Справа № 991/1590/20
Провадження1-кс/991/1623/20
27 лютого 2020 року м.Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду
клопотання прокурора п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, в особливо великому розмірі, в період часу з кінця серпня початку вересня 2019 року по 02 грудня 2019 року, під час зустрічей з ОСОБА_7 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, висловлювали можливість вплинути на службову особу, яка займає особливо відповідальне становище Директора ДБР ОСОБА_8 , з метою прийняття ним процесуального рішення по кримінальному провадженню в інтересах ОСОБА_7 , за отримання вказаною службовою особою матеріальної винагороди в розмірі 150 000 доларів США, чим підбурювали ОСОБА_7 на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, що надало змогу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , 02 грудня 2019 року, згідно їх злочинної домовленості, заволодіти чужим майном шляхом обману, на суму 75 000 доларів США, що становить особливо великий розмір.
03.12.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.12.2019 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у сумі 576 300 гривень та покладенням низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В результаті внесення застави ОСОБА_4 звільнено з-під варти, через що застосовано запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.02.2020 строк дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , продовжений до 02.03.2020, а саме:
1) прибувати до слідчих (детективів), які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, на першу вимогу;
2) не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
Посилаючись на наведені вище обставини, а також на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення у якому підозрюється.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у ньому. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання. Під час судового засідання надав копію ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування до шести місяців. Додатково пояснив, що дотепер органом досудового розслідування проводяться слідчі дії, направлені на встановлення місцезнаходження частини ідентифікованих, але не вилучених грошових коштів, які підозрювані встигли обміняти до їх затримання. Крім того, на даний час проводяться судові експертизи, висновки яких забезпечать повне та об`єктивне проведення досудового розслідування. З огляду на вказане, вбачає необхідність продовження дії обов`язків, покладених на підозрюваного, оскільки ризики встановленні при обрані запобіжного заходу продовжують мати місце і на даний час.
Захисник у судовому засідання заперечувала проти задоволення клопотання, подала письмові заперечення та додатково пояснила, що підозра є необґрунтованою. Заява ОСОБА_12 про скоєння злочину є заявою з чужих слів, наявність грошових коштів у ОСОБА_4 та вчинення останнім дій щодо їх обміну нічим не підтверджується. Наведені прокурором у клопотанні ризики також нічим не підтверджуються, є шаблонними та абстрактними, а тому не можуть братися судом до уваги. На підставі зазначеного просила відмовити в задоволенні клопотання.
Підозрюваний підтримав позицію захисника та просив відмовити в задоволенні клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши позицію учасників судового провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.12.2019 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави в сумі 576300 гривень та покладенням низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В результаті внесення застави ОСОБА_4 звільнено з-під варти, через що застосовано запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.02.2020 строк дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , продовжений до 02.03.2020, а саме:
1) прибувати до слідчих (детективів), які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, на першу вимогу;
2) не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
Вирішуючи питання про доцільність продовження дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , слідчий суддя має врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами: заяви ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення, протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколу огляду та врученням грошових коштів ОСОБА_7 , для перевірки та документального фіксування фактів протиправної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ; протоколу за результатами НСРД від 01.12.2019; протоколу за результатами НСРД від 02.12.2019; протоколу за результатами НСРД від 03.12.2019; протоколу за результатами проведення контролю за вчиненням злочину від 03.12.2019.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікацій дій
ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Розглядаючи необхідність продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.12.2019, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, хоча він не такий вагомий, як на початкових етапах, коли була висунута підозра. Поведінка ОСОБА_4 під час досудового розслідування вказує на його свідоме дотримання покладених на нього обов`язків. Водночас з цим, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого корупційного злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Беручи до уваги, що злочини є корупційними, отже у разі засудження, до ОСОБА_4 не буде застосовано звільнення від покарання та не буде застосовано більш м`якого покарання, ніж передбачене законом. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, слідчим суддею береться до уваги твердження сторони обвинувачення, щодо працевлаштування близьких членів родини підозрюваного у посольствах іноземних держав та отримання самим ОСОБА_4 освіти в Англії, що може свідчити про наявність у останнього стійких зв`язків за кордоном. Вказане разом з достатнім майновим станом ОСОБА_4 підвищує ймовірність ризику переховування. Кожна окремо з цих підстав не є вирішальною при оцінці ризику переховуватися, однак у своїй сукупності та з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що зазначений ризик продовжує мати місце до теперішнього часу.
Крім того, слідчим суддею враховується твердження прокурора про наявність ризику можливого знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На переконання судді вказаний ризик має місце у зв`язку з не встановленням місцезнаходження та не вилученням стороною обвинувачення частини ідентифікованих та вручених ОСОБА_7 грошових коштів.
Також, на переконання слідчого судді, на підставі вищевказаного, прокурором також доведено наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки саме ОСОБА_4 здійснювався обмін ідентифікованих та вручених грошових коштів, що вказує на його обізнаність про особу, яка здійснила з ним цей обмін, а отже вказує і на можливий ризик з боку ОСОБА_4 чинити вплив на невстановленого органом досудового розслідування свідка. Крім того, при оцінюванні даного ризику необхідно брати до уваги встановлену кримінальним законодавством процедуру отримання показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав. За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.
Не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження цих ризиків, не наведено підстав вважати, що такі ризики існують. Окрім того, прокурор не довів, що з моменту обрання та в подальшому продовження покладених на підозрюваного обов`язків, ОСОБА_4 вчинив дії, які дають підстави вважати, що почали існувати ризики, наявність яких не була встановлена ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
Беручи до уваги вищевикладене та те, що інші покладені на підозрюваного обов`язки в достатній мірі та повно забезпечують його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, з метою мінімізації визначених ризиків, враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливе клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити дію обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями: 107, 177, 178, 194 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії покладених на нього обов`язків, а саме:
1) прибувати до слідчих (детективів), які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, на першу вимогу;
2) не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
5) здати на зберігання до відповідних територіальних органів/територіальних підрозділів Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали встановити до 27 квітня 2020 року, включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1