Справа №195/2047/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2020 року смт.Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.10.2019 року за № 0000399 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, учень Томаківського ПАЛ, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника- ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.10.2019 в денний час (більш точного часу в ході слідства встановити не надалось можливим) знаходився на околиці с. Грушеве Томаківського району Дніпропетровської області, де побачив дикоростучу рослину роду конопель, яку визначив для себе як наркотичний засіб. Після цього, у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою особистого вживання, без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , шляхом зривання частин разом з листям вищевказаної рослини, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, «канабіс», який в подальшому помістив до поліетиленового пакету, та переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до моменту вилучення працівниками поліції.
30 жовтня 2019 року, в ході обшуку території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ,дозвіл на який було надано відповідно до ухвали слідчого судді від 31.10.2019, було виявлено та вилучено речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору.
Відповідно до висновку експерта № 1/8.6/4298 від 22.11.2019 року: «Надані на експертизу 01.11.2019 речовини масою 243,403 г, вилучені у ОСОБА_3 складаються з фрагментів верхівкових частин та листя масою 187,441 г, які відносяться до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, а також фрагментів стебел масою 55,962 г, які наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не містять. Фрагменти рослини зеленого кольору масою 30,831 г складаються з фрагментів верхівкових частин та листя масою 8,560 г, які відносяться до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, а також фрагментів стебел масою 22,271 г, які наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не містять. Фрагменти верхівкових частин та листя масою 19,651 г відносяться до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу. Маса наданого на експертизу канабісу в перерахунку на суху речовину становить 166,096 г, 7,475 г, 16,656 г.
Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений неповнолітній ОСОБА_3 в присутності законного представника свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся. Пояснив свою протиправну поведінку своєю легковажністю. Підтвердив, що дійсно в минулому інколи вживав наркотичні речовини, проте наданий час не вживає наркотики і в подальшому зобов`язується утримуватись. Проти клопотання захисника про застосування примусових заходів виховного характеру відносно нього не заперечує та просить його задовольнити.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого, ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила що являється його матір`ю. Пояснила що виховує сина сама. Підтвердила , що дійсно її син в минулому інколи вживав наркотичні засоби, проте на даний час він виправився, перестав вживати алкоголь, наркотичні засоби, почав безперервно відвідувати навчальний заклад в якому навчається. Допомагає їй по господарству. Заявлене клопотання захисника про застосування примусових заходів виховного характеру відносно нього підтримує та просить передати їй, свого сина ОСОБА_3 під нагляд.
Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні заявила клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 та просить його задовольнити.
Прокурор та представник служби у справах дітей підтримали клопотання захисника та просили задовольнити його та застосувати примусові заходи виховного характеру відносно ОСОБА_3 , що буде дастатнім на їх думку для його виправлення.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснити обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченого, законного представника та дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі його самовикриття.
Судом встановлено, що обвинувачений на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно наданої характеристики позитивно характеризується по місцю проживанню.
Згідно довідки виконавчого комітету Мирівської сільської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає разом з матір`ю, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим братом, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Неповнолітній ОСОБА_3 постійно допомагає матері по господарству.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 пред`явленому обвинуваченні.
До обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 суд відносить його щире каяття у вчиненні злочину, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є суб`єктом інкримінованому йому злочину, оскільки є осудною особою та підлягає кримінальній відповідальності відповідно до ст. 22 КК України, вчинив злочин з прямим умислом, являється студентом Томаківського професійно-аграрного ліцею.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який вину визнав, розкаявся, підтримав клопотання захисника, яка просить застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері, яка надала відповідну згоду. Враховуючи характерезуючи матеріали обвинуваченого, а саме позитивну характеристику по місцю проживання, позицію представника служби у справах дітей, яка вважає за можливе обрати міру покарання не пов`язану з позбавленням або обмеженням волі, враховуючи досудову доповідь Томаківського районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області, відповідно до якої обвинувачений позитивно характеризується як з низьким ризиком повторного вчинення кримінального правопорушення, суд вважає можливим звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, що буде достатнім для перевиховання неповнолітнього обвинуваченого та упередження у скоєні ним злочинів в подальшому.
При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про можливість звільнення від покарання застосуванням примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 у вигляді передачі його під нагляд матері та обмеження дозвілля.
При цьому суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на нього, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч.2 ст.309 КК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а саме:
сліп пакет № 2665274, в якому знаходяться речовина рослинного походження; сліп пакет № 1716476, в якому знаходяться речовина рослинного походження; сліп пакет № 1716244, в якому знаходяться речовина рослинного походження; сліп пакет № 1961717, в якому знаходяться речовина рослинного походження, які зберігаються в камері схову Томаківського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити, 1 (один) флеш-носій на 32 Гб з відеозаписом проведеного обшуку залишити в матеріалах кримінального провадження.
Питання щодо процесуальних витрат, понесених на залученні експертів загальною вартістю 1256.08 грн. - відповідно до вимог ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину передбаченого за ч.1 ст. 309 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених п.п.2,3 ч.2 ст.105 КК України, а саме:
- у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Грушеве. Томаківського району, Дніпропетровської області строком на 6 (шість ) місяців;
- у виді обмеження перебування неповнолітнього ОСОБА_3 поза домівкою у нічний час доби з 21:00 до 06:00 ранку за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави, понесені процесуальні витрати в сумі 1256.08 ( одної тисячі двісті п`ятдесят шість ) гривень 08 (вісім) копійок на залучення експертів.
Речові докази по справі, а саме: сліп пакет № 2665274, в якому знаходяться речовина рослинного походження; сліп пакет № 1716476, в якому знаходяться речовина рослинного походження; сліп пакет № 1716244, в якому знаходяться речовина рослинного походження; сліп пакет № 1961717, в якому знаходяться речовина рослинного походження, які зберігаються в камері схову Томаківського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити, 1 (один) флеш-носій на 32 Гб з відеозаписом проведеного обшуку залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1