Справа № 178/1720/19
У Х В А Л А

09 січня 2020 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 обвинувального акту кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Божедарівка / Щорськ / Криничанського району Дніпропетровської області, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, раніше судимого 23 грудня 2011 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до ТРЬОХ років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Криничанського районного суду від 19 травня 2010 року у вигляді ОДНОГО року та визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком ЧОТИРИ роки, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 17 січня 2020 року, тому підлягає вирішенню питання про продовження обвинувачуваному строку тримання під вартою.

Прокурор вважає необхідним продовжити обвинувачуваному дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спираючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - обвинувачення у вчинення тяжкого кримінального правопорушення, можливістю впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні, можливістю вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 просять не продовжувати обвинуваченому строк тримання під вартою, просять обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки на їх думку вказані прокурором ризики не є суттєвими.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 17 січня 2020 року.
Враховуючи, що судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою та визначенні ст. 177 КПК України ризики і зазначені в ухвалі слідчого судді - незаконно впливати на свідка на час розгляду кримінального провадження не відпали, впливати на свідків, оскільки справа по суті ще не розглядалась. ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення воді на строк до десяти років. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тому суд не знаходить підстав для зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника має бути відмовлено, та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 314, 316, 331 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Божедарівка / Щорськ / Криничанського району Дніпропетровської області, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжити до 06 березня 2020 року

Обвинуваченому ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

На ухвалу на протязі семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1