Справа №127/3495/20
Провадження №1-кп/127/163/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2016 р. за № 0008872,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України.

Прокурор вважає за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта, викликавши в судове засідання сторони обвинувачення та захисту.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечувала, однак заявила клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні замаху на злочин і за станом здоров`я потребує операційного втручання.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував, клопотання свого захисника про зміну застосованого до нього запобіжного заходу підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК, тобто для затвердження угоди, повернення обвинувального акта прокурору, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження слід здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту.

Підстави для складання досудової доповіді згідно з приписами пункту 6 частини третьої статті 314 та статті 314-1 КПК, на думку суду, відсутні.
При вирішенні питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну застосованого до нього запобіжного заходу суд враховує наступне.
Відповідно до частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Зі змісту частини першої статті 197 глави 18 розділу ІІ КПК випливає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Згідно з частиною першою статті 210 КПК підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Стороною захисту вимоги щодо форми і порядку звернення до суду з клопотанням про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу дотримано не було. Однак, частиною першою статті 350 КПК визначено, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Крім того, чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить застережень, що наслідком недотримання порядку звернення з клопотанням про зміну застосованого запобіжного заходу є залишення поданого клопотання без розгляду. Також суд вважає за доцільне зауважити, що частиною п`ятою статті 201 КПК визначено, що слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Отже, зважаючи на приписи статті 350 КПК, посилання сторони захисту на обставини, які не були предметом дослідження в судовому засіданні при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає, що недотримання форми та порядку звернення сторони захисту з відповідним клопотанням про зміну застосованого запобіжного заходу не може бути визнано обставиною, що надає суду можливість залишити подане клопотання без розгляду і таке клопотання має бути вирішене по суті.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу суд приймає до уваги наступне.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04.02.2020 р. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК на виконання ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2019 р. було затримано ОСОБА_6 і слідчим суддею 04.02.2020 р. до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Зі змісту наданої ухвали слідчого судді також випливає, що до ОСОБА_6 застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.
Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час розгляд справи по суті не розпочато, а тому вирішення даного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, згідно з наданими протоколом затримання та ухвалою слідчого судді переховувався від органів досудового розслідування у зв`язку з чим слідчим суддею було надано дозвіл на його затримання з метою приводу для вирішення питання щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Суд також враховує, що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами на даний час не розпочато. Посилання сторони захисту на стан здоров`я обвинуваченого як на підставу для задоволення заявленого клопотання суд оцінює критично, оскільки в наданих суду документах відсутнє посилання на те, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не може перебувати під вартою. Тому з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення обвинуваченим позапроцесуального впливу на зазначених осіб, суд вважає за доцільне в задоволенні клопотання захисника про зміну застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу відмовити.
Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (суддею одноособово) на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2016 р. за № 0008872, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 26 лютого 2020 року о 15:00 год.
У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: