Справа № 473/1871/20
Номер провадження1-кп/473/255/2020
ВИРОК
іменем України

"01" липня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження № 0000662 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, який не працює, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України не судимого,
- в скоєні злочинів, передбачених ч.3 ст.297 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.04.2020 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_5 з невстановленою особою, матеріaли стосовно якої виділено y окреме кримінaльне провадження, розпивaли спиртні напої в магaзині «Гермес», розташованого по вул. Микайлівська, 96, в м. Вознесенську Миколаївської області. В ході чого ОСОБА_5 запропонував здiйснити викрадення на кладовищi невстановленiй особі, на що остання погодилася. Після чого ОСОБА_5 спільно з невстановленою особою прибули на кладовище «Прогрес», розташоване по вул. Корольов, в м. Вознесенську Миколаївської області, де ОСОБА_5 з невстановленою особою, помітили могилу ОСОБА_6 , яка була огороджена металевою секцією з одного боку, розміром 3х0,86 м., блакитного кольору, загaльною вартістю 516 гривень, яку вирішили викрасти. ОСОБА_5 спільно з невстановленою особою, виконуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив, маючи на меті викрадення металевої огорожі на місці поховання, користуючись тим, що за ними ніхто не спостерігає та не може завадити їх злочиній діяльності, разом дістали з землі секцію металевої огорожі, яка була в послідyючому винесена за територію кладовища.

04.04.2020 року приблизно о 19.30 год. ОСОБА_7 спільно з невстановленою особою, повернувшись на територію кладовища, помітили, могили ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , якi були огороджені трьомa металевими секціями, кожна розміром 2,50х0,98м., коричневого кольору, загальною вартістю 392 гpивні, якi вирішили викрасти. ОСОБА_7 спільно з невстановленою особою, виконуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив, маючи на меті викрадення секцій металевої огорожі на місці поховання, користуючись тим, що за ними ніхто не спостерігає та не може завадити їх злочинній дiяльності, разом дістали з землі секції метaлевих огорож, якi були вкопані у землю та впослідуючому винесли за територію кладовища.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєні злочинів, передбачених ч.3 ст.297 КК України, визнав повністю і пояснив, що 04.04.2020 року він разом з ОСОБА_11 в магазині вживали спиртні напої. Потім вирішили піти на кладовище «Прогрес» та викрасти старі огорожі з могили. Вони вдвох пішли на кладовище де побачили біля однієї з могил частини огорожі, вони забрали ці залишки огорожі. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_11 пішли на місце на кладовищі, яке розташоване метрах в п`ятнадцяти від могили, де вони забрали частину огорожі, де побачили три могили, які були огороджені однією огорожею, яка складалась з трьох секцій, а четверта секція була відсутня. Вона забрали ці секції огорожі та винесли з кладовища. Коли вони поклали ці секції на землю до них під`їхали двоє чоловіків та викликали поліцію. При цьому ОСОБА_11 втік, а ОСОБА_5 залишився та про все добровільно розповів працівника поліції. В скоєному щиро кається. Шкода потерпілим відшкодована.

Потерпіла ОСОБА_12 пояснила суду, що на кладовище «Прогрес» поховані її батьки, біля трьох могил вона поставила огорожу. Їй зателефонували з поліції та повідомили про крадіжку огорожі. ОСОБА_5 повністю відшкодував їй шкоду, просить волі його не позбавляти.
Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції. Суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились в нарузі над могилою, вчиненою повторно за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, належить кваліфікувати за ч.3 ст.297 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, а саме те, що це є тяжкий злочин, висновок досудової доповіді, згідно якого орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, але враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, думку потерпілих, які просили обвинуваченого волі не позбавляти, те, що він позитивно характеризується, в силу ст..89 КК України не судимий, відшкодування потерпілим завданих збитків, та вважає можливим, на підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд також враховує вимоги ч. 2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд вважає, що, відповідно до ст.65 КК України, даний вид покарання відносно ОСОБА_5 буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст..100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати виним в скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст.297 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, передбачені ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_5 з під варти в залі судового засідання.
Речові докази: одну секцію металевої огорожі прямокутної форми довжиною 3,0 м. та висотою 0,86 м., що складається із металевих прутів діаметром 1,0см. кожен в кількості 19 одиниць вертикально розміщених та 2 прутів горизонтально розміщених, які передані на зберігання наглядачу кладовища ОСОБА_13 , повернути потерпілій ОСОБА_14 , як власниці. Три секції огорожі металеві прямокутної форми довжиною 2,5 м. та висотою 0,98 м., що складається із металевих прутів діаметром 1,0 см. кожен в кількості 14 одиниць вертикально розміщених та 2 прутів горизонтально розміщених кожна секція, які передані на зберігання наглядачу кладовища ОСОБА_13 , повернути потерпілій ОСОБА_12 , як власниці.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1