Справа № 495/2644/20
Номер провадження 1-кс/495/1063/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
12.05.2020 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно, згідно якого просить:
Так, слідчий просить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та транспортний засіб марки "Opel Omega" д/н НОМЕР_2 який зберігається на арешт майданчику, розташованого за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Транспортна, 2-А, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню, та наданню статусу речового доказу в кримінальному провадженні №0000806.
В клопотанні зазначено, що 29.08.2017 року, під час патрулювання співробітниками ГУНП в Одеській області в смт. Затока м. Б-Дністровський Одеської області було зупинено автомобіль "Opel Omega" д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 у якого виявлено технічний паспорт з ознаками підробки.
Під час огляду місця події був вилучені наступні предмети: свідоцтво про реєстрацію транспортного засоба НОМЕР_1 та транспортний засіб марки "Opel Omega" д/н НОМЕР_2 з номером кузова НОМЕР_3 , користувачем та власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яке було долучено до матеріалів кримінального провадження в статусі речового доказу.
Слідчий вказує, що з метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду місця події, і в подальшому використанно для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання повідомленні належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність слідчого та прокурора, оскільки їх неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого про накладення арешту, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак, такі обставини судом не встановлено та досудовими органами не доведено.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції».
Аналізуючи вищенаведене та з урахуванням того, що арешт свідоцтва про реєстрацію транспортного засоба НОМЕР_1 та транспортного засобу марки "Opel Omega" д/н НОМЕР_2 у вигляді заборони, володіння, розпорядження та користування, може призвести до необґрунтованого порушення конституційних прав його власника (користувача), що є неприпустимим, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заборони відчуження зазначеного майна, з метою збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні №0000806, з передачею на відповідальне зберігання особі, у якої дане майно було вилучено, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт, у вигляді заборони відчуження на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та транспортний засіб марки "Opel Omega" д/н НОМЕР_2 , який зберігається на арешт майданчику, розташований за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Транспортна, 2-А, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню, та наданню статусу речового доказу в кримінальному провадженні №0000806.
Передати транспортний засіб марки "Opel Omega" д/н НОМЕР_2 , який зберігається на арешт майданчику, розташований за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Транспортна, 2-А на відповідальне зберігання особі, у якої даний транспортний засіб було вилучено, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1