ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/946/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/697/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходив із того, що відсутні ознаки виправлення засудженого і його готовності до самокерованого та правослухняного життя в умовах не пов`язаних із ізоляцією від суспільства.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить не відмовляти йому в умовно-достроковому звільненні.

Зазначає, що на момент звернення із заявою до суду першої інстанції він відбув 2/3 строку призначеного йому покарання. Накладенні на нього погашені, він заохочувався адміністрацією установи виконання покарання, що слугує підтвердженням факту його виправлення та дотримання режиму відбування покарання.

Посилання суду на те, що він раніше неодноразово судимий, і до нього було застосовано положення ст. 75 КК України вважає безпідставними, оскільки за всі скоєнні кримінальні правопорушення він поніс покарання у повному обсязі.

При вирішенні питання про умовно-дострокове стягнення не можуть бути прийняті до уваги наявність попередніх судимостей.

Відсутність своєї зайнятості у формі працевлаштування пояснює перебування на стаціонарному лікуванні, оскільки хворіє на ВІЧ 4 ст. та відносить до групи ризику.

Просить звернути увагу на те, що визнав повністю вину у скоєному, щиро розкаявся, компенсував збитки потерпілим.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог засудженого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.06.2018 року на підставі ч.4 ст. 40 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2017 року, зміненого вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 17.10.2017 року та вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2017 року, зміненого вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 21.12.2017 року, більш суворого покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2017 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обраховано з 22.09.2017 року, кінець строку 22.10.2020 року.
На день звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного покарання.

Адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 характеризується задовільно.
Вбачається, що у жовтні 2018 року, за умови настання можливості застосування заохочувальної норми, засудженому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стає на шлях виправленні. Надалі у квітні 2019 року ОСОБА_7 було відмовлено у зверненні до суду із клопотанням про застосування більш м`якого покарання, як такому, що не став на шлях виправлення, а вже у жовтні 2019 року засудженому відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення.
За період відбування покарання в установі виконання покарання до засудженого лише 1 раз застосовувався захід заохочення.
ОСОБА_7 притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що на засудженого 3 рази накладалися стягнення у виді догани та суворої догани. І хоча стягнення у встановленому законом порядку зняті та погашені, однак зазначені відомості свідчать про те, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не була сумлінною.
ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Суд дійшов вірного висновку, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд першої інстанції всебічно не досліджено матеріли кримінального провадження, у зв`язку з чим, необґрунтовано відмовлено у задоволенні його клопотання є безпідставним, оскільки суд у повній мірі дослідив всі відомості , що були надані засудженим та установою виконання покарання.
Суд підставно врахував наявні у матеріалах провадження відомості, що характеризуються особу засудженого, зокрема наявність попередніх судимостей, факт звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням за попередніми вироками, накладення на ОСОБА_7 дисциплінарних стягнень, оскільки ці відомості в цілому характеризуються особу засудженого, і мають бути враховані під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення.
Сам по собі факт відбуття певної частини призначеного покарання, наявність одного заохочення, відсутність діючих дисциплінарних стягнень не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.
Визнання винуватості у вчиненому злочині та розкаяння, не підставою для умовно- дострокового звільнення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував свої висновки і доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4