15.06.2020
Справа № 639/4054/18
Провадження № 1-кп/642/424/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,
встановив:
В судове засідання не з`явились потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , подали заяви про розгляд справи у їхньої відсутності.
Прокурор ОСОБА_3 , вважала необхідним відкласти судовий розгляд для виклику вказаних потерпілих. Інші учасники процесу погодились з думкою прокурора.

Суд приходить до висновку, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 322 К;ПК України судовий розгляд слід відкласти у зв`язку з неявкою вказаних потерпілих, та викликати їх в судове засідання.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до нього вказаного запобіжного заходу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_18 вважав за можливе призначити судовий розгляд, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, посилаючись на те, що строк дії запобіжного заходу спливає, ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а кримінальне провадження по суті не розглянуте. ОСОБА_5 раніше судимий, ухилявся від слідства, тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.
Виходячи з наведених положень судом постановлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що за вказаною адресою проживає цивільна дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_19 , яка надала згоду на застосування домашнього арешту щодо обвинуваченого за вказаною адресою.

Обвинувачений ОСОБА_5 послався також на на те, що у нього є мати похилого віку, яка потребує його догляду.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд виходить з такого.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Строк тримання під вартою обвинуваченого ухвалами суду продовжувався, та ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2020 року продовжено до 22 червня 2020 року.

Закінчити судовий розгляд до спливу вказаного строку тримання під вартою обвинуваченого є неможливим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою суд повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд приходить до висновку про наявність стосовно нього ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки він обвинувачується у вчиненні ряду тяжких корисливих кримінальних правопорушень, санкцією ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів. Стосовно нього ухвалою слідчого судді було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак він ухилявся від слідства, у зв`язку з чим була винесена ухвала Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.08.2019 про дозвіл на його затримання з метою приводу, після чого щодо нього було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. ОСОБА_5 не має офіційного джерела доходу.

Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вказані ризики на даний час не зменшились, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, про що просить обвинувачений, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, суду не надано даних щодо власника квартири, за місцем знаходження якої обвинувачений просить обрати домашній арешт, так і доказів, що він проживає з ОСОБА_19 однією сім`єю.

З урахуванням наведеного, доводи сторони захисту не є обставинами, достатніми для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин слід продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відкласти судове засідання на 6 липня 2020 року 11 год. 00 хвил. у зв`язку з неявкою потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, до 13 серпня 2020 року включно.
Строк дії даної ухвали в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до 13 серпня 2020 року включно.
Повторити виклик потерпілих.
Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження строку тримання під вартою до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення, а обвинуваченим- з дня вручення йому копії ухвали, в інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1