ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/975/19 Номер провадження 11-кп/814/781/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000142 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 15 травня 2020 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Залізничне Полтавського району Полтавської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , судимому,
обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України,
продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 11.35 год. 14 липня 2020 року.

Таке рішення суд мотивував тим, що на розгляді суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з метою запобігання спробам ОСОБА_8 іншим способом перешкоджати розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту чи застави, або інший більш м`який.

Свої вимоги обвинувачений обгрунтував тим, що суд у своїй ухвалі не мотивував необхідність продовження запобіжного заходу. При цьому зазначив, що поза увагою суду залишилося те, що він працював неофіційно, має місце проживання, матір, яка є особою з інвалідністю. Крім цього стверджує, що в матеріалах провадження відсутні докази його винуватості у вчиненні злочину.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до матеріалів справи, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000142 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. В ході судового розгляду 15 травня 2020 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 11.35 год. 14 липня 2020 року.
У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, те, що розгляд провадження на час вирішення питання не завершений.

Тому, враховуючи тяжкість злочину, інкримінованого ОСОБА_8 та даних про його особу, встановлених судом першої інстанції, суд дійшов правильного висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки ОСОБА_8 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, а саме: злочинів проти власності, обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, поєднаного із насильством щодо потерпілого, в даному провадженні судовий розгляд на час вирішення питання не завершено, у той час як ОСОБА_8 заперечує свою винуватість у вчиненні злочину, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку, призначеного попереднім вироком, а також те, що обвинувачений не одружений, не має офіційного місця роботи і стійких соціальних зв`язків.

Окрім цього, у разі визнання обвинуваченого винуватим, йому загрожує покарання до 6 років позбавлення волі. Такі обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також колегія суддів враховує наявність у ОСОБА_8 матері, проте матеріали провадження не містять і обвинуваченим не надано документів, які б свідчили, що вона є особою з інвалідністю та потребує його догляду.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними.
Разом з цим, необхідно зазначити, що суд на даній стадії розгляду провадження не може надавати оцінку будь-яким доказам, у тому числі щодо належності та допустимості доказів на підтвердження чи спростування винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, а тому доводи ОСОБА_8 про відсутність доказів його винуватості у вчиненні злочину, колегією суддів не розглядаються.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 392, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4