Справа № 199/9716/19
ВИРОК
іменем України
2020 року березня місяця 11 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001819 від 30.10.2019 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, який має неповну загально-середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.06.2015 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.296 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 31.05.2019 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання невідбутої частини за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2015 у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі, до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 27.09.2019 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 10.12.2019 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро дане кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучі особою, відносно якої 31.10.2019 направлено обвинувальний акт до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України, та особою, яка раніше скоювала злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, повторно вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Так, 29.10.2019 приблизно о 13:30 годині ОСОБА_3 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту по вул. Д.Шосе в м. Дніпро, побачив на землі одноразовий медичний шприц, ємкістю 5 мл, заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки 2,0 мл. Підібравши вказаний медичний шприц з рідиною коричневого кольору, ОСОБА_3 визначив зазначену рідину для себе, як наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, і у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 привласнив медичний шприц з вказаною рідиною та поклав його до правої зовнішньої кишені, одягненої на ньому куртки, тим самим незаконно придбав та почав зберігати вказаний наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту, повторно.

У той же день, тобто 29.10.2019, приблизно о 14-30 годині ОСОБА_3 перебував біля будинку №12 по вулиці Донецьке Шосе в місті Дніпро, де побачивши працівників патрульної поліції, змінив напрямок руху та почав тікати, у зв`язку з чим працівниками поліції було прийнято рішення зупинити останнього та провести превентивні заходи у відповідності до ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: згідно з п.4 ст.32 «Перевірка документів» - якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; згідно з п.2 ст.34 «Поверхнева перевірка» поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

В ході розмови на запитання працівників патрульної поліції щодо наявності у ОСОБА_3 наркотичних засобів та інших речовин, обіг яких обмежено чи заборонено, останній відповів, що він зберігає при собі медичний шприц, ємкістю 5 мл, заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки 2,0 мл, після чого співробітниками патрульної поліції було викликано слідчо-оперативну групу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

29.10.2019 в період часу з 15-00 години по 15-15 годину в ході огляду ділянки місцевості біля будинку №12 по вул. Донецьке Шосе в м. Дніпро слідчому СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в присутності двох понятих ОСОБА_3 добровільно видав одноразовий медичний шприц, ємкістю 5 мл, заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки 2,0 мл. Зазначена рідина коричневого кольору масою 2,0290г, яка знаходиться в медичному шприці об`ємом 5 мл, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений, - опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0513 г.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 309 КК України, при обставинах, викладених вище, не визнав, та відмовився надавати покази відповідно до ст. 63 Конституції України.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що він є співробітником патрульної поліції. 29.10.2019 перебував на чергуванні з ОСОБА_8 та знаходився біля супермаркету АТБ на вул. Донецьке шосе в м. Дніпро. До них підійшов невідомий чоловік та повідомив, що за будинком АДРЕСА_2 перебуває підозрілий чоловік. Він зі своїм напарником пройшли на вказану територію та зустріли там чоловіка, який назвався ОСОБА_9 . На запитання: «Чи має він щось заборонене», останній надав для огляду медичний шприц з речовиною темного кольору. Після вони викликали слідчо-оперативну групу. За вказівкою слідчого запросили понятих для проведення огляду. ОСОБА_3 надав медичний шприц з речовиною темного кольору добровільно, нічого не заперечував, вказавши, що в середині шприца знаходиться наркотична речовина;

- показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що є співробітником патрульної поліції. В вересні-жовтні 2019 року він перебував на чергуванні з ОСОБА_7 та знаходився біля супермаркету АТБ на вул. Донецьке шосе в м. Дніпро в денний час . До нього підійшов невідомий чоловік та повідомив про підозрілу особу біля будинку 12Б на цій вулиці. На вказаній території вони з напарником зустріли обвинуваченого ОСОБА_3 , який в подальшому добровільно надав з правого карману куртки шприц з рідиною. Вони викликали слідчо-оперативну групу та залучили понятих. Обвинувачений нічого не заперечував, при проведенні огляду поводив себе спокійно, говорив, що в шприці знаходиться наркотична речовина;

- показами свідка ОСОБА_10 , який суду повідомив, що 29.10.2019 він зі своїм знайомим ОСОБА_11 стояли на зупинці громадського транспорту, чекали свою знайому, коли до них підійшли співробітники поліції та попросили бути понятими. Вони підійшли на місце, де перебував обвинувачений ОСОБА_3 . Це було на ж/ АДРЕСА_2 . Обвинувачений сам надав шприц, діставши його з карману одягу. Працівники поліції викликали слідчо-оперативну групу. Слідчій складав протокол, він розписувався і другий понятий розписувався, ще проводили фотографування та відеозйомку. Поки чекали слідчо-оперативну групу ОСОБА_3 стояв неподалік від них. Обвинувачений добровільно надав шприц, ніякого тиску на нього ніхто не здійснював, ніхто його не обшукував;

