Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 травня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Катеринівська ВК (№46)», матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції ОСОБА_5 (далі прокурор), на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року якою відмовлено у задоволенні подання ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії Сарненської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Дивин Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого,

від відбування покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах засуджений та прокурор просять оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою подання ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії Сарненської РДА задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Згідно оскаржуваної ухвали, відмовлено у задоволенні подання ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії Сарненської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та незастосуванню закону, який підлягав до застосування. Доводить, що наявні у матеріалах справи дані, які характеризують особу засудженого та його ставлення до праці, дозволяють зробити висновок про те, що, незважаючи на наявність одного стягнення, яке було накладено на останнього 08.04.2019 (до прибуття в ДУ «Катеринівська ВК (№46)», він довів своє виправлення, а тому, у відповідності до вимог ст.81 КК України, до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в поданій апеляційній скарзі вважає, що оскаржувана ухвала є необгрунтованою, немотивованою та постановленою з істотними порушеннями норм кримінально-виконавчого законодавства. Доводить, що суд відмовляючи у задоволенні подання з підстав відсутності доказів щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_4 після звільнення з місць позбавлення волі, належним чином не врахував те, що він є інвалідом ІІІ-групи та з 2014 року отримує пенсію та соціальні виплати, що підтверджує наявність у засудженого стабільного щомісячного заробітку. Крім того, засуджений вказує про наявність у нього постійного місця проживання та про помилкове зазначення в оскаржуваній ухвалі про те, що він відбуває покарання за ст.185 ч.3, ст.185 ч.2, ст.186 ч.2 та ст.ст.70, 71 КК України. Однак востаннє до нього положення ст.71 КК України не застосовувались та звільнявся він за закінченням строку відбуття покарання. Вважає, що приймаючи до уваги його позитивну характеристику, наявність в нього інвалідності ІІІ групи, джерел стабільного щомісячного доходу, є всі підстави для задоволення подання про його умовно-дострокове звільнення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання, зазначив в оскаржуваній ухвалі, що ОСОБА_4 на даний момент не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про виправлення та перевиховання останнього.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та засудженого ОСОБА_4 , які підтримали апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, дослідивши матеріали провадження в заявлених межах, колегія суддів керується наступним.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.186 ч.2, ст.70 ч.1, ст.70 ч.4 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Після відбуття ОСОБА_4 більше двох третин строку призначеного покарання, адміністрація ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережна комісія Сарненської районної державної адміністрації звернулися до Сарненського районного суду Рівненської області з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання.

Сарненський районний суду Рівненської області приймаючи рішення про відмову в задоволенні такого клопотання виходив з того, що засуджений ОСОБА_4 на даний момент не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про виправлення та перевиховання останнього.

Перевіривши доводи поданих засудженим та прокурором апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого та подання ДУ «Катеринівська ВК №46» і спостережної комісії Сарненської РДА про умовно-дострокове звільнення, дійшов поспішних висновків, зважаючи на наступне.

Пунктом 2 ч.1 ст.409 КПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно п.2 ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Положення п.2 ч.3 ст.81 КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів судової справи, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.186 ч.2, ст.70 ч.1, ст.70 ч.4 КК України, санкція найтяжчого з яких передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 (п`ять) років.

Статтею 12 КК України встановлено, що тяжким злочином є злочин за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 (п`ять), але не більше 10 (десяти) років.

Тобто, ОСОБА_4 засуджений за скоєння тяжкого злочину і на даний час відбув більше двох третин строку покарання.

З оскаржуваної ухвали та матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_4 працевлаштований днювальним гуртожитку відділення на добровільних засадах, на профілактичному обліку не перебуває, правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи дотримується, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, стосунки підтримує із засудженими позитивної спрямованості.

Крім того, згідно виданої начальником ДУ «Катеринівська ВК (№46)» характеристики на засудженого ОСОБА_4 , останній під час перебування в установі зарекомендував себе позитивно, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та, за сумлінне і добросовісне ставлення до поставлених завдань та доручень, заохочувався один раз правами начальника установи.

Також колегія суддів зважає на той факт, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ-групи та з 2014 року отримує пенсію та соціальні виплати, що підтверджує наявність у засудженого стабільного щомісячного доходу.

Виходячи з обставин судового провадження, враховуючи характеризуючі дані й те, що засуджений працевлаштований в установі, де характеризується позитивно та мав заохочення за сумлінне ставлення до поставлених завдань та доручень, зразкову поведінку, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 на даний момент довів своє виправлення. Вказана позиція була підтримана прокурором як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вирокомЛуцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , скасувати.

Подання ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії Сарненської РДА задовольнити.

Звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та оскарженнню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3