Справа №454/1377/15-к
Провадження № 1-кп/459/12/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження № 0000430, у якому ОСОБА_4 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель м. Соснівки, Львівської області, не працює, одружений, без судимості обвинувачується в учиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановлена особа о 23:00 год. 08.04.2015 року, на автодорозі на виїзді із села Волсвин Сокальського району в напрямку міста Соснівки Львівської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, з метою власного самоствердження умисно нанесли низку ударів у різні частини тіла ОСОБА_6 , спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та легкі тілесні ушкодження, тобто вчинили хуліганство групою осіб.
Крім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановлена особа о 23:30 год. 08.04.2015 року, на автодорозі на виїзді із села Волсвин Сокальського району в напрямку міста Соснівки Львівської області, унаслідок підбурювання ОСОБА_7 , умисно, за попередньою змовою між собою на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом буксирування незаконно заволоділи належним ОСОБА_6 транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 .
Також ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановлена особа 08.04.2015 року, о 23:40 год., на автодорозі на виїзді із села Волсвин Сокальського району в напрямку міста Соснівки Львівської області, умисно, за попередньою змовою між собою на викрадення людини, протиправно помістили ОСОБА_6 в автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 , та шляхом буксирування протиправно перемістили потерпілого по автодорозі в напрямку міста Соснівки Львівської області на відстань приблизно 3,5 км, тобто вчинили викрадення людини.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечив вчинення ним інкримінованих йому злочинів та пояснив, що 08.04.2015 рокуна виїзді із с. Волсвин він їхав автомобілем, що перебував у його користуванні, разом із ОСОБА_7 та іншим знайомим йому хлопцем на ім`я ОСОБА_8 . Вони зупинилися біля автомобіля ОСОБА_9 , щоб пропустити автомобіль, що рухався по зустрічній смузі руху. В той момент на мотоциклі приїхав ОСОБА_9 , запитав у них про те, що вони роблять біля його автомобіля. ОСОБА_9 облив його машину бензином та погрожував їх підпалити, тримаючи в руках сірники. ОСОБА_7 вдарив потерпілого по обличчі, він та ОСОБА_8 також наносили удари потерпілому, внаслідок чого останній впав на землю. Коли він наносив удари потерпілому, останній лежав на землі, намагався піднятися, вкусив його за ногу, тримав у руках сірники та погрожував їх запалити. Його одяг та автомобіль були облиті бензином, він боявся, що потерпілий запалить сірники, тому наносив удари потерпілому. Після цього він залишив свій автомобіль ОСОБА_7 та пішов додому. ОСОБА_7 він довіряв, останній часто ночував у його машині. Наступного ранку його автомобіль стояв біля його будинку. Під час досудового розслідування працівники поліції йому пояснили, що якщо він визнає винуватість, то отримає умовне покарання. На слідчому експерименті йому сказали усе повторювати за ОСОБА_7 . Просив перекваліфікувати його дії з хуліганства, визнати його винуватим за умисне легке тілесне ушкодження й суворо не карати, а у решті обвинувачення виправдати.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своїх злочинів, їх вчинення підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду:

показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що подія мала місце восени, близько 22.00 год. Він їхав до заправк із с. Волсвин у с. Сілець автомобілем марки «ВАЗ 21150», зеленого кольору. Проїхавши 2 км, в автомобілі закінчилось пальне і він зупинився. Він зачинив автомобіль і пішов у село у пошуках бензину. Один із мешканців села дав йому бензин і на мотоциклі підвіз його до автомобіля. Коли під`їхали, він побачив, що позаду його автомобіля стоїть інший автомобіль марки «Жигулі», блакитного кольору, біля його машини було троє осіб, двоє з них це обвинувачені. Один із чоловіків стояв біля дверей водія його автомобіля, інший позаду, в машині горіли габарити. Тримаючи в руках бензин, він сказав, що підпалить, оскільки хотів налякати цих осіб. Після цього він відчув сильний удар в задню частину голови, від якого впав, його продовжували бити ногами, зокрема й обвинувачені. Одного із чоловіків він схопив за ногу та вкусив. Від ударів він втратив свідомість. Відчув, що хтось перевіряє його кишені. З розмови зрозумів, що шукають ключі від автомобіля. Опритомнів знаходячись у р. Західний Буг. Вибрався з води, дочекався світанку та пішов додому. Яким чином опинився у річці не пам`ятає. Після повернення автомобіля виявив на ньому подряпини, замок був пошкоджений, з автомобіля зникла флешка. Зазначив, що надав дозвіл на проведення огляду автомобіля. Йому повернули саме той телефон, що був у його володінні. Флешку він упізнав, вона була перемотана ізолентою. Ним було надано слідчому свою медичну документацію для проведення експертизи. Цивільний позов підтримав;

показаннями свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що потерпілий є її чоловіком. Приблизно у 2014-2015 р. у вечірній час її чоловік поїхав на автомобілі купити сигарети та не повернувся. Вони його шукали, телефон був вимкнений. Наступного дня, близько 08.00 год. ОСОБА_6 повернувся додому побитий, босий, мокрий. Швидкою його відвезли у лікарню. Зі слів чоловіка їй стало відомо, що його побили 3-4 осіб, а автомобіль викрали. Через три дні працівники поліції знайшли машину м. Соснівці у розібраному стані;

