Справа № 175/1932/20
Провадження № 1-кп/175/132/20
Вирок

Іменем України

18 червня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000472 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 09.04.2020 року приблизно о 19 год. 40 хв., знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник конфлікт з раніше не знайомим ОСОБА_7 .

Під час конфлікту із ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 , раптово виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень першому.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 , тримаючи у лівій руці розкладний ніж, завдав один удар ОСОБА_7 в область черевної порожнини, від якого ОСОБА_7 , впав на землю. Згідно висновку судово- медичної експертизи №1364е від 27.05.2020 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева, яке розпочинається раною на череві праворуч на межі умовної серединної лінії тіла та середньо-ключичної лінії з випадінням кишечника в рану (на відстані 112 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 3,5 см праворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в черевну порожнину, з подальшим наскрізним ушкодженням тонкої кишки та брижі тонкої кишки, з явищами внутрішньочеревної кровотечі.

Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Він виріс в Україні, закінчив Дніпропетровський інститут фізкультури, є тренером по боксу, розлучений, має дітей, які проживають окремо, заробляв на орендованому автомобілі Шевроле.

09 квітня 2020 року він закінчив роботу та пішов грати в нарди зі своїм знайомим ОСОБА_9 , біля будинку АДРЕСА_3 . Після роботи він вжив чекушку горілки, а під час гри в нарди вони вживали вино.

Він мав при собі складний ніж в лівій кишені штанів чорного кольору, який він використовував у побуті. Обставин конфлікту з потерпілим, який виник під час гри, він не пам`ятає, раніше він з потерпілим не був знайомий, удар він завдав потерпілому лівою рукою ножем у праву частину живота. Його знайомий ОСОБА_10 , намагався їх розборонити. Тільки після завдання удару ножем потерпілому він зрозумів, що сталось жахливе. Він бачив, як потерпілий упав на землю, а ОСОБА_10 , завдав йому тілесних ушкоджень. Невідома особа завдала йому постріли травматичною зброєю і вже потім його затримала поліція. Просив суд суворо його не карати і врахувати його щире каяття, відшкодування потерпілому збитків.

Потерпілий ОСОБА_7 , у судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим до конфлікту не був знайомий, є інвалідом третьої групи у зв`язку з виробничою травмою на нозі, яку отримав у 2015 році. У березні 2020 року він повернувся з Польщі, де був на заробітках.

09 квітня 2020 року він біля свого дому обрізав дерева та до нього у двір зайшов обвинувачений зі знайомим йому ОСОБА_9 , у не з тверезому стані та попросили дошку з нардами. Ці нарди були йому подаровані і були дуже для нього цінні. Приблизно через дві години він підійшов до ОСОБА_11 , і ОСОБА_12 , які сиділи на лавочці та попросив повернути нарди, але обвинувачений став лаятися та заперечувати. Тоді ОСОБА_10 , став між ними під час конфлікту, а обвинувачений в цей час завдав йому удар в правий бік живота ножем, який тримав у лівій руці. Після удару він побачив кров та впав на землю. Після того підвівся та самотужки дійшов до квартири, а його мати викликала поліцію і швидку.

Матеріальну шкоду йому було відшкодовано, але близько двох тижнів він перебував у лікарні. Просив застосувати до обвинуваченого покарання без позбавлення волі, оскільки пробачив обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників кримінального провадження визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допитом потерпілого ОСОБА_7 , дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого, та залученням довідки про інвалідність надану у судовому засіданні потерпілим.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, визнання провини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди. Але суд бере до уваги, що заподіяна шкода була усунута не обвинуваченим безпосередньо, а його рідними та при розгляді справ даної категорії справ - злочинів проти життя та здоров`я особи суд обов`язково вирішує питання відшкодування шкоди потерпілому, та державі за його лікування.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

Під час судового провадження, зокрема допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , він пояснив, а потерпілий ОСОБА_7 , підтвердив, що злочин скоєно у нетверезому стані після вживання алкогольних напоїв (горілки та вина). Потерпілий повідомив, що є інвалідом третьої групи і долучив суду посвідчення серії НОМЕР_1 від 12 липня 2016 pоку (а.с.29). Разом з тим, фабула обвинувального акту не містить посилання на вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

Враховуючи обмеження, встановлені ч.3 ст.337 КПК України, суд не може самостійно встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст.91 КПК України), оскільки це виходить за межі висунутого обвинувачення та погіршує становище обвинуваченого, а тому не вправі визнати обставиною, що обтяжує покарання «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння» і «вчинення злочину щодо особи з інвалідністю» у відповідності до п.6, п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_6 , суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, потерпілому відшкодовано матеріальну шкоду, на спеціальних обліках не перебуває.

