УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегією суддів у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.08.2017 року за №0003149 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсона, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-

встановив:
На даний час триває судовий розгляд даного кримінального провадження.

До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під домашнім арештом.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під домашнім арештом, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під домашнім арештом, не зменшились, а також тяжкістю злочину, який йому інкримінується.

Обвинувачений та захисник заперечили проти клопотання прокурора, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на менш суворий особисте зобов`язання.

Дослідивши заявлені клопотання, заслухавши думку з цього приводу учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При цьому, за змістом ч.ч. 3, 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під домашнім арештом, якщо прокурор не доведе, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під домашнім арештом.

Суд вважає, що прокурор не надав суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що ризики, заявлені на час прийняття рішення про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на даний час не зменшилися та існують обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

Обставин на підтвердження того, що з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом, прокурором також не доведено.

Тому фактично на даний час підставами для продовження тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом є тяжкість злочину, який йому інкримінується та можливість обвинуваченого впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з огляду на те, що ці особи на даний час у судовому засіданні не допитані.

При вирішенні клопотань щодо запобіжного заходу суд враховує той факт, що дане кримінальне провадження перебуває на розгляді тривалий час.

Крім цього, виходячи зі змісту ст. 178 КПК України суд у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, встановлених у ст. 177 цього ж Кодексу, на підставі наданих сторонами матеріалів має оцінити в сукупності всі обставини, передбачені цією статтею, і зокрема, відповідно до п. 9 цієї самої статті, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов раніше застосованих запобіжних заходів для встановлення достатнього ступеня суворості запобіжного заходу, який має бути застосований до нього.

Доказів порушення обвинуваченим умов застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту прокурор не надав.

За правилами ч. 4 ст. 194 КПК України суд має право застосувати до підозрюваного, обвинуваченого інший, більш м`який, запобіжний захід, якщо прокурор не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявних ризиків, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З огляду на наведене, оцінивши наведені вище дані у сукупності, а також враховуючи те, що умови застосованого раніше до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту він не порушував, суд вважає, що встановлені судом обставини не є достатніми та переконливими для висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під домашнім арештом і не знаходить підстав для задоволення заявленого прокурором клопотання та вважає за можливе задовольнити клопотання сторони захисту про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 331, 376 КПК України, суд -

постановив:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом відмовити.

Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_7 на строк до 20 березня 2020 року наступні обов`язки:

1)прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини, - завчасно повідомляти суд про таку неможливість, а також про причини неможливості прибуття;

2)не відлучатися з місця своєї реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватися від спілкування із свідками, допитаними під час судового розгляду цієї справи.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання ним зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3