Справа № 308/730/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2020 м. Ужгород

Закарпатської апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , тимчасово затриманого ОСОБА_6 ) та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перекладачки ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/4806/102/20 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_10 з доповненнями до неї в інтересах тимчасово затриманої особи - громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24. 01. 2020.
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання керівника Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та застосовано тимчасовий арешт на строк 40 діб до надходження запиту про видачу від компетентних органів Російської Федерації щодо:

ОСОБА_12 ), 24. 04. 1994 року народження, уродженця м. Єкатеринбурга, Російської Федераціїї, громадянина Російської Федерації.
Строк тимчасового арешту ухвалено рахувати з моменту затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 00 год. 25 хв. - 23. 01. 2020.
Цією ж ухвалою вирішено утримувати громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Закарпатській установі виконання покарань №9.
Строк дії ухвали слідчого судді визначено - 40 (сорок) діб до 00 год. 25 хв. 03. 03. 2020 включно.
Подане до суду клопотання прокурор мотивував тим, що 23. 01. 2020 о 00 год. 25 хв. інспектором прикордонної служби І категорії майстром 3-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим прапорщиком ОСОБА_13 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України в с. Соломоново, Ужгородського району затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федераціїї (незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах), що відповідає ч. 2 ст. 309 КК України.

-2-

Ініціатором розшуку громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ) є Верх-Исетський районний суд м. Єкатеренбурга Російської Федерації.
Рішенням Верх-Исетського районного суду м. Єкатеренбурга Російської Федерації (постанова суду у кримінальній справі №1-670/2015) від 25. 12. 2015 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК РФ, обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 06(шість) місяців, останнього оголошено в розшук та кримінальна справа щодо нього зупинена.
Згідно даних сектору Укрбюроінтерполу ГУ НП в Закарпатській області за обліками Генерального секретаріату Інтерполу станом на 23. 01. 2020 громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшою екстрадиції до Російської Федераціїї для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації (незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах).
Відповідно до «червоної картки» Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2017/169078 встановлено, що особа перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючими термінами арешту - до 13. 06. 2022.
Інкримінований громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 ) злочин за законодавством України відповідає ч.2 ст.309 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.
Строки давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинені ним у листопаді 2015 році злочини відповідно до ст. 49 КК України не закінчилися.
На підставі наведеного та положень ст. 583 КПК України, Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, прокурор вбачає підстави для застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбурга, Російської Федерації, тимчасовий арешт до на строк 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.
Згідно ухвали, слідчий суддя у відповідності до положень ст. ст. 541, 583, 584 КПК України, ст. ст.1, 2, 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 тимчасового арешту, оскільки матеріали клопотання містять достатні дані про те, що відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ) рішенням Верх-Исетського районного суду м. Єкатеренбурга Російської Федерації (постанова суду у кримінальній справі №1-670/2015) 25.12.2015 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 06(шість) місяців, останній перебуває у міжнародному розшуку, чим ухиляється від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, який відповідає злочину за законодавством України ч. 2 ст. 309 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. При цьому слідчим суддею визнано необґрунтованими посилання ОСОБА_6 на його політичне переслідування органами Російської Федерації, оскільки такі належними
-3-

доказами не підтверджено і такі посилання спростовуються долученими прокурором до клопотання документами про переслідування компетентним органом запитуючої Сторони (Російської Федерації) у зв`язку з притягненням ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_10 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою, яку просить скасувати та в задоволенні клопотання прокурора про тимчасовий арешт ОСОБА_6 ) відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про те, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора, яке подано без дотримання вимог ст. 29 КПК України, у зв`язку незабезпеченням перекладу документів клопотання українською мовою. У зв`язку з наведеним, захисник вважає, що слідчий суддя, не маючи відповідної кваліфікації перекладача, належно та у відповідності до ст. ст. 86, 89 КПК України не встановив достовірність наданих прокурором матеріалів, джерел їх отримання та ідентичність оригіналам, що потягло ухвалення незаконного рішення, яким порушено, передбачені ст. 10 Конституції України та ст. 29 КПК України, права та інтереси затриманої особи.
В доповненні до апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах тимчасово затриманого ОСОБА_6 ) також просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.01.2020 та постанови нову про відмову в задоволенні клопотання прокурора про тимчасовий арешт ОСОБА_6 ). Зазначає про те, що при розгляді клопотання, слідчим суддею не враховано, що останній знаходячись в міжнародному розшуку, перетинав кордон України з метою отримання в подальшому статусу біженця, хоча наразі і не мав змоги подати відповідну заяву, а також у зв`язку з проживанням на території України його дружини та малолітнього сина. Також захисник звертає увагу на те, що питання щодо екстрадиції ОСОБА_6 ) до Російської Федерації уже вирішувалося судами Іспанії та Угорщини, за наслідками розгляду якого у екстрадиції останнього було відмовлено з посиланням на наявність підозри щодо його політичного переслідування. Крім того, захисник вважає помилковим висновок слідчого судді про те, що інкримінований правоохоронними органами РФ ОСОБА_6 ) злочин, передбачений ч. 2 ст. 228 КК РФ, згідно законодавства України, відповідає, передбаченому злочину за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки такий висновок суперечить змісту постанови КМУ №390 від 16.05.2018 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», якою виключено із списку «АВ-РІNАКА-СНМ» N-1(1-карбомоїл-2-матилпропіл)(циклогексілметил)-1Н-індазол-3-карбоксамід. Вказані обставини, на думку захисника, свідчать про те, що за злочин, який інкриміновано ОСОБА_6 ) на території Російської Федерації, в Україні кримінальна відповідальність не передбачена, а відтак і відсутність підстав для екстрадиції останнього та задоволення клопотання прокурора, доводи якого суперечать ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. ст.1, 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників», ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993. Захисник також вважає, що при розгляді клопотання слідчий суддя не дотримався ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, позаяк проігнорував пояснення ОСОБА_6 щодо його політичного переслідування на території РФ у зв`язку з його активною громадянською позицією та опозицією до чинної влади РФ, у зв`язку з чим захисник просить врахувати постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності на території РФ,
-4-
висновки експерта про виявлені у нього тілесні ушкодження, завдані працівниками поліції. Крім того, захисник просить врахувати наявність у останнього міцних соціальних зв`язків та місця проживання на території України.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення тимчасово затриманого ОСОБА_6 (Ю.О). та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями до неї, думку прокурора про безпідставність поданої апеляційної скарги з доповненнями до неї та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_10 з доповненнями до неї задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 передбачено, що особа яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Згідно ч. 1 ст. 583 КПК України, до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Частинами 3 та 4 статті 583 КПК України передбачається, що прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання додаються: 1)протокол затримання особи з відміткою про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію); 2)документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; 3) документи, що підтверджують особу затриманого; 4) письмова заява затриманої особи про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій особа може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності (в разі наявності такої письмової заяви).

Положеннями ч. 1 ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 передбачено, що у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства.

Відповідно до ст. 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» видача правопорушників здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.

Можливість застосування тимчасового арешту до особи, яка вчинила злочин за межами України до надходження запиту на її видачу передбачена ст. 583 КПК України. Тимчасовим арештом, відповідно до п.10 ч.1 ст. 541 КПК України, є взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію). Аналіз указаних правових норм у поєднанні з іншими нормами розділу IX Міжнародне співробітництво під час кримінального провадження КПК України дає підстави стверджувати, що тимчасовий арешт є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується у рамках міжнародно-правового співробітництва, для чого необхідна

-5-

наявність факту розшуку особи компетентними органами за вчинення злочину за межами України, підтвердження цих фактів відповідними документами та доведення необхідності утримувати особу під вартою до надходження запиту про її видачу.

З ухвали слідчого судді, а також журналу судового засідання вбачається, що при розгляді клопотання прокурора були досліджені матеріали, якими це клопотання обґрунтовується, вислухана думка прокурора, особи, відносно якої ставиться питання про застосування тимчасового арешту, його захисника, на підставі чого було прийнято рішення про застосування до нього тимчасового арешту строком на 40 діб.
Слідчим суддею було обґрунтовано встановлено те, що згідно даних сектору Укрбюроінтерполу ГУ НП в Закарпатській області за обліками Генерального секретаріату Інтерполу станом на 23. 01. 2020 громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшою екстрадиції до Російської Федераціїї для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 228 КК Російської Федерації (незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах).
При цьому, ОСОБА_6 ) затриманий 23. 01. 2020 о 00 год. 25 хв. у пункті пропуску через державний кордон «Чоп (Тиса)» в с. Соломоново, Ужгородського району, Закарпатської області.
Окрім того, із матеріалів провадження вбачається, що рішенням Верх-Исетського районного суду м. Єкатеренбурга Російської Федерації (постанова суду у кримінальній справі №1-670/2015) від 25.12.2015 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК РФ, обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 06 (шість) місяців, останнього оголошено в розшук та кримінальна справа щодо нього зупинена.

При цьому, згідно даних сектору Укрбюроінтерполу ГУ НП в Закарпатській області за обліками Генерального секретаріату Інтерполу станом на 23. 01. 2020 громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшою екстрадиції до Російської Федераціїї для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації (незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах), а відповідно до «червоної картки» Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2017/169078 встановлено, що особа перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючими термінами арешту - до 13.06.2022.

У зв`язку з наведеним, при розгляді клопотання прокурора, слідчим суддею вірно визнано необґрунтованими посилання ОСОБА_6 ) на його політичне переслідування органами Російської Федерації, як такі, що спростовуються долученими прокурором до клопотання документами про переслідування компетентним органом запитуючої Сторони (Російської Федерації) у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного у своїй сукупності, враховуючи надання прокурором в повному обсязі переліку всіх документів відповідно до вимог ч. 4 ст. 583 КПК України, перебування ОСОБА_6 ) в міжнародному розшуку, факт його притягнення в якості обвинуваченого у вчиненні на території РФ злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК РФ та застосування відносно нього компетентними органами РФ запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді про застосування відносно

-6-

громадянина РФ ОСОБА_6 ) тимчасового арешту з метою його подальшої видачі для притягнення до кримінальної відповідальності є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Сумнівів щодо достовірності долучених до клопотання прокурора документів у колегії суддів не має.

Як вбачається з матеріалів провадження, всі копії цих документів належним чином завірені прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ..

Доводи захисника щодо неналежної перевірки слідчим суддею достовірності наданих прокурором матеріалів та джерел їх отримання, а відтак і оцінка доказів причетності ОСОБА_6 ) до вчинення інкримінованого йому злочину, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на стадії вирішення питання про застосування тимчасового арешту не надається правова оцінка обставинам кримінального правопорушення, як і не перевіряється законність процесуальних рішень, прийнятих компетентним органом іноземної держави.

За змістом ст. 583 КПК України за наслідками розгляду клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту слідчий суддя може прийняти рішення про застосування тимчасового арешту або відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_6 ), слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 6 ст. 583 КПК України, перевірив наявність ордеру попереднього арешту, документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентними органами іноземної держави, наявність документів, що підтверджують особу затриманого та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування тимчасового арешту на 40 діб, з яким колегія суддів погоджується.

Зазначена у апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_10 обставина, що частина документів складена російською мовою, а не державною українською мовою, на думку колегії суддів на даній стадії провадження, коли судом приймається рішення про застосування тимчасового арешту, та не вирішується питання про екстрадиційний арешт і видачу правопорушника та перевіряється наявність підстав для цього ( наявність судового рішення про арешт іноземної держави, дані про ідентифікацію особи, виклад правопорушень, тощо) не свідчить про відсутність законних підстав для тимчасового арешту.

Чинний процесуальний закон вимагає здійснення перекладу на державну мову лише документів, які подаються слідчому судді при розгляді клопотання про екстрадиційний арешт, відповідно з вимогами ч. 3 ст. 584 КПК України.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що при затриманні ОСОБА_6 ), йому в присутності захисника та перекладача були роз`ясненні його процесуальні права, в тому числі, можливість видачі у спрощеному порядку, можливості відмовитись у застосуванні спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, а тому апеляційний суд не вбачає порушень при затриманні особи, яке здійснено у відповідності з вимогами ст. 582 КПК України, яка є спеціальною нормою для застосування у даних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту протоколу затримання особи від 23.01.2020, при його складанні був присутній перекладач, про що свідчить підпис останнього, в тому числі був присутній захисник затриманого. Жодних зауважень від затриманого та його захисника при складенні протоколу не зазначено, а тому колегія суддів ставить під сумнів доводи захисника з приводу факту порушення законних прав затриманої особи.

-7-

Доводи сторонни захисту про недотримання слідчим суддею під час розгляду клопотання прокурора положень ст. 10 Конституції України та вимог ст.29 КПК України, на думку колегії суддів також є необґрунтованими, оскільки судовий розгляд клопотання прокурора слідчим суддею було проведено із залученням перекладача, за результатами якого ухвалена оскаржувана ухвала. При цьому жодних доказів заперечення затриманим чи його захисником участі залученого судом перекладача чи зауважень щодо здійснення ним неправильного перекладу учасниками провадження, в тому числі стороною захисту не заявлялось.

Не ґрунтуються на матеріалах клопотання і доводи апеляційної скарги щодо порушення прав підзахисного на переклад документів, оскільки в матеріалах судового провадження відсутні будь-які заяви чи клопотання про бажання отримати затриманою особою, їх перекладу.