Але досліджені в судовому засіданні характеризуючі матеріали щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме форма виводу щодо особи ОСОБА_6 , викликів працівників поліції «102» зафіксовано звернення №19991 від 04 липня 2019 року 10:10:08, де 04 липня 2019 року о 09:33 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04 липня 2019 року о 09:32 за адресою: АДРЕСА_4 , чоловік в стані алкогольного сп`яніння в маршрутному таксі №73 д/з НОМЕР_2 вибив скло. Чоловіка тримають, очікують на поліцію на перехресті пр. Пушкіна та пр. О.Поля (зупинка тролейбуса).

Звернення №2128 від 26 січня 2018 року 16:40:06, де 26 січня 2018 року о 16:29 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_6 , у стані алкогольного сп`яніння погрожує усіх вбити в сім`ї заявника ОСОБА_13 , має при собі ніж, сказав усе це дитині та пішов до квартири батьків (люди похилого віку) (а.с.к.п.52), що також характеризує обвинуваченого як особу, яка схильна до провокування конфліктів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Ці події підтвердженні самим обвинуваченим в ході його допиту.

Долучена до матеріалів кримінального провадження характеристика підписана сусідами, а не головою Новоолександрівської селищної ради, до якої відноситься с.Дослідне, де мешкає обвинувачений, а тому суд не приймає її як належну характеристику особи обвинуваченого.

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст. 65, 67 КК України, з урахуванням обставин справи і наслідків злочину, вчиненого обвинуваченим, суд враховує щирє каяття у судовому засіданні, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді реального позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті кримінального закону, вважаючи, що таке покарання буде справедливим і достатнім, відповідати особі ОСОБА_6 , і обставинам вчиненого ним злочину, враховуючи також високу ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину проти життя особи, а саме потерпілого, який є інвалідом третьої групи та заподіяні йому тілесні ушкодження, що спричинили негативні наслідки охоронюваним інтересами суспільства та недопущення в подальшому випадків жорстокого насильства, які стали ледь не звичайними у суспільстві.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. У справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 75,76 КК України навіть не зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим та відшкодування шкоди потерпілому, наявність на утриманні дітей, оскільки ця обставина не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та грубість його дій з негативними наслідками, внаслідок яких потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для призначення ОСОБА_6 , покарання зі звільненням його від відбування призначеного покарання в порядку ст.75 КК України, як про це в судових дебатах просив прокурор і сторона захисту, відсутні.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_6 , покарання у вигляді позбавлення волі суд, серед іншого, враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Крім того, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України віднесено до злочинів проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948), ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Позов про відшкодування шкоди за лікування потерпілого ОСОБА_7 , не заявлено.

Судові витрати на проведення експертиз відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

З огляду на вимоги ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з цього майна.

Керуючись ст.ст. 349, 364, 369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк покарання обчислювати по протоколу, складеному відповідно до ст.208 КПК України, тобто з 09 квітня 2020 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000472, а саме: складний ніж зі слідами РБК, запакований до паперового конверту, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, зрізи нігтьових пластин та змиви з обох рук, які запаковані у два паперових конверти, зразки крові потерпілого ОСОБА_7 , які поміщено до пробірки, зразки крові обвинуваченого ОСОБА_6 , які поміщено до одноразового медичного шприца після набрання вироком законної сили знищити.

Шашки для гри в нарди та фрагмент гральної дошки, які упаковано в сейф-пакет №ЕХР0221326, чорну спортивну кофту, чорно-сірі шкарпетки, труси чоловічі, сірі спортивні брюки, сині спортивні брюки зі слідами РБК, чоловіча кофта типу «тільняжка», спортивна кофта зі слідами РБК після набрання вироком законної сили повернути власникам.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 13 квітня 2020 року на чорну кофту, чорну футболку та чорні брюки, складний ніж з написом «Mil-Тес», біологічні зразки нігтьових пластин та змивів з долонь обох рук ОСОБА_6 .

Судові витрати за проведення експертиз відсутні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1