Провадження № 11-кп/824/751/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року,яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодон, Луганської області, який зареєстрований проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Краснодонського міського суду Луганської області від 24 грудня 1999 року за ч. 2 ст. 206 КК України (у реакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання покарання на 2 роки, штраф 170 грн;
вироком Краснодонського міського суду Луганської області від 14 червня 2000 року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 213, ст. 42 КК України (у реакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, штраф 7400 грн;
вироком Краснодонського міського суду Луганської області від 11 липня 2003 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Краснодонського міського суду Луганської області від 10 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 11 місяців позбавлення волі;
вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71, ст. 72 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі, звільненого 06 липня 2017 року з Білоцерківської ВК №35 Київської області по відбуттю строку покарання;
вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн,
засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вироком також вирішено речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком, 23 листопада 2017 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_9 знаходився в гіпермаркеті «Епіцентр» по вул. Братиславській, 11 в м. Києві, де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення речей з даного магазину.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 у відділі «Сад та город» підійшов до стелажів з товаром та будучи впевненим, що його дії непомітні для сторонніх осіб, взяв комбінований інструмент Stanley Fatmax 16-in-l, вартістю 367 грн. 50 коп., а також рукавиці SportWorldBlue, вартістю 52 грн. 08 коп. та сховав під куртку, в яку був одягнутий.

Після цього, ОСОБА_9 , утримуючи при собі прихований товар, пройшов касу гіпермаркету «Епіцентр», при цьому за вищевказані інструмент та рукавиці умисно з корисливих мотивів не розрахувався та вийшов на вулицю, тим самим повторно таємно викрав чуже майно, але виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця, розпорядитися викраденим майном на власний розсуд не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки біля паркінгу гіпермаркету «Епіцентр» був зупинений працівниками охорони.

В результаті своїх злочинних дій, які полягли у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 намагався спричинити ТОВ «Епіцентр К» матеріального збитку на загальну суму 419 грн. 58 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_9 та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу потягло за собою звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання, що є несправедливим через м`якість та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 місяців арешту. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що характеризуючі дані, встановлені судом щодо ОСОБА_9 , не дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що звільнення останнього від відбування призначеного покарання буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів як самим засудженим так і іншим особам. Підкреслює, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не взято до уваги, що обвинувачений вчинив ряд умисних злочинів та не зважаючи на те, що за місцем проживання характеризується позитивно, соціально-корисною працею не займається, крім того, злочин вчинено засудженим з корисливих мотивів, вчинив кримінальне правопорушення повторно та через невеликий проміжок часу після звільнення по відбуттю покарання за останню крадіжку, що вказує на систематичність вчинення ним злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи без нього, в зв`язку з відсутністю майнових та моральних претензій до обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого зач. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ч.2 ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.
Покарання обвинуваченому за ч.2 ст.15 ч. 3 ст.185 КК Україниу виді одного року позбавлення волі судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання.
При призначенні покарання суд врахував, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, є раніше судимою собою, працює неофіційно на будівництві, одружений, має на утриманні дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому злочині, який скоїв внаслідок у збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Вимоги апеляційної скарги прокурора про призначення більш м`якого покарання у виді 5-ти місяців арешту є необґрунтованими, оскільки жодних доводів на підтвердження таких вимог не наведено.
Відповідно до вимог ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як випливає із змісту вироку, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання з випробуванням, враховуючи обставини вчинення правопорушення та дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.
Колегія суддів вказаний висновок суду першої інстанції вважає таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
З кримінального провадження вбачається, що потерпілий ТОВ «Епіцентр К» не має до ОСОБА_9 претензій матеріального чи морального характеру, викрадене майно повернуто, а обвинуваченим дійсно та відверто визнана провина у вчиненні злочину, висловлений щирий жаль з приводу цього та засуджена така своя поведінка, вартість предмету посягання є незначною, злочин є незакінченим.

Крім того, при апеляційному розгляді встановлено, що на даний час ОСОБА_9 офіційно працевлаштований вантажником у ТОВ «НВП Поліграфсервіс», позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території.

Зазначені вище обставини підкреслюють правомірність висновку суду про можливість виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства, але в умовах обов`язкового контролю за його поведінкою з боку органів пробації.

Доводи апеляційної скарги прокурора про вчинення ОСОБА_9 ряду злочинів та про те, що він суспільно-корисною працею не займається, суперечить матеріалам кримінального провадження.

Та обставина, що ОСОБА_9 вчинив злочин через нетривалий проміжок часу з дня звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за попереднім вироком, не є визначальною для встановлення можливості виправлення засудженого без ізоляції від суспільства і не створює заборон для застосування вимог ст.75 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора правильності висновку суду про необхідність звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, не спростовують.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: