Справа № 206/2889/20
Провадження № 1-кп/206/264/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 від 10.05.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утримання неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

09.05.2020 року близько 18:13 годин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 2110", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_7 , рухався в Самарському районі м. Дніпро по вул. Курсантській з боку вул. Журналістів в напрямку вул. Буковинської.
Під час руху ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед виконанням маневру перестроювання керованого ним автомобіля не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив рух вліво, виїхавши на смугу зустрічного руху та в районі будинку № 9 по вул. Курсантській у м. Дніпро скоїв зіткнення з автомобілем "ВАЗ 2110", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному для нього напрямку.
В результаті порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 автомобіля "ВАЗ 2110", реєстраційний номер НОМЕР_1 , пасажиру ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді - сумісної тупої травми тіла, а саме: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритої травми грудної клітини; забою обох легень, з переломами задніх відділів 7, 8, 9, 10 ребер праворуч, перелому голівки 10-го ребра, праворуч та задніх відділів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 , 10 ребер ліворуч зі зміщенням, кісткових уламків з розвитком в посттравматичному періоді лівостороннього гемотораксу та підшкірної емфіземи; закритої травми хребта: багатоуламкового перелому тіла 10-го грудного хребця з компресією дурального мішка, перелому правого поперечного відростку 2-го поперекового хребця; саден на передній стінці та 1-го садна на задній поверхнілівого передпліччя в верхній третині; синців 1-го по передній поверхні лівого плеча в середній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3 "л" "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 2110", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. 2.9а, п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які наголошують:
- п. 2.9а - "Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуютиь увагу та швидкість реакції";
- п. 10.1 "Перед початком руху, перестроюваннням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху", невиконання якого згідно висновку судово-автотехнічної експертизи знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, пояснивши суду, що 09.02.2020 року підвозив свого родича ОСОБА_6 , будучи на підпитку та не впорався з керуванням і скоїв зіткнення з іншим автомобілем. У скоєному щиро каявся, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні також підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України вважається особою, раніше не судимою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав повністю, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро покаявся у скоєному та в повному обсязі відшкодував потерпілому завдану шкоду.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, відшкодування шкоди.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчиненя злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування основного покарання у виді позбавлення волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавленні волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралася.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 (три) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 19/104-9/2/755 від 18.06.2020 року у розмірі 1307,60 грн. (т. 1 а.п. 89).
Речові докази:
- CD-R (т. 1 а.п. 56) - залишити зберігати при матерілах кримінального провадження;
- автомобіль "ВАЗ 2110", р/н НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберіганння ОСОБА_8 , залишити останньому за належністю власнику;
- автомобіль "ВАЗ 2110", р.н. НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , повернути за належністю власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1