протоколом огляду місця події з фототаблицею від 09.04.2015 року, згідно з яким місцем події є дорога сполученням с. Волсвин - м. Соснівка, Сокальського району, Львівської області, що розташована між лісовим масивом. Виявлено пластикову пляшку із запахом бензину, зв`язку із трьох ключів, кепку темно-зеленого кольору, мобільний телефон марки «Nokia 1280» ІМЕІ НОМЕР_2 , у якому відсутня сім-карта, акумулятор та задня кришка, уламки скла (т. 1, а.с. 83-89);
протоколом огляду місця події з фототаблицею від 09.04.2015 року, відповідно до якого місцем події є польова дорога, розташована поблизу лісового масиву с. Сілець, на окраїні дачного кооперативу «Зелений гай», де виявлено автомобіль марки «ВАЗ 21150», темно-зеленого кольору, номерні знаки відсутні. Автомобіль забруднений, має пошкодження. В салоні автомобіля обстановка частково порушена, двері відчинені, панель рульової колонки та замок запалювання демонтовані, наявні уламки скла. У бардачку автомобіля виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , страховий поліс, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 . Під час обробки автомобіля дактилоскопічним порошком на дзеркалі виду передньої дверки виявлено слід пальців рук та на передньому капоті виявлено один слід долоні рук (т. 1, а.с. 90-97);
протоколом огляду місця події з фототаблицею від 09.04.2015 року, згідно з яким місцем події є двір, розташований навпроти житлового будинку № 2 на вул. 22 Січня у м. Соснівці, навпроти під`їзду № 3 виявлено автомобіль марки «ВАЗ 2101», блакитного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , на якому виявлено плями на передньому капоті, передньому лівому крилі, даху автомобіля та задній кришці багажника. Знято змиви даної речовини. У салоні цього автомобіля знайдено цифровий носій інформації USB накопичувач (т. 1, а.с. 98-103);
протоколом огляду місця події з фототаблицею від 10.04.2015 року, відповідно до якого місцем події є приміщення службового кабінету №11 Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області, де оглянуто два державних номерних знаки автомобіля « НОМЕР_4 ». ОСОБА_7 зазначив, що саме ці державні номерні знаки він зняв з автомобіля марки «ВАЗ 21150», темно-зеленого кольору, який викрали в с. Волсвин, Сокальського району. Ці обставини підтвердив ОСОБА_4 та повідомив, що після цього ці номерні знаки знаходилися в нього. Останні добровільно видали зазначені номерні знаки (т. 1, а.с. 104-107);
висновком експерта № 065/2015 від 13.05.2015 року, згідно з яким у ОСОБА_4 виявлено синці та садна на гомілці лівої ноги, які утворилися від дії тупих предметів у термін, що не суперечить зазначеному в постанові про призначення судово-медичної експертизи і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Форма та розміри ушкоджень, відмічених в п. 1.2 цих «Підсумків», свідчать про можливість утворення їх від дії зубів людини (т. 1, а.с. 119);
висновком експерта № 038/2015 від 27.04.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 при зверненні у лікувальний заклад виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку, перелому кісток носа, множинних забоїв шиї, грудної клітки, м`яких тканин передньої черевної стінки, м`яких тканин голови, обличчя, кінцівок, які могли утворитися 08.04.2015 року від дії тупих твердих предметів і відноситься: закрита черепно-мозкова травма та перелом кісток носа до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, забої м`яких тканин до легкого тілесного ушкодження (т. 1, а.с. 120-122);
висновком експерта № 266 від 22.05.2015 року, згідно з яким один слід долоні руки, що представлений на експертизу та відкопійований на відрізку клейкої стрічки розміром 48,5 х 86 мм, для ідентифікації особи придатний та залишений ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 126-131);
протоколом слідчого експеримента з фототаблицею від 24.04.2015 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 розповів та показав на місцях про те, як 08.04.2015 року один із трьох чоловіків наніс йому удар в обличчя, від якого він упав на землю, після чого ці чоловіки нанесли йому удари руками та ногами. Хтось із цих осіб нишпорив по кишенях його одягу. Він опритомнів посеред річки Західний Буг, біля моста, що приблизно на відстані 2 км у напрямку м. Соснівки від місця його побиття (т. 1, а.с. 132-139);
протоколом слідчого експеримента з фототаблицею від 12.05.2015 року, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_4 на місцях показав та розповів про обставини вчинення ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 протиправних діянь стосовно потерпілого ОСОБА_6 08.04.2015 року. Спочатку ОСОБА_7 наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , від якого той упав на землю. Потім він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перенесли ОСОБА_6 на узбіччя іншої сторони дороги, де продовжили його бити. Ним було нанесено приблизно 3 удари ногою потерпілому. Після цього він ліктем розбив вікно водійських дверей належного потерпілому автомобіля ВАЗ 21015. Він погодився з пропозицією ОСОБА_7 викрасти зазначений автомобіль. Після невдалих спроб завести автомобіль потерпілого вони вирішили взяти його на буксир автомобілем ВАЗ 2101, що й було зроблено ними. Потім він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 помістили ОСОБА_6 на заднє сидіння буксированого автомобіля ВАЗ 21015 й поїхали у напрямку м. Соснівки. Проїхавши 3,5 км, біля моста вони витягли ОСОБА_6 з автомобіля й залишили його на відстані 10 м від річки Західний Буг (т. 1, а.с. 147-153);
