ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/353/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 ,
Справа № 643/4801/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:
- 11.03.2001 р. за ч.3 ст.140. ч.1 ст.145, ст.ст.42,45 КК України (в редакції 1960 року) Московським районним судом м. Харкова до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки та штрафу 680 гривень;
- 21.02.2003 р. за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ст.ст.70,71 КК України Московським районним судом м. Харкова до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 13.01.2015 р. за ч.2 ст.185 КК України Московським районним судом м. Харкова до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 28.01.2015 р. за ч.2 ст.185 КК України Московським районним судом м. Харкова до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 26.03.2015 р. за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України Московським районним судом м. Харкова до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 28.08.2015 р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 25.01.2018 Харківським районним судом Харківської області звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2015 умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 26 днів,
зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2015 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком 6 (шість) місяців, та визначено остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком чинності залишено у вигляді домашнього арешту.
Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту його фактичного затримання.

Вироком встановлено, що 02.03.2018 року близько 11:00 год., ОСОБА_7 , знаходячись в сараї на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем свого мешкання, яким він користується спільно з сусідами по домоволодінню, побачив коробку передач механічну «Opel Vectra A», та рульову рейку гідравлічну «Opel Vectra A», які стояли на полу в сараї та належали ОСОБА_8 . В цей час, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ніхто за його злочинними діями не спостерігає, діючи повторно, таємно викрав коробку передач механічну «Opel Vectra A», вартістю згідно-товарознавчої експертизи № 159 від 15.03.2018 4000 грн. та рульову рейку гідравлічну «Opel Vectra A», вартістю згідно-товарознавчої експертизи №159 від 15.03.2018 1575 грн., які належать ОСОБА_8 .
Після чого, ОСОБА_7 розпорядився таємно викраденим ним чужим майном на власний розсуд.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

В апеляційній скарзіобвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок, так як вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, оскільки сарай, в якому сталася крадіжка, належить йому на праві приватної власності. Крім того, призначене покарання вважає занадто суворим, звертає увагу суду, що потерпілий не має до нього претензій.

Вирок суду першої інстанції також був оскаржений прокурором у кримінальному провадженні, проте до початку судового слухання прокурор заявила клопотання про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.
Іншими учасниками кримінального провадження даний вирок не оскаржувався.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду всі учасники кримінального провадження були завчасно повідомлені. Проте, в судове засідання не з`явився обвинувачений ОСОБА_7 та не повідомив апеляційний суд про причини свого неприбуття, клопотань про перенесення слухання справи не заявляв. До набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а тому неявку обвинуваченого колегія суддів розцінює як зловживання ним процесуальними правами.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України участь обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги, в якій не порушується питання про погіршення його становища, не є обов`язковою. З урахуванням викладеного та з метою дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумності строків здійснення кримінального провадження, апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, зазначивши в судовому засіданні, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що позиція ОСОБА_7 та його відношення до пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, були змінені після постановлення оскаржуваного вироку.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при обставинах, як вони викладені в обвинувальному акті. Тобто, в суді першої інстанції обвинувачений не заперечував факт крадіжки майна потерпілого.

Проте, після постановлення обвинувального вироку та призначення йому покарання, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину заперечує та вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, оскільки крадіжка скоєна в сараї, який належить йому на праві власності, і не є об`єктом спільного користування.

Апеляційним судом перевірено такі доводи обвинуваченого і враховуючи сукупність всіх наявних по справі доказів обвинувачення, які без жодних сумнівів доводять, що викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 вчинив саме ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що така позиція є лише способом захисту обвинуваченого від призначеного йому покарання, його намаганням будь-яким чином уникнути або пом`якшити покарання за вчинення умисного злочину.

Так, згідно аудіозапису та журналу судового засідання, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав у повному обсязі, самостійно надав логічні та послідовні пояснення з приводу обставини, часу, місця та механізму вчинення ним злочину, тому вказані показання жодним чином сумнівів у їх правдивості у колегії суддів, так само, як і у суду першої інстанції, не викликають.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що сарай, у якому вчинено крадіжку, належить йому на праві власності і не являється об`єктом спільного користування жодним чином не впливає на правову кваліфікацію його дій та не спростовує висновки суду першої інстанції щодо доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, оскільки обвинувачений не оспорював фактичні обставини, суд першої інстанції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, і з урахуванням ч. 2 ст. 394 КПК України, обвинувачений ОСОБА_7 позбавлений можливості оскаржувати їх в апеляційному порядку.

При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував тяжкість скоєного правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за скоєння умисних корисливих злочинів, скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з жовтня 2012 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від алкоголю, має місце реєстрації, за яким фактично мешкає.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Таким чином, районний суд, враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статі, за якою кваліфіковані його дії. Крім того, суд відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, визнав необхідним частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Московського районного суду м.Харкова від 28.08.2015 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком шість місяців.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання немає, призначене покарання у вказаних у вироку розмірах за скоєний злочин з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення; принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Доводи обвинуваченого, про суворість призначеного йому покарання, є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів вважає, що обставини, на які ОСОБА_7 посилається у своїй апеляційній скарзі, в тому числі й про відсутність претензій з боку потерпілого, висновків суду в частині призначення покарання не спростовують, оскільки не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, чи такими, що свідчать про можливість пом`якшення призначеного йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Колегія суддів дійшла однозначного висновку, що підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання відсутні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: