ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
власника майна ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року, якою клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000174 задоволено частково, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000174 задоволено частково та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власницею якої є ОСОБА_8 , шляхом заборони на її відчуження та розпорядження нею. В задоволені клопотання прокурора в іншій частині відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 є речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000174, а органом досудового розслідування зібрано дані про протиправне проведення будівельних робіт у цій квартирі та над нею, що може мати наслідком не тільки руйнацію усього будинку, а й загрозу загибелі людей, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на її відчуження та розпорядження нею по кримінальному провадженню та відмови в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на майно шляхом заборони на проведення будівельних робіт та вчинення інших дій, оскільки ст. 170 КПК України не передбачено такого виду арешту майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000174 відмовити.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали суду, зазначає, що ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_7 не були присутні під час розгляду клопотання та проголошення оскаржуваної ухвали, а копію рішення представник ОСОБА_7 отримав в суді 21 грудня 2019 року, про що є відмітка в матеріалах справи.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вищезазначене клопотання про накладення арешту не містить посилання на підставу, передбачену ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, а також в ньому відсутнє належне обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Не обґрунтовано і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 ст. 170 КПК України щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав зазначених в ч. 2 ст. 170 КПК України. Зазначає, що вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, що свідчить про неналежне дотримання вимоги ст. 173 КПК України, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Крім того, зазначає, що в матеріалах наданих прокурором слідчому судді містяться докази відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 275 КК України.
Звертає увагу суду, що за час проведення судового засідання 17 грудня 2019 року слідчий суддя не виходив до нарадчої кімнати, а постановив ухвалу в присутності прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та з підстав викладених у ній просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно до змісту п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішує суд апеляційної інстанції, тому, виходячи з того, що ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_7 не були присутні під час розгляду клопотання та проголошення оскаржуваної ухвали, а копію рішення представник ОСОБА_7 отримав в суді 21 грудня 2019 року, про що є відмітка в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді суду першої інстанції пропущено з поважних причин, зазначених у клопотанні, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах особи щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000174, що відкрито 01 листопада 2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 275, ч. 3 ст. 197-1 КК України. Досудове розслідування здійснюється за фактом будівництва другого поверху квартири АДРЕСА_1 , без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, без дотримання будівельних норм та правил, із порушенням правил безпечної експлуатації будинку, на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, чим створено загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків. Виконання будівельних робіт по вул. Січеславській Набережній, 27а у м. Дніпрі підтверджується наданою прокурором фототаблицею, поясненнями інспектора Управління ДАБК ОСОБА_10 про те, що по АДРЕСА_2 ведеться самочинне будівництво у вигляді надбудови другого поверху та горища чи мансарди, а також ремонті роботи на першому поверсі, листом Управління ДАБК ДМР від 18.11.2019 року, згідно із яким дозвіл на виконання підготовчих чи будівельних робіт за вказаною адресою не видавався, актом проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 22.11.2019 року.
Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 від 10 грудня 2019 року нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує виключно ризик втрати та передачі майна, що підлягає арешту.
Відповідно до ухвали слідчого судді арешт на зазначене в ухвалі майно накладений на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином, встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать, про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, оскільки це майно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту, у зв`язку з чим в цій частині доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 є безпідставними.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що в матеріалах наданих прокурором слідчому судді містяться докази відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 275 КК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власниці майна ОСОБА_8 з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази щодо їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному злочину, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.
Будь-яких порушень судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону, апеляційним судом в ході апеляційного перегляду справи не встановлено, а доказів протилежного апелянтом не надано.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу або події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України,апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження ухвали задовольнити, та поновити останньому строк на оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року, якою клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000174 задоволено частково залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4