справа №176/370/20
провадження №1-в/176/78/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду, під час дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, під час трансляції із Жовтоводської виправної колонії №26, клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, -

з участю учасників судового провадження: прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 28.02.2020 року звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Своє клопотання мотивував ти, що він засуджений вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2017 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. При цьому на теперішній час відбув більше половини призначеного строку покарання, що надає йому право на застосування положень статті 82 КК України. Одночасно просив прийняти до уваги відсутність у нього стягнень та наявність заохочення за 4-й квартал 2019 року.

Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання підтримав у повному обсязі із зазначених в ньому підставі та просив замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким. Крім того додав, що наразі навчається, однак не працевлаштований.

Представник державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували у задоволенні клопотання засудженого, мотивуючи тим, що останній не став на шлях виправлення. Зокрема зазначали, що за період відбування покарання засуджений мав лише одне заохочення, стягнень не мав, працевлаштованим не був та трудових договорів не укладав. Окрім того, представник державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» наголошував на тому, що 21 листопада 2019 року на засіданні комісії по розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_3 було відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення, а тому вважає, що заявлене клопотання є передчасним. Окрім того, під час судового розгляду, представник «Жовтоводської виправної колонії №26» зазначив, що матерілами особової справи на засудженого не підтверджено наявність у останнього заохочення. Таким чином, слід вважати, що засуджений на сьогоднішній день не має заохочень.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та клопотання засудженого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 є засуджений вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2017 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2016 року залишено без змін. Зараховано ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 22.06.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Верховного Суду від 29.11.2018 року вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року щодо ОСОБА_3 змінено. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 22.06.2016 року по 28.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті судові рішення зилишено без змін.

Злочин вчинений ОСОБА_3 є умисним та відноситься до категорії тяжких злочинів.
За змістом статті 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
При цьому пунктом другим частини четвертої статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
На даний час ОСОБА_3 відбув більше половини строку покарання, а тому має правові підставі для застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Невідбутий строк засудженим, станом на день розгляду справи, становить 3 роки 10 місяців 5 днів. При цьому, суд враховує, що частину покарання /це майже 1 рік 5 місяців/ йому було зараховано в порядку ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Таким чином, майже 2 роки 10 місяців засуджений не відбував покарання, а останньому здійснено зарахування строку попереднього ув`язнення.

Разом з тим, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 судом встановлено, що останній з 24 червня 2016 року утримувався в умовах слідчого ізолятору та за вказаний період заохочень та стягнень не мав.
Починаючи з 16 січня 2018 року ОСОБА_3 відбуває покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)».

Одночасно, як підтвердили у судовому засіданні учасники, у період відбування покарання та на теперішній час ОСОБА_3 працевлаштованим не був, трудових договорів не укладав, стягнень не мав. При цьому, матеріали особової справи на засудженого не містять доказів застосування заохочення, про що зазначав засуджений в своїх поясненнях. Зазначені обставини також підтвердив представник колонії.

Водночас, за глибоким переконанням суду, відсутність стягнень, але при цьому і відсутність заохочень у засудженого ОСОБА_3 за весь час відбування покарання, враховуючи те, що вчинений ним злочин є умисним та відноситься до категорії тяжких, жодним чином не може доводити того, що він став на шлях виправлення.

Також не доводить намагання засудженого стати на шлях виправлення відсутні відомості щодо його працевлаштування або наявності у нього бажання працевлаштуватися та отримувати заробіток.

Таким чином, наведені вище обставини, у своїй сукупності, з урахуванням значного строку покарання, який залишилось відбувати ОСОБА_3 , не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення.

Із витягу з протоколу №45 від 21.11.2019 вбачається, що до такого висновку також прийшла і комісія по розгляду справ про переведення засуджених до ДСР.

Окрім того, суд бере до уваги засідання комісії Жовтоводської виправної колонії №26 від 10.10.2019 року, згідно якої засудженому ОСОБА_3 відмовлено у направленні матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення.

Зазначений протокол не ставить під сумніви такий висновок комісії, створеної адміністрацією установи, де засуджений відбуває покарання, оскільки лише адміністрація цієї установи систематично та безпосередньо спостерігає за процесом виправлення засудженого.

Враховуючи викладене, на теперішній час суд не вбачає підстав для заміни ОСОБА_3 невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому у задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537, 539, ч.2 ст.376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали проголошено 13.03.2020 року о 08-30 год.

Суддя