У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали вказаного вище кримінального провадження,по якому затверджений обвинувальний акт.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважає,що кримінальне провадження територіально підсудне Шевченківському районному суду м.Запоріжжя за місцем вчинення злочину,обвинувальний акт складений відповідно до вимог процесуального закону,угоди між сторонами кримінального провадження не укладались,просить суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні,в яке викликати обвинувачених,захисників,потерпілих,підстав для прийняття іншого процесуального рішення не вбачає.
Також прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 ,яке мотивовано тим,що останній обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину,ухиляється від явки за викликом до суду,не працює,змінив місце проживання без попередження про це прокурора та суд,тому ризики його втечі,продовження злочинної діяльності існують з високим ступенем вирогідності.
З підстав,передбачених ст.177,197,199,315 КПК України,просить суд обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 на строк 60 днів.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала прокурора по всім процесуальним питанням.
Обвинувачений ОСОБА_5 ,не заперечуючи по іншим питанням,по суті клопотання прокурора щодо обрання до нього року запобіжного заходу у виді тримання під вартою зазначив,що ризики, наведені прокурором, на теперішній час фактично не існують,він має міцні соціальні та сімейні зв`язки,постійне місце проживання,не з`являвся до суду за викликом через депресію,викликану сімейними проблемами,наразі планує працевлаштуватись.
З цих підстав просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо обрання до нього запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою та просив обрати до нього запобіжний захід менш суворого виду.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши відповідність обвинувального акту вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про призначення судового розгляду справи,виходячи з наступного.
Як передбачено ст.315 КПК України,якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень,передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 цього Кодексу,суд проводить підготовку до судового розгляду і з цією метою визначає дату та місце проведення судового розгляду,у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд,з*ясовує питання про склад осіб,які братимуть участь у судовому розгляді,вчиняє інші дії,необхідні для підготовки судового розгляду.
В підготовчому судовому засіданні суд не встановив підстав для прийняття рішення повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування,закриття провадження у справі,повернення обвинувального акта прокурору,направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності.
Обставини справи не вимагають її судового розгляду у закритому судовому засіданні,судом колегіально.
Грунтуючись на матеріалах кримінального провадження,необхідним є виклик учасників кримінального провадження,а саме прокурора,обвинувачених,захисників,потерпілих.
При вирішенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою,суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України суд під час підготовчого провадження за клопотанням учасників судового провадження має право обрати,змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження розглядає,в тому числі питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, знищити чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
За змістом ст. 178 КПК України,при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1)наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст.ст.132 КПК України,заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст.197,199 КПК України,за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин,які свідчать про те,що заявлений ризик не зменшився або з*явилися нові ризики,які виправдовують тримання особи під вартою,строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Геращенко проти України» від 07.11.2013 р.Суд зазначив,що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових та процесуальних умов,які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи.Це означає,що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства,а й обгрунтованість підозри,яка стала підставою для затримання,а також мети,з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою(також Рішення у справі «Буткевичюс проти Литви»).
У Рішенні «Тимошенко проти України»(2013 рік) Європейський суд з прав людини зазначив:»Щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції,самого факту,що цей захід застосовується згідно з національним законодавством,що відповідає визначеним стандартам,ще недостатньо-він також повинен бути необхідним за даних обставин(також рішення у справах «Нештяк проти Словаччини»,від 27.02.2007 р.,»Хайредінова проти України» від 14.10.2010 р.)
Під час досудового розслідування запобіжний щахід до обвинувачених не обирався.
При розгляді клопотання прокурором висловлено позицію про те,що на теперішній час відносно обвинуваченого ОСОБА_5 наявні ризик продовження злочинної діяльності,ризик втечі,ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Водночас,в підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив ,що його процесуальна позиція по суті пред`явленого обвинувачення полягає у визнанні винуватості без застережень,наведені обставини щодо сімейного стану обвинуваченого та його соціальних зв`язків,наявність постійного житла,де він мешкає разом з матір`ю, можливо вважати міцними та впливовими на поведінку ОСОБА_5 ,щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків,належну процесуальну поведінку,запобігти ризику втечі як особи,який загрожує кримінальне покарання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.
Відповідно, зі спливом певного часу сторона обвинувачення має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи.
При розгляді даного клопотання вбачається,що ОСОБА_5 інших звинувачень не пред`явлено,лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, та перспективи ухвалення вироку про можливу міру покарання у виді позбавлення волі самі по собі є недостатніми, не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (Справа «Адам`як проти Польщі»).
На переконання суду,застосування наступного за суворістю запобіжного заходу у виді домашнього арешту є дієвим та фактично забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього законом обов`язків та усуває можливість переховуватися від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню,що є підставою для задоволення клопотання захисника.
Виходячи з викладеного,суд не встановив підстав для задоволення клопотання прокурора та вважає за доцільне відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрати запобіжний захід домашній арешт із забороною залишати місце постійного мешкання у нічний час,поклавши на нього відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до суду за першим викликом, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду.
Керуючись ст. 177,181,183,314-316,392 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,30 червня 2020 року об 11 годині 30 хвилин,яке відбудеться у залі судових засідань Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.
Справу розглядати суддею одноособово,у відкритому судовому засіданні.
Дати розпорядження секретарю судового засідання про виклик учасників судового провадження в судове засідання в порядку,передбаченому ст.135-139 КПК України.
В задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою -відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду в період доби з 21.00 год.до 06.00 год.,без застосування електронного засобу контролю, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів, до 29 серпня 2020 року включно, а саме:
- прибувати до суду за викликом усним чи письмовим;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на співробітників відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала не оскаржується та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1