Справа № 301/711/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційні скарги прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 04.12.2019 про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

Даною ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001066 від 09.11.2018 про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам КПК України, для усунення недоліків протягом розумного строку.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 08.11.2018, близько 16 год., знаходячись неподалік кафе-бару «Адреналін» по вул. Центральній в с. Кушниця, Іршавського району, Закарпатської області, діючи умисно, з хуліганських спонукань, відкрито висловлюючи явну неповагу до суспільства, ведучи себе нахабно та зухвало, ігноруючи елементарні правила поведінки, моралі та благопристойності діючих в суспільстві, порушуючи нормальний відпочинок громадян, під час розмови з потерпілим ОСОБА_10 , мешканцем АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 безпричинно, з хуліганських спонукань наніс ОСОБА_10 один удар рукою в область голови, від чого останній впав на землю, в цей час ОСОБА_8 спостерігав збоку, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої хуліганські дії, почали разом наносити удари ногами по корпусу тіла лежачого на землі потерпілого ОСОБА_10 .. В результаті дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 , згідно висновку експерта № 169 від 12.11.2018 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покривів лівого плеча, синця шкірних покривів правого ліктьового суглобу, садна шкірних покривів зовнішньої поверхні правового ліктьового суглобу, садна шкірних покривів передньої поверхні правого колінного суглобу. При амбулаторному обстеженні в КЗ «Іршавська РЛ» було діагностовано : Забій м`яких тканин волосистої частини голови, скронево-потиличної ділянки, ЗЧМТ: струс головного мозку, лівого плечового суглобу, лівої половини грудної клітки, правого колінного суглоба, лівого кульшового суглобу, виражений астенічний синдром, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі

-2-

наслідки тривалістю не більше, як 6 днів. Діагностовано клінічно лікарем-травматологом ЗЧМТ: струс головного мозку та гемартроз лівого плечового суглобу не підтверджується об`єктивною клінічною симптоматикою та додатковими клінічними обстеженнями і при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги експертом не беруться.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Вказаною ухвалою суд першої інстанції повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначивши, що такий не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки до суду такий надійшов з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 296 КК України, відомості про яке 09.11.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001066. Проте, із відомостей внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.11.2018 вбачається, що даний номер провадження був присвоєний кримінальному правопорушенню за ч.1 ст. 125 КК України, яке постановою слідчого від 15.01.2019 було перекваліфіковано на ч. 2 ст. 296 КК України. Посилаючись на те, що зазначена постанова слідчого скасована ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 04.11.2019, а в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0001066 за ч.1 ст. 125 КК України, вказане суперечить обвинувальному акту, в якому під № 0001066 зареєстроване кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України та вимогам положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань про реєстрацію нового кримінального правопорушення з іншою правовою кваліфікацією і свідчить про те, що під одним реєстровим номером в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано два кримінальні правопорушення: як за ч.1 ст. 125 КК України, так і ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не може бути визнаний таким, що відповідає ч. 2 ст. 291 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду від 04.11.2019 як незаконну та необґрунтовану й призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції. Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України. В ньому викладено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення. Прокурор також зазначає, що 08.11.2018 в чергову частину Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшла заява від ОСОБА_10 про спричинення йому 08.11.2018 близько 16 год. в центрі с. Кущниця по вул. Центральній, Іршавського району, особами на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тілесних ушкоджень в область голови. По даному факту слідчим в порядку ст. 214 КПК України внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та визначено згідно п. 5 ч. 2 ст. 214 КПК України попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням ч.1 ст.125 КК України. В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені, слідчим було зібрано достатньо доказів, які в сукупності вказують на скоєння кримінального правопорушення,

-3-

передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з чим у відповідності до ч. 2 п. 8 ст. 40, ч. 3 ст. 110 КПК України, слідчим 15.11.2019 прийнято рішення про перекваліфікацію одного й того самого кримінального правопорушення з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку з чим посилання суду на порушення п. 9 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, прокурор вважає помилковим. На його думку, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 314 КПК України фактично вдався до оцінки доказів та аналізу правильності викладення правової кваліфікації, що на стадії підготовчого судового розгляду є недопустимим, а також встановлюючи наявність або відсутність будь-яких обставин кримінального правопорушення на стадії підготовчого судового засідання, порушив вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В апеляційній скарзі, поданій захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ставиться питання про зміну ухвали суду від 04.11.2019. В обгрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 вказує, що при постановленні судом першої інстанції ухвали про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не враховано обґрунтування сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акту закону, окрім іншого, й через безпідставне зазначенням у ньому в складі групи прокурорів, які здійснювали нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування - прокурора ОСОБА_13 , оскільки в матеріалах провадження та реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня постанова керівника прокуратури про включення цього прокурора до групи прокурорів, які здійснювали нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та висловив заперечення щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги та про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_6 , подана в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду провадження у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не дотримано.

Згідно п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

-4-

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, зокрема, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально - правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для усунення недоліків, суд першої інстанції, дійшов помилкових висновків про його невідповідність зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто повернення обвинувального акту прокурору відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.
Всупереч вказаним вимогам закону, суд першої інстанції, виходячи з мотивувальної частини ухвали, дійшов висновку про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимогам ст. ст. 291 КПК України, у зв`язку з тим, що під одним реєстровим номером - №0001066 в Єдиному реєстре досудових розслідувань зареєстровано два кримінальні правопорушення, а саме за ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 296 КК України, що на думку суду першої інстанції свідчить про недотримання вимог Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань про реєстрацію нового кримінального правопорушення з іншою правовою кваліфікацією, а відтак і вимог ч. 2 ст. 291 КПК України при складенні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувального акту.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду безпідставними та такими, що не узгоджуються з нормами, закріпленими кримінальним процесуальним законом.

Із обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що реєстрація відомостей про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 296 КК України за № 0001066 проведена 09.11.2018.

Згідно п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 4.11.2019 скасована постанова заступника начальника СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області

-5-

ОСОБА_14 від 15.01.2019 про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001066 з ч.1 ст.125 КК України на ч. 2 ст. 296 КПК України.

Облік кримінальних правопорушень та кримінальних проваджень здійснюється відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 06.04.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2016 за № 680/28810.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань з метою забезпечення реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, що їх вчинили, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім"я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність тощо.

Розділом 5 (п. п. 13) цього Положення передбачений облік осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та які підозрюються у їх вчиненні, який здійснюється реєстратором шляхом внесення відомостей до реєстру після: складання повідомлення про підозру (стаття 277 КПК України); вручення (дата та час) повідомлення про підозру (стаття 278 КПК України). Особа, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та стосовно якої під час досудового розслідування прийнято рішення, передбачене пунктами 14, 6 частини першої статті 284 КПК України, виключається із загальної кількості облікованих осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вноситься до Реєстру з урахуванням усіх правопорушень, у вчиненні яких підозрюється особа.

Отже, правова кваліфікація кримінального правопорушення при первісному внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є попередньою. Вона може змінюватися в процесі досудового розслідування і ці відомості також потім вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань (із зазначенням статті).

Окрім того, визначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення згідно п. 8 розділу 1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 №139, наділений реєстратор, якими є прокурори, у тому числі керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі органів прокуратури, поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень, а не заявник.

Отже, системний аналіз положень п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 №69, дає підстави для висновку, що слідчий, прокурор вносить відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про попередню правову кваліфікацію повідомленого правопорушення з певною свободою

-6-

розсуду, тобто може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Відтак питання попередньої кваліфікації кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями останніх.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що орган досудового розслідування не позбавлений можливості зміни кваліфікації на підставі досліджених доказів до завершення досудового розслідування, натомість передбачений п. 9 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, обов`язок присвоєння кримінальному провадженню нового номеру стосується випадків виявлення під час досудового розслідування кримінального правопорушення в рамках одного кримінального провадження.

За таких обставин, висновок суду про те, що всупереч Положенню про порядок веденя Єдиного реєстру досудових розслідувань, під одним реєстровим номером - 0001066 в Єдиному реєстру досудових розслідувань зареєстровано два кримінальні правопорушення, а саме за ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 296 КК України, є помилковим.

При цьому апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanovv. Ukraine), №15007/02, пп. 74-75, рішення від 07.12. 2006), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdanev. theUnitedKingdom) від 28.05.1985, п. 57, SeriesA, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Нормами ст. ст. 109, 291 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта прокурору.

