Дата документу 08.04.2020 Справа № 554/6289/16-к
Провадження № 1кс/554/4566/2020
У Х В А Л А
Іменем України
м. Полтава «08» квітня 2020 року
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1
розглянувши в м. Полтаві скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 на постанову про від 18.03.2020 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001385,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 03.04.2020 р. звернувся до суду із скаргою на постанову від 18.03.2020 р. слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001385.
В скарзі вказав , що 27.10.2016 р. Октябрським районним судом м. Полтави скаргу ОСОБА_2 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001385, винесеної 18.07.2016 р. колишнім слідчим прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 задоволено, постанову скасовано. Однак слідчий ОСОБА_5 грубо порушуючи вимоги ст. 21 КПК України, умисно не усунув порушень, викладених в ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави від 27.10.2016 р., яка вступила в законну силу.
17.10.2016 р., прокурор, який здійснює процесуальне керівництво і контроль у кримінальному провадженні № 0001385- В.С.Рева, також не провівши будь-яких слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, і не усунувши недоліків, які вказані в ухвалі суду від 27.10.2016 р., виніс невмотивовану та незаконну постанову про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні, внаслідок чого, був відсторонений від керівництва у кримінальному провадженні №0001385. Вказане кримінальне провадження було направлено для проведення досудового розслідування в ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві.
21.01.2020 р. Октябрський районний суд м. Полтави розглянув скаргу ОСОБА_2 про відмову у визнанні останнього потерпілим у кримінальному провадженні №0001385 та направив на ім`я слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 клопотання про вчинення певних дій у даному провадженні. Однак слідча ОСОБА_3 , грубо порушуючи КПК України, не вивчивши матеріалів кримінального провадження № 0001385, направила на адресу ОСОБА_2 постанову про відмову у визнанні останнього потерпілим у даному кримінальному провадженні.
05.03.2020 р. Октябрським районним судом м. Полтави було розглянуто клопотання ОСОБА_2 від 03.02.2020 р. та зобов`язано слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 розглянути клопотання ОСОБА_2 від 03.02.2020 р. в порядку ст. 220 КПК України.
18.03.2020 р. слідчий ОСОБА_3 , так і не усунувши недоліки, викладені в ухвалах суду від 27.10.2016 р., 21.01.2020 р., 05.03.2020 р., винесла постанову про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001385. Дана постанова була направлена ОСОБА_2 27.03.2020 р.
Вважає вказану постанову незаконною та прохав скасувати постанову, винесену слідчим ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 від 18.03.2020 р. про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001385 і зобов`язати слідчого ОСОБА_6 визнати ОСОБА_2 потерпілим у даному кримінальному провадженні.
ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі. Скаргу підтримує в повному обсязі.
Слідчий Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи без її участі. В задоволенні скарги прохала відмовити, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження не встановлено факту спричинення діями колишнього прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 фізичної, майнової або моральної шкоди ОСОБА_2 , у зв`язку з чим прийнято рішення про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001385.
Дослідивши матеріали скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001385, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
СУ ТУ ДБР у м. Полтаві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001385 розпочате за заявою ОСОБА_2 щодо вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_2 з боку колишнього прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 .
03.02.2020 р. до ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві надійшло звернення ОСОБА_2 щодо надання доручення оперативному підрозділу у кримінальному провадженні № 0001385 від 01.06.2016 р. за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367 , ч.1 ст. 372 КК України з метою проведення допиту ОСОБА_2 та вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого .
Листом від 13.02.2020 р. ОСОБА_2 повідомлено про те, що він не наділений правом заявляти клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій під час досудового розслідування. Крім того, слідчим ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві виконано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05.03.2020 р. та розглянуто клопотання ОСОБА_2 від 03.02.2020 р. , в порядку ст. 220 КПК України.
Під час досудового слідства з`ясовано, що не встановлено факту спричинення діями колишнього прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 майнової або моральної шкоди ОСОБА_2 , у зв`язку з чим слідчим ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 винесено постанову від 18.03.2020 р. про відмову визнанні ОСОБА_2 потерпілим кримінальному провадженні №0001385.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом злочину, а при таких обставинах, встановлених під час досудового слідства, відсутня суспільна небезпека.
Стаття 307 КПК України передбачає обов`язковість виконання рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового провадження, де одним з рішень слідчого судді може бути: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію та відмову у задоволенні скарги.
Під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженню слідчим суддею приймалося лише одне з зазначених вище рішень, а саме: про скасування постанов слідчого про відмову визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, як зазначено вище, тобто - скасування рішення слідчого чи прокурора.
Крім того , слідчий суддя , вважає, експертиза може бути призначена та проведена лише у разі доведеності винних дій з боку ОСОБА_7 , а таких доказів в ході проведеного досудового розслідування не зібрано.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Мотивами прийняття рішення про відмову визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001385 є відсутність в діях колишнього прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367 , ч.1 ст. 372 КК України, що обґрунтовується наведеними доказами у матеріалах досудового розслідування.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч.4 ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Сформульовані в цій статті положення ґрунтуються на принципі презумпції невинуватості людини, відображеному в ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, де зазначається, що кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинуватим, поки винуватість його не буде доведена згідно із законом. Цей принцип закріплено в ч. 2 ст. 15 Кримінально-процесуального кодексу України. Презумпція невинуватості в кримінальному судочинстві має значення як правова гарантія встановлення істини у справі. При цьому, презумпція невинуватості пов`язується не лише з визнанням особи винною вироком, що набрав законної сили, вона поширюється і на осіб, чия причетність до вчинення злочину з`ясовується під час досудового провадження. У кримінальному судочинстві принцип презумпції невинуватості діє як система нормативних правил, що реалізуються в його стадіях, в окремих процесуальних діях і відповідних правовідносинах учасників. Будь-які припущення при вирішенні питання про вину особи доказами не можуть бути і значення не мають. Вони можуть бути використані лише для висунення версій, але не для обґрунтування вини. Такі припущення лише підтверджують сумнів, а він має бути витлумачений тільки на користь обвинуваченої особи.
Враховуючи вищевикладене, слідчою було прийняте правильне та вмотивоване рішення про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні №0001385.
Таким чином, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 про скасування постанови про від 18.03.2020 р. про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001385,-відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя : ОСОБА_1