Дата документу 20.02.2020 Справа № 334/8791/19
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/199/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/8791/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 грудня 2019 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 із забороною користуватися вказаним автомобілем.
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді. Посилалася при цьому на те, що з моменту вилучення майна не було здійснено будь-яких дій щодо виявлення слідів злочину, проведення огляду спеціалістом чи експертом.
Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти апеляційної скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із наданих матеріалів, 26 грудня 2019 року, близько о 07 год. 30 хв., водій ОСОБА_9 керуючи автомобілем«ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі Харків-Сімферополь з боку вул.Чарівна в напрямку вул.Миколи Корищенка в м.Запоріжжі. Під час руху на регульованому перехресті автодороги Харків-Сімферополь - вул.Стартова, водій ОСОБА_9 , виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав переваги у русі водію ОСОБА_10 , який керуючи автомобілем «Рено-21», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух прямо у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів. В результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікарні.

Органами досудового розслідування дане кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками ч.1 ст.286 КК.

26 грудня 2019 року, під час огляду, автомобіль «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 тимчасово затримано та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Враховуючи, що вищезазначений автомобіль є речовим доказом, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зберіг на собі сліди злочину, слідчий просив задовольнити клопотання.

Слідчий суддя, з посиланням на ч.1 ст.170 КПК задовольнив зазначене клопотання посилаючись на те, що у судовому засіданні доведено обґрунтованість поданого клопотання.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону та виходячи із підстав заявленого клопотання випливає, що прокурор та слідчий повинні довести, у даному конкретному випадку, що майно, яке на їх думку, підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Судова колегія вважає зазначені вимоги закону, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004575 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК.

Зазначений у клопотанні транспортний засіб був вилучений в ході огляду місця події - дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 26.12.2019 року транспортний засіб отримав характерні для обставин події ДТП механічні пошкодження (а.с. 4-7), тобто є підстави вважати, що він зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК.

Тобто, вилучене майно відповідає критерію речового доказу, зазначеного у ст.98 КПК, а тому його вилучення в ході огляду та подальше накладення арешту з метою збереження як речового доказу відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 грудня 2019 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4