Приймаючи ж рішення про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прокурору, суд першої інстанції здійснив не перевірку обвинувального акту, що надійшов на розгляд до суду, вимогам ст. 291 КПК України, а вдався до оцінки процесуальних рішень у кримінальному провадженні та вийшов за межі питань, які розглядаються в підготовчому судовому засіданні у порушення вимог КПК України, відповідно до яких перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочину, повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частини статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинувачених.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки викладені в ухвалі суду обставини, як підстави для повернення обвинувального акту, не зазначені в ст. 291 КПК України.

До того ж зазначення судом як недоліків та аналіз витягу з реєстру матеріалів досудового розслідування, є безпідставним, адже ч. 4 ст. 291 КПК України встановлено виключний перелік додатків до обвинувального акта, серед яких витяг з реєстру досудових розслідувань відсутній.

-7-

Інші зазначені в ухвалі суду обставини також не є підставами для повернення обвинувального акту, оскільки відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання, судом підлягає дослідженню обвинувальний акт.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про порушення органом досудового розслідування процедури перекваліфікації кримінального провадження, його реєстрації, а також вибіркове дослідження даних реєстру матеріалів досудового розслідування, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
У зв`язку з наведеним посилання захисника ОСОБА_6 в поданій в інтересах обвинувачених апеляційній скарзі на невідповідність складного щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувального акту, окрім іншого, й через відсутність у матеріалах провадження постанови керівника прокуратури про включення до групи прокурорів, які здійснювали нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування цього провадження прокурора ОСОБА_13 , також не може вважатися підставою для повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим колегія суддів такі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , поданої в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважає необґрунтованими та відхиляє їх.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про те, що висновки суду з цього питання не відповідають фактичним обставинам, змісту обвинувального акта та вимогам кримінального процесуального закону, слід визнати правильними. До того ж судом першої інстанції порушено вимоги ст. 337 КПК України щодо визначення меж судового розгляду, а висновки суду про на цій стадії провадження є такими, що виходять за межі вимог ст. 314 КПК України, в той час як дотримуючись принципів об`єктивності, неупередженості, суд має досліджувати докази в ході судового розгляду.
При прийняття рішення колегія суддів враховує, що належний аналіз змісту складеного щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувального акту безпосередньо судом першої інстанції фактично не здійснювався, що свідчить про неналежне виконання судом вимог ст. ст. 314, 315 КПК України. Ухвала суду першої інстанції не містить жодного висновку про невідповідність обвинувального акту хоча б одній з вимог кримінального процесуального Кодексу України, яке б перешкоджало суду першої інстанції призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.
Також, на думку колегії суддів, судом першої інстанції, всупереч вимогам Кримінального процесуального закону одночасно з рішенням про повернення обвинувального акта прокурору прийнято рішення за наслідками розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову заступника начальника СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 від 15. 01. 2019 про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001066 оскільки, положеннями ст. 314 КПК України передбачено, що після виконання вимог, передбачених ст. ст. 324-345 КПК України, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, та за результатами проведення підготовчого засідання має право прийняти серед іншого, зокрема, рішення про повернення обвинувального акта.
Відповідно до вимог ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду, в тому числі шляхом вчинення дій, необхідних для підготовки до судового розгляду, розгляд клопотань тощо, і після завершення підготовки до судового розгляду постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

-8-

Наведені вище норми права свідчать про те, що при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд, в силу вимог та положень ст. 314 КПК України, не міг розглядати скаргу на рішення слідчого, адже, підготовку до судового розгляду в порядку ст. 315 КПК України не проводив, а тому, вказана скарга, яка відповідно до ч. 2 ст.303 КПК України може бути предметом розгляду у підготовчому провадженні згідно з правилами статей 314-316 КПК України, прийнята з порушенням вимог КПК України.
Зазначені порушення судом вимог ст. ст. 291, 314 КПК України є, відповідно до ст. 412 КПК України, істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до приписів п. 3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підстав, які зазначені в ухвалі суду першої інстанції, погіршує становище обвинувачених, оскільки порушується їх право на розгляд обвинувачення проти них в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження, яке передбачено ч.1 ст.283 КПК України та стосується загальних положень закінчення досудового розслідування.

Кримінальне провадження повинно здійснюватись з дотриманням вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків судового розгляду, а повернення обвинувального акту з неналежно перевірених та формальних підстав щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на переконання колегії суддів, цим засадам не відповідає.

Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_9 прокурору, у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню із призначенням розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 04.11.2019 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001066 від 09.11.2018 про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: