490/8654/19 07.10.2019
н/п 1-кс/490/6756/2019
Справа № 490/8654/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000551 внесеного до ЄРДР 01.10.2019 підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Миколаїв, громадянину України, національність украінець, із середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, працюючого водієм аптечного складу №13 структурного підрозділу у м. Миколаєві ТОВ "БаДМ", зареєстрованого як фізична особа підприємець, раніше не судимого, місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
03 жовтня 2019 року слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України у кримінальному провадженні №0000551, відомості про яке 01.10.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, думку підозрюваного, захисника які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, оскільки вважають, що ризики, на які посилається прокурор не є реальними, а повідомлена підозра не обґрунтована, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.

Так, з клопотання та наданих слідчому судді матеріалів досудового розслідування вбачається, що 01.10.2019 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України, суть якого полягає у наступному.

01 жовтня 2019 року близько 16 год. 10 хв. водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухій, асфальтованій проїзній частині автодороги М 14 «Одеса Мелітополь - Новоазовськ», що має дві смуги для руху (по одній у кожному напрямку), в межах своєї смуги руху, в напрямку від міста Миколаїв до села Коблево Березанського району Миколаївської області.
В цей час попереду автомобіля марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував під керуванням ОСОБА_3 , тобто в попутному з ним напрямку, рухався вантажний автомобіль марки «DAF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , зі швидкістю близько 8590 км/год. Назустріч вантажному автомобілю марки «DAF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в межах своєї смуги руху, рухався автомобіль марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що перебував під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в напрямку від села Коблево Березанського району Миколаївської області до міста Миколаїв. При наближенні до повороту, в напрямку до села Мирне Миколаївського району Миколаївської області, водій ОСОБА_7 з об`єктивних причин почав знижувати швидкість керованого ним вантажного автомобіля марки «DAF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_3 .
У свою чергу, водій ОСОБА_3 , грубо порушивши вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.9 «б», 10.1, 13.1 ПДР України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміни, залежно від обраної швидкості руху, дорожньої обстановки і стану керованого ним транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції із вантажним автомобілем марки «DAF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду нього, тобто в попутному з ним напрямку, після чого, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на зустрічну смугу руху, якою рухався автомобіль марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок цього водій ОСОБА_3 допустив попутне зіткнення передньою частиною керованого ним мікроавтобусу марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із задньою частиною напівпричепа марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який буксирувався вантажним автомобілем марки «DAF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з подальшим виїздом на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_4 .
В результаті даної ДТП пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події, а пасажири діти ОСОБА_10 , віком 9 років, та ОСОБА_11 , віком 11 років, отримали тілесні ушкодження, з якими було доставлені до Миколаївської обласної дитячої лікарні.
За вказаних дій, ОСОБА_3 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілій ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

01.10.2019 ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України затримано та 02.10.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підозру ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.10.2019 та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення; поясненням ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 .
З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти такому ризику як переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,перебуває у цивільному шлюбі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Однак, позитивні відомості про особу підозрюваного не зменшують наявного ризику, проте встановлена інформація про ОСОБА_3 свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком по 03 грудня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України строком по 03 грудня 2019 року покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися цілодобово з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_3 негайно доставити до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1