Справа № 202/6860/19
Провадження № 1-кс/202/1821/2020
УХВАЛА
Іменем України
02 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000279 від 23.03.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000279 від 23.03.2019 року.

Обґрунтовуючи подану скаргу, заявник вказує, що 21.02.2020 року під час розгляду його скарги в порядку ст. 303 КПК України він дізнався, що у кримінальному провадженні № 0000279 від 23.03.2019 року слідчим 30.01.2020 року була винесена постанова, якою йому відмовлено у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Підставами для визнання його потерпілим він зазначав, що 01.02.2020 року ОСОБА_5 був залучений в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000279 від 23.03.2019 року у зв`язку з незаконним заволодінням його домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . 01.01.2019 року між ним, заявником, та ОСОБА_5 був укладений договір оренди зазначеного домоволодіння.

Підставою для відмови у визнанні потерпілим слідчий зазначив те, що досудовим розслідуванням не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями невстановлених осіб відносно майна ОСОБА_5 та спричиненням йому майнової шкоди. Далі в оскаржуваній постанові зазначено, що договір оренди не дає права орендарю на володіння та розпорядження об`єктом нерухомого майна, що в свою чергу обґрунтовує відсутність причинно-наслідкового зв`язку.

Така відмова є безпідставною та такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства з огляду на наступне.

На момент вчинення дій, які позбавили ОСОБА_5 права власності, він, заявник, був законним користувачем майна. Разом з втратою ОСОБА_5 права власності він фізично втратив право користування предметом оренди.

У зв`язку з викладеним, заявник просив скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 30.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000279 від 23.03.2019 року та визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0000279 від 23.03.2019 року, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000279 від 23.03.2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

28.01.2020 року ОСОБА_3 звернувся до СУ ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про залучення його у кримінальному провадженні № 0000279 від 23.03.2019 року як потерпілого.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.01.2020 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого.
Вказана постанова обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями невстановлених осіб відносно майна ОСОБА_5 та спричиненням майнової чи будь-якої іншої шкоди ОСОБА_3 , разом з тим договір оренди не дає права орендарю на володіння та розпорядження об`єктом нерухомого майна, що в свою чергу також обґрунтовує відсутність вказаного вище причинно-наслідкового зв`язку. В ході розгляду заяви ОСОБА_3 та матеріалів кримінального провадження № 0000279 від 23.03.2019 року встановлено наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_3 про визнання потерпілим подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України.
Пунктом 5 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.

Дослідивши постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 28.01.2020 року про залучення його до провадження як потерпілого на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя доходить висновку, що слідчим належним чином не вмотивовано вказане рішення. Слідчим в оскаржуваній постанові не наведені підстави, визначені ч. 3 ст. 55 КПК, які виключають визнання особи потерпілою, та мотиви прийняття такого рішення, тобто правового обґрунтування відсутності підстав щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим оскаржувана постанова не містить. Водночас встановлено, що 01.01.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір оренди домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на сім років. На момент вчинення дій, які позбавили ОСОБА_5 права власності, ОСОБА_3 був законним користувачем майна та разом з втратою ОСОБА_5 права власності він фізично втратив право користування предметом оренди. Отже, було порушено законне право ОСОБА_3 на користування нерухомим майном, котре можливо було незаконно відчужено у власника.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що слідчим належним чином не вмотивовано рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання особи потерпілою, у зв`язку з чим оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою, тому постанова підлягає скасуванню.

В той же час, слідчий суддя не вбачає правових підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим, оскільки чинний КПК України не передбачає окремої процесуальної дії - визнання особи потерпілою, тому особа, яка звернулася із заявою про залучення її до провадження в якості потерпілої, вважається потерпілою особою до тих пір, доки їй не буде відмовлено вмотивованою постановою слідчого або прокурора. Права потерпілого відновлені слідчим суддею шляхом скасування незаконної постанови слідчого в передбачений п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України спосіб. У разі повторного порушення прав потерпілого прокурором потерпіла особа буде мати право захищати свої права у такий саме спосіб. Але слідчий суддя не має правових підстав захищати ще не порушені права потерпілого у випадку можливої повторної відмови слідчого винести відповідну постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Керуючись ст. ст. 303, 306, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.01.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000279 від 23.03.2019 року скасувати.
У задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1