- показами свідка ОСОБА_12 , який суду повідомив, що 29.10.2019 післяобідній час він зі своїм знайомим ОСОБА_10 стояли на зупинці громадського транспорту, чекали свою знайому, коли до них підійшли співробітники поліції та попросили бути понятими. Вони дали згоду. ОСОБА_3 добровільно з куртки витяг медичний шприц з темною речовиною. Співробітники поліції складали протокол, який він підписав;

- показами свідка ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її сином, з яким добрі стосунки, проживають разом. Вона його характеризує як добру людину, добропорядну, він завжди їй допомагає. Наркотичні речовини він вживав після операції, їх йому призначав лікар. Це лікування він проходив кілька років. Попередні судимості у нього через алкоголь. Зараз нічого не вживає, навіть алкогольні напої. Вона вважає, що син нічого не скоював, це не його наркотичний засіб, не його злочин. 29.10.2019 він працював на будівництва супермаркету АТБ на ж/м Парус, вона це знає, бо так їй сказав син, якому вона довіряє. Свідки його обмовляють;

- протоколом огляду місця події від 29.10.2019, фото таблицею до нього та відеофіксацією, відповідно до яких оглянуто ділянку місцевості поблизу будинку № 12 по вул. Донецьке Шосе в м. Дніпро, де знаходився ОСОБА_3 , який пояснив, що має при собі наркотичну речовину, після чого з правої кишені, одягнутої на ньому куртки, вийняв та надав для огляду медичний шприц об`ємом 5 мл, заповнений речовиною коричневого кольору до відмітки 2 мл. Як повідомив останній, в шприці знаходиться наркотична речовина «опій».;

- висновком судової експертизи наркотичних речовин, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/4335 від 14.11.2019, відповідно до якого, надана на експертизу 05.11.2019 рідина коричневого кольору вилучена у ОСОБА_3 , масою 2,0290 г, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений. Рідина коричневого кольору 2,0290 г містить опій ацетильований особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0513 г;

- переглядом в судовому засіданні відеозапису, на якому зафіксовано як при проведенні огляду місця події ОСОБА_3 добровільно видав шприц з речовиною коричневого кольору, яку останній назвав «ширкою»;

- речовими доказами.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Суд вважає, що сукупність приведених доказів, свідчить про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.309 КК України, як такі, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинені повторно.

За вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Перевіряючи доводи захисника ОСОБА_6 щодо неможливості ґрунтування обвинувачення на доказі протоколі огляду місця події, оскільки огляд місця події відбувався 29.10.2019, а відомості до ЄРДР щодо скоєння кримінального правопорушення були внесені 30.10.2019, тобто на наступний день, після огляду місця події, до внесення відомостей до ЄРДР, у зв`язку з чим цей доказ є недопустимим, суд вважає безпідставними, так як огляд місця події дійсно був проведений 29.10.2019, а відомості до ЄРДР були внесені 30.10.2019, однак відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. З урахуванням наведеного, огляд місця події є єдиною слідчою дією, що у невідкладних випадках може проводитись до початку внесення даних про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Стороною обвинувачення суду серед доказів обвинувачення ОСОБА_3 було надано оригінал протоколу огляду місця події від 29.10.2019, згідно з яким оглянуто ділянку місцевості поблизу будинку № 12 по вул. Донецьке Шосе в м. Дніпро, де знаходився ОСОБА_3 , який пояснив, що має при собі наркотичну речовину, після чого з правої кишені, одягнутої на ньому куртки, сам вийняв та добровільно надав для огляду медичний шприц об`ємом 5 мл, заповнений речовиною коричневого кольору до відмітки 2 мл. Даний протокол підписано слідчим ОСОБА_14 , понятими ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , спеціалістом ОСОБА_15 , ОСОБА_3 без зауважень щодо здійснення на нього тиску зі сторони співробітників поліції.

Дані обставини щодо добровільного надання обвинуваченим ОСОБА_3 працівникам поліції медичного шприца з наркотичним засобом, також зафіксовано на відеозапису, який проводився при огляді місця події 29.10.2019 та який було переглянуто в судовому засіданні, згідно з яким проводився саме огляд місця події та обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав медичний шприц, назвавши цю речовину «ширкою», поводив себе спокійно, не повідомляв, що його тримають на місці під примусом.

При цьому суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , на питання працівників поліції щодо наявності у нього речей, обіг яких заборонено, сам добровільно видав цей медичний шприц з речовиною коричневого кольору без будь-якого фізичного чи психологічного тиску, що могло б змусити його підкоритися наказу працівників поліції. Затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України не проводилось, протокол затримання його працівниками поліції не складався, особистий обшук його одягу та речей при ньому, під час якого у нього було б вилучено наркотичний засіб, не проводився, тобто вимоги ст. 237 КПК України органом досудового розслідування порушені не були.