протоколом слідчого експеримента з фототаблицею від 12.05.2015 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_7 на місцях показав та розповів про обставини вчинення ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 протиправних діянь стосовно потерпілого ОСОБА_6 08.04.2015 року. Спочатку він наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , після чого він, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відтягли ОСОБА_6 на іншу сторону дороги, де утрьох його били. Ним було нанесено 5 ударів потерпілому. У подальшому, з метою заволодіння автомобілем ОСОБА_6 , він обшукав останнього, проте ключів не виявив. Після невдалої спроби завести автомобіль потерпілого ним було запропоновано взяти останній на буксир автомобілем ОСОБА_4 . ВАЗ 2101, що й було зроблено ними. Потім він, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 помістили ОСОБА_6 на заднє сидіння буксированого автомобіля ВАЗ 21015 й поїхали у напрямку м. Соснівки. Проїхавши 3,5 км, біля моста вони витягли ОСОБА_6 з автомобіля й залишили його на відстані 10 м від річки Західний Буг (т. 1, а.с. 140-146);
апеляційними скаргами від 18.03.2016 року, у яких і ОСОБА_4 , і захисник ОСОБА_7 ОСОБА_11 зазначили, що як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду в Сокальському районному суді Львівської області кожен із обвинувачених постійно говорив правду, нічого не приховував, добровільно взяв участь у проведенні слідчих дій, сприяв розкриттю злочину, повністю визнає свою вину і щиро розкаюється у вчиненому (т. 1, а.с. 274-277);
висновком судово-психіатричного експерта №237 від 03.05.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 2, а.с. 194-195).
Суд відхиляє доводи ОСОБА_4 про нанесення ним ударів ОСОБА_9 з метою самозахисту життя, здоров`я та майна, тобто його стан необхідної оборони, оскільки, як свідчать показання потерпілого, з його боку не було суспільно небезпечного посягання. Так, потерпілий під час досудового розслідування та судового розгляду послідовно пояснював, що він, виявивши на автодорозі біля свого автомобіля марки «ВАЗ 21150» невідомий йому автомобіль марки «ВАЗ 2101» та трьох незнайомих осіб, двоє з яких, згідно з протоколом слідчого експеримента від 12.05.2015 року за участі ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 147-153), знаходилися біля належного йому автомобіля й одна з яких стояла біля його передньої дверки та заглядала у вікно цього авта, що підтверджується протоколом слідчого експеримента від 24.04.2015 року за участі ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 132-139), будучи одним, побоюючись за безпеку свого цінного майна, вилив на капот автомобіля ОСОБА_4 . ВАЗ 2101 бензин та лише пригрозив, що у разі, якщо вони не поїдуть звідти, підпалить його. Такі дії самі по собі ОСОБА_9 , на переконання суду, не містять складу злочину, зокрема, проти власності, а, виходячи із ситуації, що склалася, мали на меті самозахист майна. При цьому ні показання потерпілого, ні протоколи слідчих експериментів за участі останнього та ОСОБА_4 не містять даних про те, що, обливши бензином належний ОСОБА_12 автомобіль, потерпілий намагався його підпалити, у зв`язку з чим суд вважає недоведеною цю обставину.
Не може бути оцінене судом як необхідна оборона й здійснене з чисельною та фізичною перевагою зухвале нанесення ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та третьою особою на ім`я ОСОБА_8 низки ударів ОСОБА_9 , який був у лежачому положенні, вчинені після його перенесення на узбіччя другої сторони автодороги.
Твердження ОСОБА_4 , що після нанесення ударів ОСОБА_9 він пішов додому, а отже, заперечення його участі у незаконному заволодінні належним потерпілому транспортним засобом та у викраденні потерпілого суд вважає неправдивим, зробленим з метою уникнення передбаченої законом відповідальності за скоєне, оскільки ця обставина спростовується даними протоколів слідчих експериментів з ним та ОСОБА_13 , проведених за участі захисника, які містять детальний опис обставин цих злочинів, ролі кожного з їх співучасників, а також змістом апеляційних скарг обидвох обвинувачених. Тому суд відхиляє посилання ОСОБА_4 на те, що визнавальні показання дані ним за рекомендацією працівників поліції. Доказів незаконних дій стосовно обвинуваченого з метою давання ним визнавальних показань матеріали справи не містять й на такий він не послався під час судового розгляду, що з`ясовано судом після ретельного дослідження цього питання шляхом допиту обвинуваченого.

