Справа № 709/165/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року смт Чорнобай
Слідчий суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , потерпілого - ОСОБА_3 , слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування вказаного клопотання зазначалося, що у провадженні Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000827 від 27 вересня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 365 КК України. Під час розслідування іншого кримінального провадження
№ 0000733 проведена почеркознавча експертиза документу "Умови кредитування по програмі іпотечний кредит", за результатами якої встановлено, що ОСОБА_3 зазначений документ вірогідно не підписував. Водночас потерпілі зазначали, що на момент видачі кредитів ОСОБА_3 і ОСОБА_6
ПАТ АБ "Укргазбанк" не мав відповідної ліцензії, тобто не мав права видавати валютні кредити. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні
№ 0000827 Чорнобаївським районним судом Черкаської області призначенні експертизи, зокрема судово-економічну. Отримавши у вказаному банку кредит у валюті Євро ОСОБА_3 уклав кредитний договір, а ОСОБА_5 - договір іпотеки, згідно з яким в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором остання передала банку в заставу квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності. На даний час ПАТ АБ "Укргазбанк" подав до суду позов у цивільній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачем в якій є ОСОБА_5 . Крім того, працівники
ПАТ АБ "Укргазбанк" намагалися проникнути у вказану квартиру, що стало підставою для звернення ОСОБА_5 із заявою до поліції.
Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали уточнення до вказаного клопотання, відповідно до змісту якого просили з метою збереження майна вжити процесуальних заходів у вигляді обмеження нотаріальних та реєстраційних дій відносно нього, а також протидіяти фізичному захопленню майна.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та пояснив, що квартира, на яку пропонується накласти арешт, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому з метою уникнення її відчуження слід обмежити нотаріальні та реєстраційні дії щодо неї.
Слідчий СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 при вирішенні клопотання покладалася на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до змісту якої клопотання підтримала та просила провести його розгляд за її відсутності.
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_7 та слідчого ОСОБА_4 , вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив таке.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Як зазначено у ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до п. 1. ч. 2 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, з-поміж іншого, збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Водночас речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Таким чином належна на праві власності потерпілій ОСОБА_5 квартира не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна також допускається з метою забезпечення, зокрема відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Таким чином наведеними нормами КПК України передбачено можливість накладення арешту на майно, зокрема підозрюваного, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Натомість положеннями КПК України не передбачено можливості накладення арешту на майно потерпілого у кримінальному провадженні, тим більше останній взагалі не наділений процесуальним правом для звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на належне йому на праві власності майно.
Крім того, на переконання слідчого судді посилання потерпілими ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на норми Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві" є безпідставним, оскільки його положення встановлюють підстави та регулюють порядок здійснення заходів, спрямованих на забезпечення особистої безпеки учасників кримінального провадження, а також схоронності їх майна.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 236, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про арешт майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її отримання безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1