У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2020р.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали , ухвалу скасувати та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 28.03.2019р. у кримінальному провадженні № 0001045 від 16.03.2019р. за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
Короткий зміст рішення слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2020 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні № 0001045.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник наголошує, що в змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як передбачено п.6 ч.1 ст.277 КПК.

___________________________________________________________________________

Провадження № 11сс/812/229/20 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_7

Категорія: скарга на ухвалу, якою Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

відмовлено у задоволенні скарги

на повідомлення про підозру

Твердить, що всі події та обставини викладені в підозрі базуються лише на показах потерпілого ОСОБА_8 та не підтверджуються жодним іншим доказом. Зазначає, що чітко не відокремлюються дії, які начебто вчиняв підозрюваний по відношенню до потерпілого, від дій інших фігурантів справи.
Вказує, що не існує жодного доказу про злочину змову між ОСОБА_9 та іншими фігурантами справи, також, жодного доказу або навіть припущення відносно мотиву.
Встановлені слідчим суддею обставини.
СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001045 від 16.03.2019р. за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
28.03.2019 року, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №001045 від 16.03.2019 року, начальник відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , склав повідомлення про підозру ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення за ч.2 ст.146 КК України.
13.02.2020 року адвокат ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_9 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення за ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001045 від 16.03.2019 року.
Відмовляючи у задоволенні скарги захисника, слідчий суддя зазначив, що слідчим при складанні та повідомленні ОСОБА_5 про підозру у повному обсязі було дотримано положення глави 22 КПК України. На час складання підозри, слідчим, при здійснені досудового розслідування було зібрано достатньо доказів на підтвердження підозри ОСОБА_9 , у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.146 КПК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
В письмових клопотаннях від 25.03.2020р. прокурор та захисник просять розглянути апеляційну скаргу захисника в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу захисника, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим суддею 05.03.2020 року була оголошена резолютивна частина ухвали. Оголошення повного тексту відбулося 10.03.2020 року без участі учасників провадження. (а.п. 27).
Відповідно до п.4 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає таку скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, позбавляє учасників кримінального провадження можливості обґрунтувати свою позицію щодо незгоди з висновками суду.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11.09.2018р.
Матеріали судового провадження свідчать про те, що копію ухвали захисник отримав 13.03.2020р. (а.п.31), апеляційну скаргу подав 16.03.2020р., тобто у передбачений законодавством п`ятиденний строк.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що в провадженні СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження № 0001045 від 16.03.2019р. за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
28.03.2019 р. начальником відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України.
Повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено у відповідності до положень ч.2 ст.135 КПК України, у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання, його дружині ОСОБА_10 , про що свідчить її особиста розписка.
Згідно повідомленню про підозру, в невстановлений під час досудового розслідування час ОСОБА_5 , вступив у злочинну змову із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , щодо незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_8 з метою спонукання останнього до сплати грошових коштів у сумі 318 000 грн.
З метою реалізації вищезазначеного спільного злочинного плану, 14.03.2019 року близько 18 години, ОСОБА_13 , знаходячись біля авторинку розташованого по вулиці Троїцька, 244 в місті Миколаєві, зустрівся з потерпілим ОСОБА_8 та у ході розмови повідомив потерпілому про необхідність переносу зустрічі на 19 годину 00 хвилин за адресою місто Миколаїв вулиця Рюміна. На що потерпілий погодився та вирушив на вказане місце.
Після цього, ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про призначену ним зустріч та запропонував останнім прибути у вказаний час у вказане місце.
Цього ж дня, близько о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_12 на транспортному засобі марки "Тойота Ланкрузер 200" д/н НОМЕР_1 чорного кольору прибули на вулицю Рюміна в місті Миколаєві та зустрілись з потерпілим ОСОБА_8 та почали вказувати потерпілому на необхідність виконання виниклих цивільно-правових зобов`язань та передачі їм вищевказаної вказаної суми грошових коштів. В цей час, діючи за попередньою домовленістю, на вказане місце на невстановленому під час досудового розслідування транспортному засобі прибули ОСОБА_11 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань та позбавлення волі останнього, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 підійшли до потерпілого ОСОБА_8 , та взявши його під руки, проти його волі, повели останнього в неосвітлене місце, біля багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , де вказуючи на необхідність сплати зазначеної суми боргу, де почали наносити йому руками та ногами удари в область голови та тулубу. Далі, продовжуючи злочині дії спрямовані на реалізацію спільного умислу щодо примушення потерпілого до виконання цивільно-правових обов`язків, ОСОБА_9 , взяв у руки предмет схожий на ніж та почав погрожувати потерпілому вбивством. Після чого, потерпілий, усвідомлюючи реальність вказаних погроз, не маючи можливості передати негайно зазначені грошові кошти, запропонував віддати вказану суму боргу частинами.
Незважаючи на це, з метою негайного отримання зазначених грошових коштів, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 силоміць примусили сісти потерпілого на заднє сидіння автомобіля "Тойота Ланкрузер 200" д/н НОМЕР_1 чорного кольору, при цьому самі також сіли на заднє сидіння вказаного автомобіля з метою перешкодити потерпілому вільно пересуватися та подолання його опору у разі його виникнення.
Після цього на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_12 повезли потерпілого на АЗС ТОВ "LIG", розташовану за адресою Миколаївська область, Вітовський району, с. Мішково-Погорілове, вул. Степова 3. Прибувши через деякий час у зазначене місце, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 силоміць вивели потерпілого з автомобіля та взявши останнього під руки направились до літнього навісу, розташованого на території вказаної АЗС. В цей час до вказаної АЗС прибули ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які також почали вказувати потерпілому на необхідність виконання своїх цивільно-правових зобов`язань.
Перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , реалізуючи спільний злочинний умисел, почали по черзі наносити потерпілому ОСОБА_8 численні удари руками та ногами. Крім цього, ОСОБА_9 з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, узяв молоток та наніс ОСОБА_8 не менше 10 ударів в область голови та тулубу, від яких останній втратив свідомість. У ході застосування до потерпілого фізичного насильства, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 неодноразово наголошували на необхідності негайної сплати суми боргу.
В подальшому, перебуваючи у вказаному місці у вказаний час, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 негайно виконати свої зобов`язання, прийняли рішення про подальше його утримання.
Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного наміру, спрямованого на примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань та позбавлення його волі, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , силоміць, всупереч волі потерпілого ОСОБА_8 , одягнувши на голову поліетиленовий пакет, посадили його до невстановленого під час досудового розслідування автомобіля та перевезли до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому пристібнули кайданками до батареї опалення та силоміць утримували під наглядом до 16.03.2019 року.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.276КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Системний аналіз положень статей 276-278КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.
При цьому, відповідно до статей 89, 94КПК України та Глави 28КПК України питання про встановлення вини підозрюваної особи у вчиненні інкримінованого злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необґрунтованість скарги захисника, який просив скасувати повідомлення про підозру, оскільки захисник фактично просить надати оцінку пред`явленій підозрі та висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді кримінального провадження по суті.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника , а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Слідчим суддею при розгляді скарги захисника не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 406, 407, 419, 422, 532 КПК України, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2020 року відносно ОСОБА_5 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Головуючий:

Судді: