Справа №463/999/20
Провадження №1-кс/463/691/20
У Х В А Л А

12 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 20 січня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000734 від 22.07.2019,

встановив:

скаржник звернулася із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 20 січня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000734 від 22.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.376-1 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 27.06.2019 вона скерувала поштою на адресу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові заяву про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, пов`язаного із внесенням завідомо недостовірної інформації до автоматизованої системи авторозподілу справ Сихівського районного суду м. Львова. У подальшому після звернення до суду із скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, відомості були внесені 22.07.2019 за №0000734.

Зазначає про отримання оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження 24.01.2020. З рішенням слідчого не погоджується, оскільки вважає, що таке постановлене з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, досудове слідство проведено не повно, не здійснено всі необхідні слідчі дії. Зокрема, зазначає, що слідчим не було проведено у повному об`ємі досудове розслідування, оскільки, як вбачається із оскаржуваної постанови слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення після допиту ряду свідків та вивчення статистики суду. Однак, як вбачається із матеріалів досудового розслідування, між свідченнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 наявні розбіжності, проте такі слідчим не були перевірені та усунуті. Вважає, що слідчий міг усунути розбіжності щодо повідомлення про перебування судді ОСОБА_3 в нарадчій кімнаті, шляхом аналізу часу розподілу конкретної справи та журналу судового засідання справи, яка зазначена в якості причини виключення судді з авторозподілу. Слідчий також міг допитати помічника та секретаря судді ОСОБА_3 з приводу того, чи вони повідомляли керівника апарату про прохання судді ОСОБА_3 виключити її з процесу розподілу справ через розгляд складної справи. Тожне усунувши розбіжності між свідченнями свідків, слідчий, на думку скаржниці, з невідомих підстав надав перевагу свідченням ОСОБА_6 , а також порушив вимоги ст.ст.2, 91 КПК України щодо повноти та об`єктивності досудового розслідування.

Враховуючи наведене просить суд скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 20 січня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000734. Розгляд скарги просить проводити без її участі.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. На адресу суду скерував матеріали кримінального провадження №0000734 та письмові заперечення.

У своїх письмових запереченнях слідчий ОСОБА_4 просить в задоволенні скарги відмовити з мотивів наведених у оскаржувані постанові, а також зазначає, що досудове розслідування проведене у повній відповідності із вимогами кримінального процесуального законодавства. Ним проведено всі необхідні слідчі дії, включно з тими про які клопотала скаржниця. На час прийняття постанови про закриття кримінального провадження встановлено всі обставини, які підлягали перевірці при проведенні досудового розслідування, надано належну оцінку всім матеріалам (в тому числі витребуваним доказам), допитано всіх заявлених свідків та осіб, відомості щодо яких містилися у заяві про вчинення кримінального правопорушення та підлягали перевірці у відповідності до її змісту, не було допущено неповноти або інших порушень, які б вказували на незаконність прийнятої постанови. Крім того зазначає, що заявником ОСОБА_3 не було заявлено клопотання про допит її помічника та секретаря у даному кримінальному провадженні, а також у зв`язку із тим, що останні не були свідками авторозподілу та на даний момент не працюють в Сихівському районному суді м. Львова, допит таких не проведено.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.306 КПК України визначений обмежений строк розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні заявниці та слідчого, враховуючи надані суду документи.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000734 від 22.07.2019, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2019 р. скаржниця скерувала поштовим відправленням на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові заяву про вчинення колишнім головою Сихівського районного суду м. Львова, суддею у відставці ОСОБА_5 , під час зайняття адміністративної посади голови цього суду, за попередньою змовою з керівником апарату суду ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України. На думку скаржниці злочинні дії вказаних осіб полягали в умисному внесенні неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, вчиненого службовою особою, яка має право доступу до цієї системи, за попередньою змовою групою осіб, що проявилося у безпідставному відключенні її та інших суддів Сихівського районного суду м. Львова від участі в авторозподілі судових справ в період з липня 2017 р. до жовтня 2017 р. Вказані дії, на думку скаржниці, були вчинені з метою впливу на визначення головуючого судді у конкретних справах.
Відомості на підставі вказаної заяви 22.07.2019 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000734.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 376-1 КК України полягає в умисному внесенні неправдивих відомостей чи несвоєчасному внесенні відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, несанкціонованих діях з інформацією, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду, чи іншому втручанні в роботу автоматизованої системи документообігу суду, вчиненому службовою особою, яка має право доступу до цієї системи, або іншою особою шляхом несанкціонованого доступу до автоматизованої системи документообігу суду.

Згідно оскаржуваної постанови від 20 січня 2020 року, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000734 від 22.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 Кримінального кодексу України, закрито у зв`язку з відсутністю у діях колишнього голови Сихівського районного суду м. Львова, судді у відставці ОСОБА_5 та керівника апарату Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було проведено допит в якості свідка колишнього голову Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_5 (на даний час суддя у відставці), який у своїх свідченнях заперечив наведені заявником звинувачення, покликаючись на відсутність у нього, чк голови суду, повноважень адміністрування автоматизованої системи авторозподілу справ в суді. Жодні дані з приводу проведення авторозподілу конкретних справ, наведених у заяві про злочин, йому не відомі. Також пояснив, що розподіл судових справ у період наведений заявницею чи в інший час ним не здійснювався та жодних вказівок з цього приводу він відповідальним особам не надавав. Додатково повідомив, що за попереднім місцем роботи ОСОБА_3 характеризувалась негативно, виявила конфліктний характер. Сама заявниця часто була відстуня на робочому місці, про це повідомлялося керівника апарату, з цього приводу виникали нештатні ситуації в суді, і її поведінка була часто предметом розгляду на нарадах суддів Сихівського районного суду м. Львова. Підтвердив, що в силу виконання своїх адміністративних обов`язків дійсно він періодично перебував поза межами суду, що об`єктивно впливало на можливість розподілу на нього судових справ, які надійшли в суд. Про зазначене він повідомляв керівника апарату суду, відповідно до порядку, визначеного рішенням зборів суддів, який було прийнято в 2015 році.
Також була допитана як свідок, керівник апарату Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_6 , яка заперечила обставини, викладені у заяві, надала пояснення про те, що авторозподіл судових справ здійснювався відповідно до вимог законодавства та рішення зборів суддів, яким керівника апарату було зобов`язано вносити до автоматизованої системи суду інформацію про обставини, які унеможливлюють здійснення автоматизованого розподілу справ за суддями. Щодо розподілу конкретних судових справ свідок пояснила, що у випадках, які викладені у заяві, участь у авторозподілі брали декілька суддів, в зв`язку з чим не може йти мова про реєстрацію справи на конкретного суддю. При розподілі справ враховувалися повідомлення голови суду про зайнятість, перебування суддів у нарадчій кімнаті або зайнятість у складних справах, а також враховувалися випадки відсутності заявника на її робочому місці та інші обставини. Свідком надано статистику розгляду справ заявником у порівнянні з іншими суддями на спростування покликань, викладених у заяві.

Крім того, ОСОБА_6 в ході допиту, про наявність будь якого тиску чи впливу зі сторони колишнього голови суду ОСОБА_5 на неї, або будь-якої домовленості стосовно порушення порядку проведення авторозподілу справ, не повідомляла.

Слідчим також допитано, як свідків працівників Сихівського районного суду м. Львова, які були зазначені у заяві скаржника, а саме ОСОБА_7 (головний спеціаліст з інформаційних технологій), ОСОБА_8 (помічник судді), ОСОБА_9 (секретар кримінальної канцелярії суду у відповідний період), які не підтвердили вказані у заяві обставини. Повідомили, що виконували своїх обов`язки відповідно до вимог законодавства та посадових інструкцій, робота у вказаний період здійснювалася ними у звичному режимі, про наявність будь-яких порушень при авторозподілі конкретних справ їм нічого не відомо.

Також допитані як свідки, судді Сихівського районного суду м. Львова: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , якими повідомлено, що всі судді мали співмірне навантаження, справи різних категорій, в усіх випадках виникнення обставин, які перешкоджали можливості участі судді в авторозподілі справ, повідомлявся керівник апарату суду, наголосили що їм невідомо про будь-які скарги або порушення при розподілі судових справ у суді. Особисто у них, запитань чи зауважень з цього приводу не виникало. Окремими свідками повідомлено про негативне ставлення заявника до колишніх співробітників, що на їх думку може бути єдиною підставою подання згаданої заяви.

