Дата документу 24.04.2020 Справа № 554/3127/20
Провадження № 1-кс/554/5657/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2020 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Хмельницький, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, старшого лейтенанта, командира 1 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 . В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_4 26 березня 2016 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України, який діє й на теперішній час.
Відповідно до Контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України громадянин України ОСОБА_7 ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження громадянами України військової служби, зобов`язаний проходити військову службу у Національній гвардії України протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників), знати та сумлінно виконувати службові обов`язки з посадами, які займатиме протягом строку Контракту, а також особливі обв`язки визначені статутами Збройних Сил України.
Окрім того, ОСОБА_7 склав військову присягу на вірність народу України. Вступаючи на військову службу, присягнув завжди бути вірним і відданим народу України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватися Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №174 від 21.07.2016 року лейтенанта ОСОБА_4 , який прибув для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_2 згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.06.2016 року № 47 о/с на військову службу за контрактом на п`ять років з 21 липня 2016 року до 21 липня 2021 року та призначений на посаду командира 1-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти патрульного батальйону (ВОС 0210003П).
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 67 о/с від 13.09.2019 року, по військовій частині НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_4 призначено на вищу посаду, у порядку просування по службі командира 1-ї патрульної роти патрульного батальйону, звільнивши його з посади командира 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) цієї частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 216 від 26.09.2019 року командира 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) старшого лейтенанта ОСОБА_4 визнано таким, що приступив до виконання обов`язків командира 1-ї патрульної роти патрульного батальйону, призначеного на цю посаду наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.09.2019 року № 67 о/с.
Відповідно до функціональних обов`язків командира роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку та додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства. Командир роти (корабля 4 рангу) підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля).
Командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання рядових, сержантів (старшин) і згуртування військового колективу; виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля); організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті (на кораблі); готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби; проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення; вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; щотижня підбивати підсумки бойової підготовки, військової дисципліни та внутрішнього порядку; своєчасно забезпечувати належне постачання особового складу роти (корабля), дбати про побут своїх підлеглих, їх здоров`я, стежити за додержанням правил особистої гігієни кожним військовослужбовцем.
Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, покладено обов`язки діяти лише відповідно до положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної гвардії України.
ОСОБА_4 , обіймаючи посаду командира 1 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є службовою особою.
Незважаючи на обізнаність з вимогами законодавства та обов`язок їх дотримуватися ОСОБА_4 , будучи командиром 1 патрульної роти вирішив стати на злочинний шлях та вчинити корупційний злочин, а саме одержання службовою особою, неправомірної вигоди, поєднаного з вимаганням за наступних обставин.
У ході виконання ОСОБА_4 своїх службових обов`язків, а саме 16.02.2020 року, останній, знаходячись у приміщенні військової частини НОМЕР_1 , розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, у порушення вимог Конституції України, Закону України «Про запобігання корупції», посадової інструкції, контракту, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, не відмовившись від превалювання приватного інтересу, забрав у помічника начальника військового наряду помічника гранатометника 1 патрульної роти патрульного батальйону військової частини сержанта ОСОБА_8 банківську картку № НОМЕР_3 та висунув йому протиправну вимогу передати 4000 (чотири) тисячі гривень за неповідомлення безпосередньому керівництву про факт відсутності ОСОБА_8 у період з 10.01.2020 по 16.02.2020 на військовій службі, в порядку, визначеному п. 12 розділу «Загальні обов`язки військовослужбовців» Частини 1 «Військовослужбовці та відносини між ними» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».
В подальшому 15.04.2020 року, знаходячись у службовому приміщенні № НОМЕР_4 , яке розташоване в будівлі З-5 (казарма) військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у ході спілкування повідомив ОСОБА_8 , що сума, яку останній повинен передати йому у якості неправомірної вигоди за неповідомлення безпосередньому керівництву про факт відсутності у період з 10.01.2020 по 16.02.2020 на військовій службі має становити 3000 (три) тисячі гривень.
Водночас, усвідомлюючи протиправність наведених вище вимог ОСОБА_4 , військовослужбовець ОСОБА_8 при першій можливості, 31.03.2020 року, з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та в подальшому діяв під контролем правоохоронних органів.
22.04.2020 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, доводячи до кінця свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік від КПП військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою вищевикладеною домовленістю, зустрівся із ОСОБА_8 та в подальшому одержав від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 3000 тисяч гривень за неповідомлення безпосередньому керівництву про факт його відсутності у період з 10.01.2020 року по 16.02.2020 року.
Того ж дня, о 13 годині 03 хвилин, після отримання повної суми неправомірної вигоди, на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме під час вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_4 затримано слідчими СУ ТУ ДБР у м. Полтаві. В результаті проведеного особистого обшуку під час затримання ОСОБА_4 в особистих речах останнього, а саме лівій внутрішній кишені куртки виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 3000 гривень.
Таким чином, командир 1 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, старший лейтенантОСОБА_4 будучи службовою особою, з використанням наданої йому влади та службового становища, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, вимагав, а в подальшому 22.04.2020 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись поряд КПП військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 3000 гривень за неповідомлення безпосередньому керівництву про факт відсутності ОСОБА_8 у період з 10.01.2020 року по 16.02.2020 року на військовій службі, в порядку, визначеному п. 12 розділу «Загальні обов`язки військовослужбовців» Частини 1 «Військовослужбовці та відносини між ними» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднаного з вимаганням.
23 квітня 2020 року повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, прокурор просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.
Підозрюваний в судовому засіданні з клопотанням не погодився.
Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Вказала, що підозра необґрунтована, ризики не доведені. Просила обрати домашній арешт за адресою місця проживання матері підозрюваного.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Встановлено, що 23.04.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 368 КК України.
В обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання, особи підозрюваної у вчиненні злочину від 22.04.2020, протоколом огляду, помітки та вручення ідентифікованих засобів грошових купюр, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами, матеріалами виконаних оперативним підрозділом доручень, а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, знайшли своє підтвердження.
Одночасно, відповідно до положень ст.178 КПК України при розгляді даного клопотання слід врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі на строк до десяти років.
Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, разом із сім`єю проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді «взяття під варту» відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Тому, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню.
Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, соціальних зв`язків, його майновий стан, а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягає прокурор.
Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком до 21.06.2020 року, без застосування електронних засобів контролю, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із
м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1