Клопотання захисника про визнання недопустимими як доказів протоколів слідчих експериментів від 12.05.2015 року за участі підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що обидві слідчі дії проведені в один і той самий день, за участі одних і тих самих учасників події й починались на самому місці події й у протоколах відсутні посилання на те, що підозрюваних не ознайомлено з правом відмовитись від давання показів та не давати відповіді на питання є безпідставним, оскільки КПК України не містить застережень щодо проміжку часу для проведення слідчих експериментів й такі проводилися саме на місцях події. У протоколах слідчих експериментів від 12.05.2015 року за участі підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 наявні підписи обидвох підозрюваних про роз`яснення їм прав, передбачених зокрема, ч. 3 ст. 42 КПК України, п. 4 якої передбачено право не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання. Отже, клопотання відхиляється.

Органом досудового розслідування помилково пред`явлено ОСОБА_4 обвинувачення у незаконному позбавлення волі людини, оскільки не враховано, що обвинувачений брав участь не лише у створенні перепон у вільному переміщенні ОСОБА_9 , а фактичне обмеження свободи пересування останнього супроводжувалося його протиправним переміщенням з одного місця до іншого. Тому дії ОСОБА_4 повинні кваліфікуватися як викрадення людини, що не впливає на кваліфікацію злочину за ч. 2 ст. 146 КК України.
За таких обставин суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненому групою осіб, й кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 296 КК України, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України та у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 146 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом ураховано: тяжкість учинених злочинів, два з яких є злочинами середньої тяжкості, а один тяжким, особу обвинуваченого, який молодого віку, не працює, одружений, є батьком двох малолітніх дітей, раніше судимий, його характеристику як такого, стосовно якого скарг не надходило.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. При цьому стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_4 злочинів у стані алкогольного сп`яніння. Щодо рецидиву злочинів, то такий судом не враховано з огляду на звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 27.04.2015 року.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі за кожен із злочинів. Покарання призначаються за правилами ст. 70 КК України.

У цивільному позові та заяві про збільшення позовних вимог (т. 1, а.с. 32-34, 182-183) потерпілий ОСОБА_6 просить стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_4 10203,11 грн. майнової шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. Вимоги обгрунтовані: придбанням запчастин до автомобіля, придбання медикаментів, оплатою медичного обстеження, придбанням пального для поїздок на слідчі дії, підтверджені фіскальними чеками, порушенням нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у його житті, залученням в ході досудового розслідування до проведення слідчих дій, проблемою правової реабілітації, проблемами психологічного та медичного характеру.

Завдана ОСОБА_6 майнова шкода у сумі 10203,11 грн. підтверджена належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, її розмір захистом не оспорений, тому суд стягує зазначену суму з обвинуваченого.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вчинення ОСОБА_4 вказаних злочинів доводить факт спричинення потерпілому моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, завданої злочинами, судом ураховано тяжкість завданої ОСОБА_6 моральної шкоди, глибину фізичних та душевних страждань, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимушену участь у кримінальних процесуальних діях, негативні зміни стану здоров`я потерпілого, який постійно відчуває головні болі, у нього порушився сон, депресія.

Ураховуючи наведене суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшов висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого компенсацію завданої моральної шкоди у сумі 50000 грн.

Оскільки зазначене кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрито й цивільний позов у частині вимог до нього залишено без розгляду, цивільний позов задовольняється лише в частині стягнення зі ОСОБА_4 .

Витрати на залучення експерта у сумі 491,04 грн. підлягають стягнення з обвинуваченого.

Вирішити питання щодо речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376, 523, 535 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком в 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком в 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком у 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком у 5 (років) 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати після набрання вироком законної сили з часу його фактичного затримання.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави 491,04 грн. витрат на залучення експерта.

Речові докази, приєднані до справи постановами слідчого Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області: від 09.04.2015 року, 10.04.2015 року (т. 1, а.с. 42, 44, 47) вважати повернутим законному володільцю, порожню пластикову пляшку та уламки скла знищити, від 09.04.2015 року (т. 1, а.с. 49, 51) повернути законним володільцям.

Цивільний позовзадовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10203,11 грн. на відшкодування майнової шкоди та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.На вирок суду учасниками судового провадження може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом цього ж строку з моменту вручення копії вироку.

Вручити копію вироку учасникам судового провадження.

Головуючий:ОСОБА_1