печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час розслідування кримінального провадження №0000754,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на рішення уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час розслідування кримінального провадження №0000754, у якій просить суд скасувати рішення про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування, зобов`язати уповноважену посадову особу Офісу Генерального прокурора надати вказівки щодо строків вчинення слідчих дій.

В судове засідання особа, що подала скаргу не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Представник прокуратури у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено, на адресу суду надійшла заява прокурора ОСОБА_6 , в якій останній просить розглянути провадження за його відсутності, проти задоволення скарги заперечує.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.
Відповідно до положень ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.
За приписами п. 9-1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.
В обґрунтування доводів та вимог скарги особою, яка подала скаргу зазначено, що Другим слідчим відділом з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000754.

28.11.2019 року слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_7 постановлено ухвалу, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та зобов`язано уповноважених осіб Генеральної прокуратури України розглянути в порядку ст.. 308 КПК України скаргу від 05.07.2019 року, щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000754, про що його повідомити.

26.03.2020 року ОСОБА_4 отримано відповідь, за підписом заступника начальника управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Спеціалізованої прокуратури у сфері нагляду за кримінальними провадженнями у сфері нагляду за кримінальними провадженнями про військові злочини та у сфері оборонно-промислового комплексу ОСОБА_8 , від 18.03.2020 року за вих.№ 11/3/1-24576-15, яка є предметом оскарження до слідчого судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади. Вказана конституційна норма
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора та/або слідчого, тобто сторони обвинувачення у кримінальному провадженні в розумінні ст. 3 КПК України, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування, та вичерпний перелік таких дій, рішень та бездіяльності, яка може бути оскаржені - чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Зі змісту поданої заявником скарги вбачається, що вона направлена на оскарження дії представника органу досудового розслідування, яка полягає у винесенні прокурором незаконного, на думку заявника, рішення про відмову у задоволенні скарги.

В той же час, відповідно до ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

У відповідності до ч.5-7 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні встановлені законом рішення, які можуть бути предметом оскарження до слідчого судді, оскільки, відповідно до змісту скарги та долучених до неї документів, заявником оскаржується інформаційний лист, який не є процесуальним рішенням, а тому розгляд питання про його скасування знаходиться поза межами компетенції слідчого судді.

Що стосується вимоги заявника про зобов`язання представника Офісу Генерального прокурора надати процесуальному керівнику у кримінальному провадженні №0000754 від 21.04.2015 року вказівки щодо строків вчинення слідчих дій, визначених слідчим суддею Приморського районного суду м.Одеси в ухвали від 07.11.2019 року, то слідчий суддя виходить з наступного.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання/скаргу, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Однак, заявник у скарзі не ставить питання як-то зобов`язати орган досудового розслідування розглянути таке клопотання/скаргу, а просить слідчого судді самостійно прийняти відповідне процесуальне рішення в рамках кримінального провадження. Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, внаслідок чого слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Крім того, вирішуючи питання щодо визнання рішення про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків незаконним, слідчий суддя звертає увагу, що ч. 2 ст. 307 КПК визначені види рішень, які слідчий суддя має право прийняти за наслідками розгляду скарги.

Оскільки, право визнання рішення про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків незаконним чинним кримінальним процесуальним кодексом слідчому судді не надано, вимоги скарги у цій частині також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1-40, 110, 303-309, Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час розслідування кримінального провадження №0000754 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1