останнього було затримано працівниками поліції.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Крім того, наявність обгрунтованої підозри повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допиту потерпілого; протоколами допитів свідків; протоколами проведення НСРД; протоколом затримання
Слідчий суддя враховує, що згідно пояснень потерпілого ОСОБА_9 , останньому на мобільний телефон із мобільного № НОМЕР_1 , подзвонив ОСОБА_11 , кличка «Джуді» ( ОСОБА_8 ), та повідомив, що їм треба зустрітись і перегорворити про повернення грошових коштів ОСОБА_12 . Зустріч відбулася того ж дня о 14.00, де ОСОБА_11 кличка «Джуді», з двома невідомими потерпілому особами та ОСОБА_13 погорожували потерпілому фізичною розправою у разі не повернення ОСОБА_14 грошових коштів у сумі 16 тис. грн.
Окрім того, із пояснень потерпілого встановлено, що 03.06.2020 року йому на його мобільний телефон подзвонив ОСОБА_15 із мобільного телефону № НОМЕР_2 та погрожуючи ОСОБА_9 фізичною розправою вимагав від останнього передання йому грошей. 12.06.2020 року, в автомобілі на якому приїхав ОСОБА_16 , на передньому сидінні при огляді було виявлено 8 тис. грн., а саме кошти, які згідно пояснень потерпілого, він за попередньою домовленістю із ОСОБА_17 , мав передати особам які йому погрожували 12.06.2020 року на автовокзалі в м. Хуст, вул. Долиная 18.
Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно наданого до матеріалів клопотання протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 04.06.2020 року, останній безпосередньо вказує про причетність до вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , та наявність погроз від підозрюваного.
Слід зазначити, що потерпілий був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України та ст.ст. 384, 385 КК України відповідно.
В межах даного кримінального провадження призначено судово-медична експертиза потерпілого від 10.06.2020 року.
Вказані обставини підтверджують дослідженими в судовому засіданнями матеріалами на підставі проведених негласних розшукових дій, протоколами про результати контролю за вчиненням злочину від 10.06.2020 року.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_16 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 189 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, яке згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Згідно протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, копія якого міститься у матеріалах клопотання, підозрюваногг ОСОБА_5 , затримано 12.06.2020 року о16 год 32 хв.
Окрім того, до матеріалів клопотання додано копію повідомлення про підозру, згідно якої 13.06.2020 року, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 189 КК України кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, та вказаний злочин відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на вказані обставини, є підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного .
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.
Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого. Крім того, підозрюваний знайомий з потерпілим у данному крмінальному, а тому існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого з метою зміни його показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, неодружений, не працює, раніше не судимий.
Твердження сторонни захисту, що у ОСОБА_5 на утриманні перебуває його мати та батько, які є пенсіонером, не підтвреджуються належними доказами, зокрема, що вказані особи мають хоронічні хвороби, потребуть постійного нагляду чи сторонньої допомоги, до матеріалів клопотання такі не надано.
Доводи сторони захисту про відсутність підстав вважати підозру обгрунтованою, не є підставою відмови в обранні відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості підозри наданими слідчому судді доказами.
Що стосується доводів захисників про міцні соціальні зв`язки підозрюваного із родиною, та наявність дитини на його утриманні, то вказані самі по собі ці факти не можуть свідчити про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки соціальний зв`язок - соціальна дія, що виражає залежність і сумісність людей або груп. Це сукупність особливих залежностей одних соціальних суб`єктів від інших, їх взаємні відносини, які об`єднують людей у відповідні соціальні спільності і свідчать про їх колективне існування. Це поняття, що означає будь-які соціокультурні обов`язки індивідів або груп індивідів відносно один одного.
Посилання адвоката на те, що ОСОБА_5 , не причетний до вимагання та погроз а саме до вчинення ним кримінального правопорушення передбаненого ч. 2 ст. 189 КК України, не знайшли свого підтвердження. Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваній особі.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховується слідчим суддею і те, що сам злочин, який інкремінується ОСОБА_5 стосується вимаганню з погрозами насильства над потерпілим, погрозою вбивства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що в свою чергу є порушенням громадської безпеки не тільки потерпілого у даному кримінальному провадженні, але й суспільства вцілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка виначається в Законі України "Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо вимагання вчиненого групою осіб та відповідно співучасть у такому злочині має суспільний інтерес.
Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
При розгляді клопотанні встановлено, що підозрюваний був затриманний в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом, складеним уповноваженою на те особою, з підстав, визначених процесуальним законом, безпосередньо під час вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто згідно п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, а обставин визначених ч. 5 ст. 206 КПК України не встановлено.
Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вимагання, тобто вимога передачі чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, крім того, згідно дослідженого висновку експерта вбачається застосування до потерпілого безпосередньо насильства, про що свідчать також його покази та покази свідка. Згідно протоколу допиту потерпілого такий зазначає, що від нього вимагали грошові кошти саме: О.Раковці, І.Ільков, ОСОБА_18 , при цьому вказані особи погрожували йому фізичною розправою та вбивстом у разі не виконання підозрюваним їх вимоги.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , було вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілого, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000279 старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000279 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2020 за ч. 2 ст. 189 КК України, погоджене прокурором про застосувати відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 08 серпня 2020 року включно, без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1