В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.04.2020 Справа №607/23353/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001758 від 12 червня 2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крогулець Гусятинського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, котрий проживає по АДРЕСА_1 , судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2010 року за ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого 17 квітня 2014 року по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6 -

В С Т А Н О В И В :

12 червня 2019 року близько 17 год. 30 хв. в ОСОБА_3 , який перебував по АДРЕСА_2 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 червня 2019 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Живова, 11, в м. Тернополі на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, діючи умисно, наніс один удар лівим коліном в кисть лівої руки ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив останньому травматичний вивих першого пальця лівої кисті в ділянці п`ястково-фалангового суглоба, який за ступенем тяжкості належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу.

7 квітня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України за встановлених у пред`явленій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, а також зобов`язався не відвідувати торговельних кіосків та прилеглу територію радіусом 50 м. по вул. Живова, 11, в м. Тернополі, в яких здійснює свою господарську діяльністю ОСОБА_5 .

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 , а саме за ч 1 ст.122 КК України - у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.

Із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю один рік, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає , покладені на нього судом, на підставі ст. 76 КК України, обов`язки у період дії іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення, укладену між останнім та обвинуваченим та просив її затвердити.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 підтримав угоду про примирення та просить суд її затвердити. При цьому, обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, а також надав свою згоду на призначення йому узгодженого угодою покарання.

Прокурор в судовому засіданні завив, що дана угода не підлягає до затвердження, через м`якість узгодженого сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_6 клопотала перед судом про затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

З огляду на винесення вироку з призначенням покарання не пов`язаного із позбавленням волі, обраний раніше ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши його із зали суду, поклавши на нього обов`язок прибувати до суду та прокурора за першою вимогою.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити укладену 7 квітня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язок прибувати до суду та прокурора за першою вимогою терміном до 6 червня 2020 року .

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1