Справа № 632/207/20
провадження № 1-кс/632/51/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області зі скаргою, в якій просять зобов`язати відповідальну особу Первомайського ВП ГУНП в Харківській області зареєструвати в Єдиному реєстрі досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) відомості, викладені у його заяві від 21 січня 2020 року.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 21 січня 2020 року він звернувся до зазначеного відділу поліції на електронну адресу подав заяву про реєстрацію в ЄРДР відомостей про злочин з вимогами: «зареєструвати в ЄРДР проголошення слідчим суддею ОСОБА_4 , незаконної, нерозумної, протиправної ухвали, яка приховує грабіж і злочини прокурорів, слідчих поліції, слідчих суддів, зокрема проти правосуддя, - за ч. 2 ст. 375 КК України».
Крім того, ОСОБА_3 просив витяг з ЄРДР спрямувати йому на електронну скриньку та до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, оскільки, на його думку, в діях судді ОСОБА_4 , судді Комінтернівського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 , яка приховує та використовує злочини суддів Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наявна корупційна складова.
Оскільки витяг з ЄРДР йому не надіслано, тому він вважає, що відповідні відомості до ЄРДР не внесені.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свої вимоги, викладені у скарзі, та просив їх задовольнити.

Слідчий СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області у судове засідання не з`явився. При цьому від заступника начальника вказаного відділу поліції начальника слідчого відділення ОСОБА_8 , надійшла заява про розгляд згаданої скарги за її відсутності.

Відповідно до ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, перевіривши дані, викладені у скарзі, та додані до неї документи, а також документи, надані Первомайським ВП ГУНП в Харківській області, доходжу наступного.
Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до наведеної норми, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

ОСОБА_3 пред`явив до Червонозаводського районного суду міста Харкова цивільний позов до Комінтернівського районного суду міста Харкова, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року вказана справа прийнята до провадження, розгляд справи був призначений в порядку загального позовного провадження.

13 січня 2020 року Червонозаводський районний суд міста Харкова під головуванням судді ОСОБА_4 постановив ухвалу, якою провадження у цивільній справі за вказаною вище позовною заявою закрив.

Під час судового розгляду скарги ОСОБА_3 повідомив, що він, не погодившись із цим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку.

Разом із цим ОСОБА_3 21 січня 2020 року звернувся до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про реєстрацію відомостей у ЄРДР, оскільки вважає, що в діях судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 наявні ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 375 КК України.
Заява у цей же день була зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Первомайського ВП ГУНП в Харківській області за № 318.
22 січня 2020 року заява ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку із цим внесення відповідної інформації до ЄРДР, була скерована начальником СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області до т.в.о. начальника Первомайського ВП ГУНП в Харківській області для розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» та Про затвердження Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, п. 2.1. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, до Реєстру вносяться, в тому числі, відомості про час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Заява ОСОБА_3 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

Фактично, заява ОСОБА_3 , подана до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, свідчить про його незгоду з прийнятим суддею ОСОБА_4 рішенням під час розгляду цивільної справи за його позовом до Комінтернівського районного суду міста Харкова, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочину. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Так, у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Конституційний Суд України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011 року наголосив, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність та недоторканність суддів гарантовані статтями 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Відповідно до положень частин 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Положення ч. 1 ст. 126 Конституції України, «вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється» треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо (Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004).

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Притягнення судді до кримінальної відповідальності є однією з форм контролю за діяльністю носіїв судової влади, завданням якої має бути досягнення балансу між засадами незалежності й недоторканності суддів та їх кримінальною відповідальністю у разі вчинення ними кримінально караного протиправного діяння.

Проте процедура притягнення судді до кримінальної відповідальності не може бути використана для здійснення тиску на суддю з метою прийняття ним «потрібного» судового рішення.

Таким чином, незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.

Ухвала судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 від 13 січня 2020 року, постановлена у цивільній справі № 645/5625/18 за позовом ОСОБА_3 до Комінтернівського районного суду міста Харкова, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, була оскаржена позивачем до Харківського апеляційного суду і на даний час не розглянута.

Отже, незважаючи на те, що ОСОБА_3 вважає заяву від 21 січня 2020 року повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу зазначеного злочину. А тому, така заява, з огляду на її зміст, у даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1