Справа № 761/5907/20
Провадження № 1-кс/761/3956/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000251 від 25 березня 2019 року, клопотання про накладення арешту,

У С Т А Н О В И В :

Старший слідчий з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , згідно якого просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку квартири за місцем проживання директора ТОВ Пауер Інжиніринг ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (грошові кошти в загальному розмірі 2 040 000 гривень).

Відповідно до змісту клопотання, СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000251 від 25 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

28 травня 2019 року, за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді проведений обшук, в ході якого вилучено майно, яке є предметом клопотання.

Далі, як зазначає слідчий, вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 майно (грошові кошти у розмірі 2 040 000 гривень) визнано речовими доказами, оскільки на підтвердження походження даних коштів жодних документів надано не було, що, на думку слідчого, може бути використано як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.
Представники володільця майна адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явились, просили проводити судове засідання без їх участі, а також, кожен окремо, надали письмові заперечення проти задоволення вказаного клопотання.

Слідчий в судове засідання також не з`явився.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, письмові заперечення представників володільця майна, заслухавши думку слідчого, слід дійти до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання, СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000251 від 25 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

28 травня 2019 року, за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведений обшук, в ході якого вилучено майно, яке є предметом клопотання.

29 травня 2019 року слідчим з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000251 від 25 березня 2019 року майна, що було вилучено за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме, готівкових грошових коштів в загальному розмірі 2 040 000 (два мільйони сорок тисяч) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В той же час, в матеріалах клопотання відсутні належні дані, а також і не доведено слідчим в судовому засіданні, що майно, яке було вилучено за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , має протиправне походження та може бути використано як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, при цьому, як також вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не здійснювалось.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Що ж стосується постанови слідчого з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000251 від 25 березня 2019 року майна, яке було вилучено за місцем проживання директора ТОВ Пауер Інжиніринг ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , то слід зазначити, що в цій постанові слідчий не навів обґрунтованих даних, які б безсумнівно вказували, що зазначене майно, відповідно до ст. 98 КПК України, має реальні ознаки речового доказу.
Крім того, на тимчасово вилучене майно, яке є предметом клопотання, накладався арешт, який в подальшому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 04.02.2020 був скасований. Також, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 21.02.2020 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_3 про арешт коштів на загальну суму 2040000 гривень, які є предметом даного клопотання. При цьому, наведені грошові кошти були повернуті ОСОБА_5 шляхом перерахування на банківський рахунок останнього, відкритий у АТ «Піреус банк МКБ».
За таких обставин, керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, готівкових грошових коштів в загальному розмірі 2040000 (два мільйони сорок тисяч) гривень відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1