Справа № 438/568/20
провадження № 1-кс/438/113/2020
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу

07 травня 2020 року слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 30.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніш судимого,
за участі сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей ОСОБА_8 -

в с т а н о в и в :

Слідчий Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернулася з клопотанням до слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області, погодженим із заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000176 від 30.04.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
05 травня 2020 року слідчим СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , складено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дрогобича Львівської області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 29 квітня 2020 року близько 21 год.30 хв, перебуваючи поблизу першого під`їзду будинку №12 по вул.600-річчя Борислава у м.Бориславі, з корисливих мотивів та маючи умисел на викрадення чужого майна, скориставшись незачиненими дверима зі сторони пасажира автомобіля марки «Фіат» моделі «Добло», державний номерний знак НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_9 , проник до середини автомобіля та відчинив капот, з під-якого повторно, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Topla» 66Ah вартістю 1400 гривень, чим заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 на вказану суму.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є докази, зібрані у ході досудового розслідування, а саме: протокол огляду місця події від 29.04.2020, протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 30.04.2020, протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 30.04.2020, заява ОСОБА_5 від 30.04.2020, протокол огляду місця події від 30.04.2020, протокол пред`явлення речей для впізнання від 30.04.2020, протокол допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .
При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; підозрюваний неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, окрім цього 06.03.2020 Дрогобицькою місцевою прокуратурою Львівської області скеровано у суд обвинувальний акт стосовно останнього у кримінальному провадженні №0000090 від 23.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України; не має міцних соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається.
Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до неповнолітнього підозрювано7го ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також може незаконно впливати на потерпілого у цьому провадженні та вчиняти інші кримінальне правопорушення.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку із чим може переховується від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальне правопорушення, а тому менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.
Посилаючись на викладене, наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України та неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, тяжкість вчиненого злочину та тяжкість покарання, слідчий прохав обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів .
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримували, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому, прохали його задовольнити.
При допиті в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечує обґрунтованість пред`явленої підозри, просить обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту.
Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 просить застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Погоджується, що у неї втрачений зв`язок із сином. Останній її не слухається. Проте постарається прослідкувати за сином, при виконанні останнім запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що сторона захисту не заперечує обґрунтованість підозри. Погоджується із наявністю лише одного із ризиків, зокрема визначеного п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Інші ризики, визначені органом досудового розслідування, є безпідставними. Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо його підзахисного відсутні, просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Представник служби у справах дітей ОСОБА_8 вказала, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на обліку у службі у справах дітей. Із останнім неодноразово проводились співбесіди, проте неповнолітній відмовляється навчатись, не бажає виправлятись. Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.177,178,183,194 КПК України та п. «е» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно ч.2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Неповнолітній ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, санкцією закону передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вважаю необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
У п.48 рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чеботар проти Молдови», № 35615/06, від 13 листопада 2007 року, судом було зазначено, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим відповідно до ст. 5 §1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само необов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.
У судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2020 року неповнолітньому ОСОБА_5 у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за 0000176 від 30 квітня 2020 року пред`явлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Обґрунтування підозри підтверджується представленими такими доказами, зокрема : показами потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_5 , відображених у протоколах допиту потерпілого ОСОБА_9 від 30 квітня 2020 року, додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 30 квітня 2020 року протокол допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 від 05 травня 2020 року, а також слідчими діями: протокол огляду місця події від 29 квітня 2020 року, протокол огляду місця події від 30 квітня 2020 року, протокол пред`явлення речей для впізнання від 30 квітня 2020 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. («O. v. Norway», n. 33926).
«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. («Гаважук проти України», п. 63654); («Мурукін проти України», п. 34); («Буряга проти України», п. 54655); («Фельдман проти України», п. 68656).
Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).
ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.
Між тим, долучені до матеріалів клопотання матеріали: покази потерпілого та підозрюваного, а також проведені слідчі дії вказують на подію складу інкримінованого злочину, про те вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків задекларованих в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчим та прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні.
Разом з тим, під час розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, наявність виключних обставин для тримання неповнолітнього підозрюваного під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинені злочинів проти власності, зокрема вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 03 грудня 2019 року неповнолітнього підозрюваного було засуджено за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75, 104 КК України останній був звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки. Крім цього, вироком Залізничного районного суду м.Львова від 27 січня 2020 року неповнолітнього підозрюваного було засуджено за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75, 104 КК України останній був звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 року. Проте, належних висновків неповнолітній підозрюваний не зробив, маючи непогашену судимість за вчинення тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості проти власності, на шлях виправлення не став, будучи звільненим від відбуття призначених покарань під час іспитового строку, продовжує вчиняти умисні злочини проти власності, відповідно наявна достатня підстава вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі, продовжуватиме вчиняти злочини пов`язані із незаконним заволодінням чужим майном, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України
Приймаючи до уваги наявність вищезазначеного ризику, вважаю, що наведене свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж застосування стосовно до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний не працює, не має міцних соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, вік і стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
Разом із тим, згідно положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною 4 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, з умовою достатньої гарантії виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і не може бути завідомо непомірним для нього, а відповідно ч. 5 ст. 182 цього Кодексу розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, при визначенні розміру застави, слідчий суддя, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення проти власності, в скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу, а також беручи до уваги майновий стан, дійшов висновку щодо визначення застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 40 (сорока) тисяч 540 (п`ятсот сорок) гривень.
Керуючись положеннями ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вбачає за необхідне зазначити, що в разі внесення застави на підозрюваного будуть покладені обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із м.Борислава Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.2 ч.5 ст.182, ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.
Обрати неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дрогобича Львівської області, громадянину України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Час тримання під вартою рахувати підозрюваному ОСОБА_5 з моменту звернення даної ухвали до виконання.
Розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначити у у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 40 (сорока) тисяч 540 (п`ятсот сорок) гривень.
На підставі ст.194 КПК України у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із м.Борислава Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання. У випадку внесення застави вказані обов`язки покладаються на строк не більше двох місяців.
Копію ухвали скерувати на виконання у Бориславське відділення поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1