Справа № 592/3310/20
Провадження № 1-кс/592/1541/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000804, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно: вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон, чорного кольору напис про марку телефону відсутній, ІМЕІ НОМЕР_1 ; мобільний телефон Nokia модель 11101, ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон MEIZY, сірого кольору, котрий перебуває в розбитому стані; мобільний телефон Nokia ІМЕІ НОМЕР_3 ; тримач для сім-карти оператора «ВФ Україна», з визначеним номером НОМЕР_4 ; тримач для сім-карти оператора «ВФ Україна», з визначеним номером НОМЕР_5 ; сім-карта оператора «ВФ Україна» з номером НОМЕР_6 ; сім-карта оператора «ВФ Україна» з номером НОМЕР_7 ; сім-карта оператора «ВФ Україна» з номером НОМЕР_8 ; сім-карта оператора «ВФ Україна» з номером НОМЕР_9 ; сім-карта оператора «ВФ Україна» з номером НОМЕР_10 ; сім-карта оператора «Київстар» з номером НОМЕР_11 ; розписка від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на імя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про зобов`язання розмитнити та пригнати автомобіль марки «Volkswagen Caddy»; банківська картка емітована в АТ «ОщадБанк» з визначеним номером НОМЕР_12 ; банківська картка емітована в АТ «Укрсіббанк» з визначеним номером НОМЕР_13 ; чек ПТ «ДонКредит`за договором №ДОН на суму 3 200 грн. та чек-договір про зміну кредитора в забовязанні ДОН від 13.11.2019; специфікація №1( прийняття застави у договорі про надання фінансового кредиту №190109193) на 2х аркушах ; товарний чек ТОВ «Трейд роял ЛТД» №701-0001651 від 22.12.2018; повідомлення від відділення №120 ТОВ «Споживчій центр» до ОСОБА_7 ; повідомлення від відділення №120 ТОВ «Споживчій центр» до ОСОБА_7 ; товарний чек ТОВ «Трейд роял ЛТД» №701-0001549 від 03.12.2018; товарний чек ТОВ «Трейд роял ЛТД» № 701-0000676 від 31.10.2018; графік платежів №06.02.224 ; договір про надання освітніх послуг від 11.02.2018; бланки товарних чеків кількості 95 штук; бланки накладних, в кількості 85 штук; зошит з кодом 200; аркуш паперу в клітинку з написами.
Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у Кримінально процесуальному кодексі України.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності ;арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати , або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Крім того, стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В клопотанні не зазначено підстави та мета необхідності накладення арешту.
Слідчим не зазначено інформації про власника майна та яке саме майно належить кожному з них, тобто слідчий суддя позбавлений можливості належним чином повідомити власника та володільця майна про розгляд клопотання про накладення арешту.
Згідно ч.1, 2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Тобто з даним клопотанням, якщо дане майна належить третій особі, повинен звертатися тільки прокурор.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Аналізуючи вищезазначені положення КПК України, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу.

Додані до клопотання матеріали належним чином не завірені.

Правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти. Серед іншого, відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, керуючись ст. ст. 171 - 172, 309 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000804, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1