До того ж, у матеріалах провадження містяться дані про те, що перекладач ОСОБА_9 попереджалася про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий переклад за ст. 384 КК України.

У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_14 про порушення права на захист затриманого у зв`язку з небезпеченням перекладу документів клопотання українською мовою не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Інші обставини, на які послався захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі є такими, які не можуть вплинути на вирішення питання про застосування чи не застосування тимчасового арешту, і такі не узгоджуються з вимогами ст. 583 КПК України, оскільки для тимчасового арешту ОСОБА_6 ), існували відповідні підстави, а саме перебування його у міжнародному розшуку на підставі рішення правоохоронних органів іноземної держави. При цьому, чинний КПК України передбачає негайне звільнення особи з-під арешту у випадку, коли будуть встановлені обставини, за якими буде неможлива екстрадиція. Останні обставини можуть бути встановлені лише при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі затриманої особи (екстрадиційний арешт), що передбачено статтею 584 КПК України.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 , викладених ним в доповненні до апеляційної скарги в інтересах затриманої особи про те, що за злочин, який інкримінується затриманому правоохоронними органами Російської Федерації, за Кримінальним кодексом України відповідальність не передбачена, у зв`язку з чим на його думку, такий злочин не є екстрадиційним та перешкоджає його подальшій видачі, що свідчить про безпідставність тимчасового арешту, колегія суддів вважає не обґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України, злочин є екстрадиційним, у разі, якщо за його вчинення за законом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше одного року.

ОСОБА_6 ), обвинувачується компетентними органами Російської Федерації (у незаконному придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах), що відповідає кримінальному правопоруше нню, передбаченому ч.2 ст.309 КК України, санкція якого передбачає покарання від двох до п`яти років, а тому інкримінований ОСОБА_6 ), злочин є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі.
Також, є безпідставними і посилання захисника про те, що згідно постанови КМУ №390 від 16.05.2018 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів,

-8-

психотропних речовин і прекурсорів», із списку було виключено «АВ-РІNАКА-СНМ» N-1(1-карбомоїл-2-матилпропіл)(циклогексілметил)-1Н-індазол-3-карбоксамід, у незаконному придбанні та зберіганні якого без мети збуту обвинувачується ОСОБА_6 ), оскільки зазначеною постановою хоча і виключено позицію «АВ-РІNАКА-СНМ» зі списку №1 Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, проте такою позицією - «АВ-РІNАКА-СНМ» доповнено Список №2 зазначеної таблиці - особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, що спростовує наведені захисником ОСОБА_7 в доповненні до апеляційної скарги твердження про помилковість висновку слідчого судді про те, що інкримінований правоохоронними органами РФ ОСОБА_6 ), злочин, передбачений ч. 2 ст. 228 КК РФ, згідно законодавства України, відповідає, передбаченому злочину за ч. 2 ст. 309 КК України.
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розглядусправи і доводи захисника ОСОБА_7 про те, що слідчий судя під час розгляду клопотання проігнорував пояснення ОСОБА_6 ), щодо його політичного переслідування на території РФ, оскільки зі змісту ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що таким поясненням затриманого, слідчим суддею оцінка надана.
Разом з тим, посилання захисника ОСОБА_7 в доповненні до апеляційної скарги на приєднані до неї ксерокопії рішень різнойменних судів Російської Федерації та інших процесуальних документів іноземних країн, не можуть братися до уваги, оскільки доводи про можливість кримінального переслідування ОСОБА_6 ) Російською Федерацією з політичних мотивів не є предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про тимчасовий арешт особи в порядку ст. 583 КПК України.

Інші доводи доповнень до апеляційної скарги, зокрема, про намір затриманого ОСОБА_6 ) отримати статус біженця в Україні, міцність його соціальних зв`язків та наявність місця проживання на території України його жінки, правильності висновків слідчого судді про необхідність застосування тимчасового арешту у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства та міжнародних договорів, укладених державою Україна, не спростовують.
Усі інші питання, на яких наголошує захист, підлягають перевірці при розгляді питання про екстрадиційний арешт та проведення екстрадиційної перевірки за результатами розгляду запиту компетентного органу іноземної держави, оскільки тимчасовий арешт є тимчасовим заходом, який застосовується лише з метою забезпечення розгляду слідчим суддею клопотання про екстрадиційний арешт.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненями до неї задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги та доповнень до неї.

-9-

Керуючись ст. ст. 404, 407, 422, 591 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 з доповненнями до неї в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2020, якою задоволено клопотання керівника Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та застосовано тимчасовий арешт на строк 40 діб до надходження запиту про видачу від компетентних органів Російської Федерації щодо ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбурга, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: