ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2840/20
провадження № 1-кс/753/879/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" лютого 2020 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0009202 від 18.12.2019 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, студента 3 курсу економіко-правового технікуму при ПрАТ «ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ознаками складу кримінальних правопорушень,передбачених ч.2, ст.289; ч.2, ст.342 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , строком на 33 дні.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0009202 від 18.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України.
Під час розслідування встановлено, що 17.12.2019 близько 22-30 год., з метою умисного незаконного заволодіння транспортним засобом, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30, помітив припаркований автомобіль Hyundai Tucson, 2016 року випуску, чорного кольору, номер кузову: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, ОСОБА_9 , переконавшись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаного автомобіля та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб відкрив його водійські дверцята та проник до його салону.
У подальшому ОСОБА_9 , сівши на сидіння водія, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб запустив двигун вказаного автомобіля та поїхав у двір будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де припаркувавшись, вийшов з салону та зняв з автомобіля д.н.з. НОМЕР_2 , встановивши д.н.з. НОМЕР_3 , де під час заміни державних реєстраційних номерних знаків був помічений особою, яка викликала на місце події співробітників поліції.
У подальшому ОСОБА_9 , сівши на сидіння водія, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб запустив двигун вказаного автомобіля та поїхав у двір будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де припаркувавшись, вийшов з салону та зняв з автомобіля д.н.з. НОМЕР_2 , встановивши д.н.з. НОМЕР_3 , де під час заміни державних реєстраційних номерних знаків був помічений особою, яка викликала на місце події співробітників поліції.
У подальшому 17.12.2019 близько 23-08 год. за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська буд. 22-А, прибули співробітники поліції, які помітили припаркований за вказаною адресою автомобіль Hyundai Tucson, 2016 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 з працюючим двигуном та увімкненими габаритними вогнями. Також співробітники поліції за кермом вищевказаного автомобіля виявили ОСОБА_9 та попросили останнього вийти з автомобіля і пред`явити для огляду документи. Однак ОСОБА_9 вимоги співробітників поліції проігнорував, та в подальшому розпочавши рух, намагався на викраденому автомобілі з місця події втекти, однак заїхавши на зелену зону, потрапив в пастку з огородження гумових шин, після чого, вискочивши з салону викраденого ним автомобіля, намагався з місця події втекти, однак був затриманий працівниками поліції.
Таким чином ОСОБА_9 підозрюється в тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Крім того, 17.12.2019 близько 23-08 год. ОСОБА_9 , перебуваючи за кермом автомобіля Hyundai Tucson чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 22-А, помітив як навпроти вказаного автомобіля зупинився автомобіль екіпажу «Рубін 202», з якого вийшло двоє працівників Управління патрульної поліції у м. Києві, одягнуті у формений одяг з відповідними знаками розпізнання, серед яких був потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Працівники патрульної поліції, підійшовши до автомобіля, запропонували ОСОБА_12 вийти з транспортного засобу та пред`явити для огляду документи, що посвідчують його особу, і підтверджують право користування вказаним транспортним засобом. ОСОБА_9 зазначені вимоги проігнорував та в подальшому, розпочавши рух, намагався на викраденому автомобілі з місця події втекти, однак заїхавши на зелену зону, потрапив в пастку з огородження гумових шин.
Після чого, співробітники патрульної поліції, які в цей час перебували на службі відповідно до дислокації та виконували службові обов`язки, знову підійшовши до автомобіля, висловили ОСОБА_9 вимогу вийти з автомобіля та пред`явити для огляду документи.
У подальшому, співробітник Управління патрульної поліції у м. Києва ОСОБА_11 , який в цей час знаходився поруч з водійськими дверима вищевказаного автомобіля, помітив, як ОСОБА_9 лівою рукою відкрив водійську дверку, тримаючи в правій руці предмет схожий на газовий балончик, із написом «Терен-4», після чого ОСОБА_11 закрив дверцята автомобіля.
У цей час ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, опустив скло водійських дверей та, просунув у отвір праву руку, де утримував предмет, схожий на газовий балончик, із написом «Терен-4», ігноруючи законні вимоги співробітників поліції під час виконання ними службових обов`язків, з метою уникнення затримання та втечі з місця події, здійснив розпилення вмісту вказаного предмету в обличчя потерпілого, після чого, вискочивши з салону автомобіля Hyundai Tucson, намагався з місця події втекти, однак в подальшому, був затриманий співробітником патрульної поліції.
Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється в тому, що він своїми умисними діями вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
У ході досудового розслідування необхідно зібрати в повному обсязі характеризуючі матеріали на підозрюваного, додатково допитати потерпілого ОСОБА_11 , долучити до матеріалів кримінального провадження документи, що підтверджують займану ним посаду та перебування останнього при виконанні службових обов`язків у момент вчинення кримінальної правопорушення, провести експертизу речовини, що міститься у вилученому під час огляду місця події предметі, схожому на газовий балончик, визначитися з остаточною кваліфікацією кримінальних правопорушень, допитати підозрюваного з приводу обставин вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється. Разом з тим, через складність та великий обсяг матеріалів кримінального провадження виконати вказані процесуальні дії у передбачений законом строк не видається за можливе, та без їх проведення неможливо завершити досудове розслідування.
Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 , інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами прийняття заяв про вчинені кримінальні правопорушення; протоколом огляду місця події 18.12.2019 за адресою: АДРЕСА_3 , протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; протоколом огляду відеозапису з відеореєстратора який знаходився в автомобілі марки Hyundai Tucson, 2016 року випуску; висновками експерта за результатами проведення автоварознавчої, телекомунікаційної експертизи, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
На підставі викладеного, з метою забезпечення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження прокурор в своєму клопотанні просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 на 33 дні.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просив клопотання задовольнити. Окрім того, прокурор зазначила, що відносно ОСОБА_9 до Оболонського районного суду м. Києва направлено обвинувальний акт.
Підозрюваний та його захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні та застосувати більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою. У судовому засіданні захисники підозрюваного ОСОБА_9 суду пояснили, що підозрюваний не уникав органу досудового розслідування або суду, приймав участь у всіх процесуальних діях, з`являвся за першим викликом до слідчого, прокурора та суду. Підстав для продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою не наведено, не вказано будь-яких нових обставин та доказів, що є неприпустимим у випадку розгляду даного клопотання відносно неповнолітньої особи. Органом досудового розслідування майже за 2 місяці досудового розслідування слідчі дії за участі сторони захисту не проводились. Слідчим у клопотанні не обгрунтовано недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні помічник народного депутата України IX скликання ОСОБА_16 - ОСОБА_17 подав заяву про бажання депутата взяти ОСОБА_9 на особисту поруку та пояснив, що депутат ОСОБА_18 особисто знайомий з матір`ю підозрюваного, яка користується повагою та авторитетом, а тому просить передати ОСОБА_9 йому на поруку.

Заслухавши сторони та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання належить задовольнити з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009202 від 18.12.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України.
17.12.2019 ОСОБА_9 затримано у порядку ст. 208 КПК України за ч. 2 ст. 289 КК України та 18.12.2019 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України.
19.12.2019 р. слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 12.02.2020, до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23 год. 10 хв. 14.02.2020 року включно.

Постановою керівника Київської місцевої прокуратури №2 від 13.02.2020 продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 18.03.2020.
У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ч. 2 ст. 485 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Згідно до ч. 2 ст. 22 КПК України, ОСОБА_9 має вік, з якого може наставати кримінальна відповідальність, враховуючи його підозру у вчиненні кримінального правопорушення за передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України.
Згідно зі ч 1 ст. 488 КПК України батьки або інші законні представники неповнолітнього беруть участь у кримінальному провадженні за участю неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.
Приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Як вбачається з тексту ухвали слідчого судді від 19.12.2019 р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований до підозрюваного з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину та даних про його особу.
Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд бере до уваги вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б перешкоджали вирішенню питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке йому загрожує у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, яке згідно ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, притягнутий до кримінальної відповідальності, 22.01.2019 обвинувальний акт стосовно якого за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України направлений для розгляду до Оболонського районного суду м. Києва, що свідчить про негативну репутацію підозрюваного.

Жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з примусовим позбавленням волі підозрюваного ОСОБА_9 , у тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, бо фактично стороною захисту не доведено та не підтверджено що підозрюваний має можливість перебувати під домашнім арештом за місцем проживання, чи є особи які б утримували б його під час знаходження його під домашнім арештом, чи є умови за вказаним місцем проживання, для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваним, а тому, враховуючі характеризуючи данні на особу, який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України, підстав для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, який би забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, судом не вбачається.

Окрім того, докази, які зібрані в рамках кримінального провадження, не надають право суду передати підозрюваного ОСОБА_9 на поруку народному депутату України IX скликання ОСОБА_16 ..

Враховуючи санкцію статті за якою ОСОБА_9 пред`явлено підозру, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що підозрюваний може з метою уникнення від покарання яке йому може загрожувати, при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у зазначеному кримінальному провадженню; вчините інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), слідчий суддя дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 відповідає меті застосування запобіжного заходу у відповідності до ч.1 ст.177 КПК України - забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, оскільки ризики, які були наявні при вирішені питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного продовжують існувати.
Підстав для визначення ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою слідчий суддя не вбачає, враховуючи обставини вчинення злочину, які викладені у клопотанні та дані про особу підозрюваного.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331, 485, 488, 492 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0009202 від 21.12.2019 року задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_19 у вигляді тримання під вартою строком на 33 (тридцять три) дні, тобто до 16 години 10 хвилин 18.03.2020 року.
В задоволенні заяви ОСОБА_16 про взяття ОСОБА_9 на особисту поруку відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру №2.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а підозрюваний в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1