Під час досудового розслідування витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження звіти про автоматичнийрозподілу справ, журнали судових засідань, ухвали у справах, в яких судові засідання проводились без технічної фіксації, положення про автоматизовану систему документообігу суду, положення про збори суддів Сихівського районного суду м.Львова, рішення зборів суддів Сихівського районного суду м.Львова від 30.06.2015р., табелі обліку використання робочого часу щодо суддів Сихівського районного суду м.Львова, накази голови Сихівського районного суду м. Львова про відпустки суддів, відрядження, направлення на навчання (липень-жовтень 2017), наказ про покладення на головного спеціаліста з інформаційних технологій обов`язків щодо забезпечення технічних питань роботи автоматизованої системи документообігу суду.
Порядок розподілу справ у судах загальної юрисдикції визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», процесуальним законодавством України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням ради суддів України від 26.11.2010 року №30, Інструкцією з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженою наказом ДСА України від 27.06.2006 року №68, а з 01.01.2014 року Інструкцією з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженою наказом ДСА України від 17.12.2013 року №173.

У відповідності до вимог ч.4,5 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Положенням «Про автоматизовану систему документообігу суду» затвердженим Рішення Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 передбачено, що збори суддів відповідного суду уповноважені розглядати питання стосовно порядку функціонування автоматизованої системи та визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ.

В ході досудового слідства встановлено, що рішення зборів суддів Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року, на день проведення яких були присутні 10 суддів, в тому числі і заявник ОСОБА_3 вирішено Для належного розгляду справ та дотримання передбачених законодавством строків їх розгляду, в тому числі тих, які підлягають негайному розгляду, керівнику апарату вносити до автоматизованої системи документообігу суду за повідомленнями суддів чи їх помічників відомості про обставини, які унеможливлюють здійснення за ними автоматизованого розподілу справ, а саме про перебування в нарадчій кімнаті, розгляд складних справ, які потребують значних затрат часу та інші обставини, що унеможливлюють здійснення автоматизованого розподілу за ними

З наведеного рішення зборів вбачається, що перелік обставин, що унеможливлюють здійснення автоматизованого розподілу судових справ на конкретного суддю не є виключним.

Частина 5 ст. 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що збори суддів обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов`язковими для суддів та працівників цього суду.

Отже, керівник апарату ОСОБА_6 , як працівник Сихівського районного суду м. Львова, була зобов`язана виконувати наведене вище рішення зборів суддів від 30 червня 2015 року, щодо встановлених особливості автоматизованого розподілу судових справ, включно з тими які вказані в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

Також на запит слідчого Схівським районним судом м. Львова надано протоколи автоматизованого розподілу справ вказаних в заяві ОСОБА_3 . З яких вбачається що авторозподіл таких справ здійснювався системою між кількома суддями, тобто двома і більше з збереженням принципу вірогідності, що унеможливлює реєстрацію справи на конкретного суддю.

Отже з наведеного вбачається, що в діях керівника апарату Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_6 відсутня об`єктивна сторона злочину передбачено ст. 376 -1 КК України у виді умисного внесення неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу суду.

У відповідності до вимог ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» голова суду не наділений повноваженнями здійснювати адміністрування внесення відомостей до автоматизованої системи документообігу суду. Також в ході досудового слідства та на стадій судового розгляду скарги не здобуто жодних даних, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_5 будь-яким чином впливав на порядок автоматизованого розподілу справ в Сихівському районному суді м. Львова в період вказаний в заяві про вчинення злочину.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і положенням закону про кримінальну відповідальність висновок слідчого про закриття кримінального провадження № 0000179 від 06.01.2016р. у зв`язку з відсутністю у діях колишнього голови Сихівського районного суду м. Львова, судді у відставці ОСОБА_5 , керівника апарату Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 26, 284, 303-307, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 20 січня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000734 від 22.07.2019.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 17 лютого 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1