Таким чином, даний процесуальний документ протокол огляду місця події, судом визнається допустимим доказом, отриманим у порядку, встановленим КПК України, як і усі інші докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Доводи сторони захисту щодо заінтересованості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в притягненні ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, суд не може прийняти до уваги та вважає ці доводи неспроможними, оскільки свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше не були знайомі із обвинуваченим, неприязних стосунків не мали з останнім, що свідчить про незацікавленість даних свідків у результаті розгляду даного кримінального провадження.

Суд також критично оцінює доводи захисника про протиріччя показів свідка ОСОБА_10 та показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки дані свідки вказали в суді на добровільність надання обвинуваченим шприца з темною рідиною, та відсутність будь-якого примусу чи тиску на ОСОБА_3 зі сторони працівників поліції, який перебував поруч з всіма учасниками огляду місця події.

Суд звертає увагу, що всі допитані в суді свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 раніше ні в яких стосунках з обвинуваченим не перебували, відносин з обвинуваченим не мали, на що останні вказали в судовому засіданні, перед допитом були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, надавали свої покази під присягою, тому суд вважає, що будь-яких підстав для обмови обвинуваченого ОСОБА_3 цими свідками не має, відповідно і не має жодних підстав ставити під сумнів їх покази в суді.

Покази свідка ОСОБА_13 , яка є матір`ю обвинуваченого, щодо не вчинення її сином злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд також не приймає до уваги, бо вони спростовуються вищевикладеними об`єктивно здобутими доказами. ОСОБА_13 , будучи матір`ю обвинуваченого зацікавлена в успішному результаті справи, не притягненні обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

З огляду на вищевикладене, перевіряючи доводи сторони захисту, суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення стороною захисту норм матеріального, процесуального права та аналізу і переоцінки одиночних непрямих доказів. При цьому сторона захисту оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.
Суд критично оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який в судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні даного злочину, оскільки вина обвинуваченого доведена вищезазначеними письмовими доказами, показами свідків - співробітників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в судовому засіданні вказали на ОСОБА_3 , як на особу, яка на їх питання про наявність заборонених речовин, добровільно надала для огляду з карману куртки шприц з речовиною коричневого кольору, після чого вони викликали слідчо-оперативну групу та запросили понятих для проведення огляду місця події. Поряд з цим, поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в судовому засіданні послідовно і впевнено дали свої покази, відповівши на всі питання учасників судового провадження, сторони захисту і без будь-яких сумнівів вказали в суді на те, що саме ОСОБА_3 під час проведення огляду місця події добровільно видав шприц з речовиною коричневого кольору та пояснив, що це наркотична речовина, при цьому на нього ніякого тиску, примусу зі сторони співробітників поліції не здійснювалось.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання вини суд розцінює як усталену модель захисту, форму реалізації права на захист та бажання уникнути персональної відповідальності за вчинене.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який свою вину не визнав, раніше неодноразово судимий, після засудження до реального позбавлення волі знов вчинив умисний злочин, відносно нього в інших судах перебувають обвинувальні акти, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
Призначаючи покарання, суд враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, обвинуваченого та його захисника, які просили виправдати останнього, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, наявність обставин, що обтяжують йому покарання, дані про його особу, та, виходячи із сукупності зазначених обставин, приходить до висновку про те, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до скоєння умисних злочинів, про небажання стати на шлях виправлення та поважати закон, а тому з метою попередження скоєння нових злочинів призначення покарання без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, тому воно повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2ст. 309 КК України.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив даний злочин до винесення вироку Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 10.12.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України, а тому йому необхідно остаточно призначити покарання із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України та призначеним покаранням поглинути покарання за попереднім вироком.
Призначене покарання, на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Запобіжний захід ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути витрати, пов`язані із проведенням експертизи в сумі 1256,08 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним покаранням поглинути покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2019 і остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_16 обчислювати з моменту набранням вироком чинності, зарахувавши в строк відбуття покарання, остаточно призначеного ОСОБА_16 за сукупністю злочинів, покарання, відбуте частково за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2019, з 04.11.2019 по день набрання вироком законної сили включно.

Запобіжний захід ОСОБА_16 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних речовин, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 1256,08 гривни (одержувач платежу: УК у Чечелівському районі м. Дніпра/Чечелівський район/24060300; , UA0004008; висновок № 1/8.6/4335 від 14.11.2019).

Речовий доказ: наркотичну речовину, упаковану в спец пакет №1355474,(знаходиться на зберіганні в АНД ВП ДВП в Дніпропетровській області, квитанція №777) знищити.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя:

11.03.2020