Справа № 991/2917/19
Провадження №11-сс/991/92/20
У Х В А Л А
21 січня 2020 року місто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 перевірив апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.01.2020 про відмову у задоволенні скарги на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України у кримінальному провадженні № 0000950 від 29.10.2019 про відмову у визнанні її потерпілою.

Історія провадження
1. До слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000950 від 29.10.2019 про відмову у визнанні її потерпілою (далі постанова детектива).

2.Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.01.2020 (1-кс/991/3600/19) (далі ухвала слідчого судді) в задоволенні зазначеної скарги відмовлено.
3.21.01.2020 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на зазначену ухвалу слідчого судді (далі також апеляційна скарга).
4.Для розгляду зазначеної апеляційної скарги автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Вимоги і доводи апеляційної скарги
5.В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.01.2020 у справі № 991/2917/19 та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 на постанову детектива НАБУ задовольнити.
6.Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянт визнає, що статтею 309 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, до яких оскаржувана ухвала слідчого судді не належить. У той же час, з посиланням на статті 2, 7, 8, 9 КПК, вважає, що вона як скаржник все ж таки має право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, виходячи з загальних засад кримінального судочинства, у тому числі таких як верховенство права, законність прийнятих рішень, доступ до правосуддя та інші.
7.По суті апеляційної скарги зазначає, що ні оскаржувана постанова детектива, ні оскаржувана ухвала слідчого судді є не достатньо мотивованими, адже досудове розслідування фактично не проводилося, скаржниця не була допитана, обставини щодо завдання їй шкоди не перевірялися.
Позиції інших учасників судового провадження
8.Інші учасники судового провадження на цьому етапі не надали своїх позицій.
Оцінка та мотиви судді-доповідача
9.Суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, зокрема, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку (частина 4 статті 399 КПК).
10.Оскаржувана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, виходячи з наведеного нижче.
11.В апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК (частина 3 статті 392 КПК).
12.Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини 1 статті 284 КПК, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (частина3 статті 307 КПК).
13.У частинах 1 та 2 статті 309 КПК наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (частина 3 статті 309 КПК).
14.Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній (частина 2 статті 309 КПК).
15.Наведений перелік ухвал слідчого судді, постановлених за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора на стадії досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, розширеному тлумаченню не підлягає.
16.Відповідно до апеляційної скарги ОСОБА_2 оскаржується ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на постанову слідчого (детектива) про відмову у визнанні потерпілим.
17.Предметом розгляду слідчого судді, відповідно до оскаржуваної ухвали, було рішення детектива, оформлене постановою, яке полягало у відмові в визнанні ОСОБА_2 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000950 від 29.10.2019.
18.Ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.01.2020, яку оскаржує ОСОБА_2 , постановлена за результатами розгляду її скарги на постанову детектива НАБУ під час досудового розслідування.
19.Зазначена ухвала слідчого судді не передбачена як така, що може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування ні статтею 307 КПК, ні статтею 309 КПК.
20.Разом із тим, відповідно до висновку Верховного Суду України, який викладений в постанові від 12.10.2017 по справі № 5-142кс(15)17, у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини 3 статті 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи частини 4 статті 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі пункту 17 частини 1 статті 7 та частини 1 статті 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення частини 6 статті 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК. З наведеним висновком Верховного Суду України погодилася Велика Палата Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 по справі № 237/1459/17).
21.Беручи до уваги наведене, суддя-доповідач із урахуванням доводів адвоката, викладених у його апеляційній скарзі, має встановити чи передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини 3 статті 309 КПК, оскаржувана ухвала слідчого судді.
22.Вивчення резолютивної частини оскаржуваної ухвали слідчого судді дає підстави вважати, що слідчий суддя при її постановленні не вийшов за межі своїх повноважень. Тобто ця ухвала постановлена в межах повноважень слідчого судді, передбачених статтею 307 КПК.
23.Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя розглянув по суті скаргу ОСОБА_2 . За наслідками розгляду цієї скарги слідчим суддею прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги.
24.Враховуючи викладене вище, слід кваліфікувати оскаржувану ухвалу слідчого судді як таку, що передбачена пунктом 4 частини 2 статті 307 КПК.
25.Посилання в апеляційній скарзі на загальні засади кримінального судочинства не беруться суддею-доповідачем до уваги, оскільки повноважним і компетентним судом було розглянуто скаргу особи, права якої обмежуються, а право на висловлення своїх заперечень із рішенням слідчого судді може бути реалізоване в порядку, передбаченому частиною 3 статті 309 КПК.
26.Більше того, в ухвалі Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Крім того, в офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
27.Оскільки ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.01.2020 (1-кс/991/3600/19) не передбачена як така, що може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування, а її постановлення передбачено кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини 3 статті 307 КПК, а саме пунктом 4 частини 2 статті 307 КПК, то вона не може бути оскаржена в апеляційному порядку.
28.Отже, слід відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .
29.Керуючись частиною 4 статті 399 КПК, суддя-доповідач постановив:
1.Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.01.2020 про відмову у задоволенні скарги на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України у кримінальному провадженні № 0000950 від 29.10.2019 про відмову у визнанні її потерпілою.

2.Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1