Єдиний унікальний номер 448/1557/18
Провадження № 1-кп/448/47/19
В И Р О К
Іменем України

16.12.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000499 від 10.08.2018р., про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Макунів Мостиського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 29.05.2018р. за ч.1 ст.185 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 вироком Мостиського районного суду Львівської області від 29.05.2018р. був визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 100 (сто) годин. 25.07.2018 року ОСОБА_3 Мостиською філією Державної установи «Центр Пробації» у Львівській області у відповідності до вимог чинного законодавства був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт. Будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у вигляді громадських робіт, а також попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання згідно ч.2 ст.389 КК України та отримавши направлення для відбування призначеного вироком суду покарання, ОСОБА_3 згідно розпорядження №83 від 25.07.2018р. був скерований на відпрацювання громадських робіт до Судововишнянського комунального підприємства «Моє місто». Згідно графіку роботи за липень місяць ОСОБА_3 без поважних причин був відсутній на громадських роботах 27.07.2018р., 30.07.2018р., 31.07.2018р. та відповідно до графіку роботи за серпень місяць без поважних причин був відсутній на громадських роботах 01.08.2018р., 02.08.2018р., 03.08.2018р., 06.08.2018р. і в загальному не відпрацював 28 годин із призначених йому 100 годин громадських робіт, без поважних причин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за наведених вище обставин визнав в повному обсязі. Показав, що був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт та попереджений про відповідальність за ухилення від виконання таких. Пояснив, що оскільки була можливість підзаробити на тимчасових роботах, він не прибув в КП «Моє місто» для відпрацювання призначених йому громадських робіт. У вчиненому щиро розкаявся, не відбув призначене покарання у зв`язку з легковажним ставленням, усвідомив наслідки своїх дій, просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, оскільки він, будучи засудженим, умисно ухилився від відбування громадських робіт.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України судом визнаються: щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України немає.

Судом також враховується, що обвинувачений ОСОБА_3 виключно позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його сімейний та матеріальний стан,- є неодруженим, на даний час ніде не працює, роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд при призначенні покарання також виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.389 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 29.05.2018 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт. Вказаний вирок суду набрав законної сили та станом на 10.08.2018 року ОСОБА_3 не відпрацював 28 години.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Мостиського районного суду Львівської області від 29.05.2018р., суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків із застосуванням ст.72 КК України, відповідно до якої 28 годин громадських робіт відповідають 3 дням обмеження волі та до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду і визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 день.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , а також запобіганню вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами.
Підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ч.1 ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також ст.75 КК України та призначення покарання з випробуванням,- відсутні.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 29.05.2018 року та за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 1 (один) день.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1