Справа № 128/42/18
Провадження №11-кп/801/24/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представників ДУ «Центр пробації» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали подання старшого інспектора Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2019 року, якою подання інспектора задоволено, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засуджену особу для відбування призначеного судом покарання відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вінниці, із середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, працюючого по найму, одруженого, який має на своєму утриманні троє неповнолітніх дітей 2005, 2009 та 2017 років народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 29.03.2018 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладеними на нього судом обов`язками згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин

22.02.2019 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання старшого інспектора Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_9 .

В даному клопотанні зазначено, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 29.03.2018 ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

З 14.05.2018 по теперішній час ОСОБА_9 перебуває на обліку у Вінницькому міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області.

15.05.2018 працівниками Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області громадянину ОСОБА_9 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, за вчинення адміністративних правопорушень, учинення нового злочину. За результатами проведеної бесіди громадянин ОСОБА_9 дав підписку про ознайомлення з вимогами законодавства щодо нього та обов`язками покладені на нього судом, які він зобов`язується виконувати.

Проте, засуджений ОСОБА_9 на шлях виправлення ставати не бажає, оскільки систематично вчиняє адміністративні правопорушення.

31.10.2018 ОСОБА_9 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння) та ч. 2 ст. 126 КУпАП (керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія якого ніколи не отримував).

01.11.2018 ОСОБА_9 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння) та ч. 2 ст. 126 КУпАП (керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія якого ніколи не отримував).

07.11.2018 ОСОБА_9 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння) та ч. 2 ст. 126 КУпАП (керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія якого ніколи не отримував).

11.11.2018 ОСОБА_9 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП (керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння) та ч. 2 ст. 126 КУпАП (керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія якого ніколи не отримував).

15.01.2019 уповноваженим органом з питань пробації було винесено застереження у виді письмового попередження та роз`яснено, що в разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення уповноважений орган з питань пробації може направити до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого для відбування призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 78 Кримінального кодексу України.

Крім цього, 21.02.2019 Вінницькому міськрайонному відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області стало відомо, що ОСОБА_9 01.11.2018 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП (порушив правила рибальства, а саме: здійснював миття транспортного засобу в прибережній смузі 2 метри від урізу води, що призвело до її забруднення).

Враховуючи те, що ОСОБА_9 вчинював адміністративні правопорушення (за період перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації дев`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності), що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення керуючись ч. 2 ст. 78 Кримінального кодексу України, тому в поданні ставиться питання про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_9 для відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2019 року подання інспектора Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_9 задоволено.

Скасовано звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробовуванням і направлено його в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2018.

Надано дозвіл на затримання засудженого ОСОБА_9 та відповідно до ст.ст.87, 88 КВК України направити його до місця відбування покарання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 вирішено рахувати з моменту його затримання.

Виконання ухвали доручено Вінницькому ВП ГУНП у Вінницькій області.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що засуджений ОСОБА_9 перебуває на обліку в Вінницькому міськрайонному відділі з питань пробації, де відбуває покарання з випробуванням.

15.05.2018 ОСОБА_9 був під розписку ознайомлений із покладеними на нього обов`язками.

Як вбачається з копій постанов Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2018, 14.12.2018 та 26.12.2018 ОСОБА_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Крім того, постановою Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області ОСОБА_9 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. 15.01.2019 засудженому ОСОБА_9 винесено попередження про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направлення до відбування призначеного покарання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов переконання, що викладені в поданні ВМВ з питань пробації обставини про порушення засудженим умов відбування покарання з випробуванням, а саме систематичне вчинення правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, знайшли своє підтвердження і на думку суду є порушенням умов звільнення від відбування покарання з випробувальним терміном, свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, унеможливлюють контроль за його поведінкою.

З урахуванням формальної характеристики особи засудженого, який ставленням до виконання покладених на нього обов`язків не довів свого виправлення, не привчився поважати закони та дисциплінувати свою поведінку у суспільстві, соціально не адаптувався, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позитивний вплив випробування на засудженого відсутній і не успішний, тому звільнення від відбування покарання підлягає скасуванню, а засудженого необхідно направити в місця позбавлення волі для відбування покарання.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2019 року щодо нього скасувати і направити справу на навий розгляд до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що фактично йому працівники поліції штучно створили такі умови, які стали підставою для заміни звільнення від покарання з випробуванням на відбування призначеного йому покарання реально, через виниклий конфлікт на особистих відношеннях з патрульним поліцейським Загоруйко, який йому пообіцяв, що його посадить, а тому в подальшому за тиждень відносно нього склали більше трьох протоколів про адмінправопорушення, що відповідно до подання і стало підставою для заміни йому покарання. Також зазначає, що цих правопорушень він не вчиняв, в суд його не викликали і про них він дізнався лише по цій справі, про що свідчать копії постанов суду, які він оскаржує. Окрім того зазначає, що за одне і теж адмінправопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП його чотири рази за один місяці притягували до відповідальності, що суперечить нормам Конституції України.

Вважає, що суд першої інстанції об`єктивно не оцінив всі обставини та докази по справі, дані його особистості та умови життя, наявність у нього утриманців та захворювань у його дітей, а також його поганий стан здоров`я.

Також в доводах апеляційної скарги ОСОБА_9 зазначає, що він просив надати йому можливість звернутися за допомогою до адвоката, але судом було порушено і це його Конституційне право на захист.

Окрім того, не відповідає дійсності те, що 15.01.2019 р. йому було винесено попередження про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направлення до відбування призначеного покарання, і що про це є його розписка.

При цьому, судом також не прийнято до уваги, що в нього троє неповнолітніх дітей: 2005, 2009 та 2017 років народження, а у доньки 2009 року народження - хворе серце і вона потребує операції, на яку він як єдиний працівник і утримувач сім' збирає кошти. Крім того, з ними також проживає батько дружини пенсіонер, за яким він також допомагає здійснювати догляд через його безпорадність. Не враховано судом також і його стан здоров`я.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; пояснення засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали подану засудженим апеляційну скаргу з підстав наведених у ній, думку прокурорів, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили оскаржувану ухвалу залишити без змін, яку вважають законною та обґрунтованою, думку представників органу пробації, які також заперечили проти задоволення апеляційної скарги засудженого, подали свої письмові заперечення, в яких також заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, оскаржуване рішення зазначеній нормі процесуального Закону не відповідає.

Так, пунктом 8 ч.1 ст.537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Також, як передбачено ст.ст.537, 539 КПК України, скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, призначеним вироком суду у відповідності зі ст. 75 і ст. 76 КК України, здійснюється судом за місцем проживання засудженого на підставі подання органу виконання покарання за наявності підстав, передбачених ст. 78 КК України.

За змістом ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Згідно з п.5.3 п.5 розд. IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 19.12.2003 року № 270/1560, зареєстровано в МЮУ 09.01.2004 за № 16/8615, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

При розгляді питання про скасування звільнення від покарання з випробовуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього судом обов`язки, у чому полягали правопорушення, чи відбувалися вони систематично, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення. У судовому засіданні суд зобов`язаний дослідити докази, які підтверджують наявність обставин, що мають значення для правильного вирішення питань, які виникли в процесі виконання вироку.

Детально проаналізувавши доводи апеляційної скарги засудженого та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Аналізуючи вимоги ст.166 КВК України, слід дійти висновку, що для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Як зазначалося вище, положенням ч.2 ст.78 КК України передбачено направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі не виконання засудженим покладених на нього обов`язків або систематично вчинення ним правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Натомість, колегія суддів апеляційного суду переконана, що досліджені фактичні обставини не дають підстави для висновку, що засуджений ОСОБА_9 не бажає стати на шлях виправлення, оскільки відсутні дані про систематичне порушення ним покладених обов`язків, так як матеріали провадження не дають достатніх підстав вважати доведеним факт умисного ухилення ОСОБА_9 від відбування покарання.

З матеріалів провадження, зокрема з копій постанов Вінницького міського суду Вінницької області 29.11.2018, 14.12.2018, 26.12.2018, дійсно вбачається те, що ОСОБА_9 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, а також постановою Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області від 01.11.2018 ОСОБА_9 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча засуджений ОСОБА_9 вчинив понад три адміністративні правопорушення у досить незначний проміжок часу. Проте, йому за це органом пробації 15.01.2019 було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направлення до відбування призначеного покарання (а.с.17). До того ж, за час перебування на обліку засуджений ОСОБА_9 нових кримінальних правопорушень не скоїв, неявок на реєстрацію до органу пробації не має, а тому підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання за вироком суду відсутні.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що після вчинення ОСОБА_9 вищезазначених адміністративних правопорушень і винесення йому в подальшому 15.01.2019 року попередження, засуджений ОСОБА_9 належним чином виконує всі покладені на нього обов`язки і до адміністративної відповідальності більше не притягувався, а також являється у визначений час на відповідну реєстрацію до органу пробації, що свідчить про виправлення засудженого та дотримання ним умов та порядку відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів не погоджується з висновком уповноваженого органу з питань пробації та суду першої інстанції про систематичність порушення засудженим ОСОБА_9 порядку та умов відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що допущені ОСОБА_9 вчинення ним декількох адміністративних правопорушень у 2018 році, при цьому відсутність порушення покладених на нього обов`язків щодо явки на реєстрацію в орган пробації, не можуть бути підставою для обов`язкового застосування положень ч.2 ст.78 КК України і направлення засудженого для відбування покарання, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню, а подання підлягає залишенню без задоволення.

Окрім того, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини, зазначені в поданні та не врахував особу засудженого.

Зокрема, як зазначає засуджений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, працівники поліції штучно створили такі умови які стали підставою для заміни звільнення від покарання з випробуванням на відбування призначеного йому покарання реально, через виниклий конфлікт на особистих відношеннях з патрульним поліцейським Загоруйко, який йому пообіцяв, що його посадить, а тому в подальшому за тиждень відносно нього склали більше трьох протоколів про адмінправопорушення, що відповідно до подання і стало підставою для заміни йому покарання. Також зазначає, що цих правопорушень він не вчиняв, в суд його не викликали і про них він дізнався лише по цій справі, про що свідчать копії постанов суду, які він оскаржує. Окрім того зазначає, що за одне і теж адмінправопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП його чотири рази за один місяці притягували до відповідальності, що суперечить нормам Конституції України. Проте, зазначені заперечення ОСОБА_9 взагалі залишились поза увагою суду першої інстанції, яким суд не надав належну оцінку.

Окрім того, судом першої інстанції, під час розгляду подання уповноваженого органу з питань пробації, взагалі не враховані усі інші обставини, які необхідно було врахувати під час розгляду даного питання, а саме те, що протягом іспитового строку ОСОБА_9 кримінальних правопорушень не вчиняв, хоча і неофіційно, але працює по найму, одружений та виховує троє неповнолітніх дітей: 2005, 2009 та 2017 років народження (а.с.62,63,64), а у доньки 2009 року народження - хворе серце і вона потребує операції, про що в матеріалах провадження наявні підтверджуючі документи (а.с. 59), він є єдиним працюючим в своїй сім`ї, оскільки його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ас.61). Також ОСОБА_9 надані суду докази про те, що з ними також проживає батько дружини, який є пенсіонером та за яким він допомагає здійснювати догляд через його безпорадність (а.с.65,66). Не враховано судом першої інстанції також і стан здоров`я ОСОБА_9 , який, як вбачається з матеріалів провадження, хворіє на виразку дванадцятипалої кишки. ( а.с.56, 57).

Окрім цього, заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом першої інстанції під час розгляду подання уповноваженого органу з питань пробації щодо ОСОБА_9 було порушено його право на захист, оскільки, з його тверджень вбачається те, що під час судового розгляду він просив надати йому можливість звернутися за правовою допомогою до адвоката, проте, його клопотання судом було проігнороване. Також в матеріалах судового провадження відсутні докази про вручення засудженому ОСОБА_9 пам`ятки про права та обов`язки особи.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, колегія суддів апеляційного суду переконана, що в матеріалах провадження відсутні достатні дані, які б свідчили про небажання засудженого ОСОБА_9 ставати на шлях виправлення, тому скасування звільнення останнього від відбування покарання є передчасним.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, передбачено підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Оскільки суд першої інстанції не з`ясував повно і всебічно всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення подання, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та відповідно до вимог ст.ст.407, 409, 412 КПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали - про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.24, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 532, 537-539 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_9 скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання старшого інспектора Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_9 відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3