Справа № 185/3099/20
Провадження № 1-кс/185/723/20
У Х В А Л А
14 травня 2020 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Лисичанськ Луганської області, освіта середня спеціальна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2020 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2020 року за № 0000778, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання ОСОБА_7 , перебуваючи приблизно о 21 год. 30 хв. 10 травня 2020 року у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, зустрів раніше знайомих йому ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , з якими провів нетривалий період часу, спокійно спілкуючись. По закінченню спілкування із останніми, ОСОБА_7 приїхав до себе додому, в той час як ОСОБА_8 та ОСОБА_5 розповіли про зустріч із ОСОБА_7 невстановленій в ході розслідування особі, відомій під іменем ОСОБА_9 , який, володіючи відомостями щодо грошової заборгованості ОСОБА_7 , надав вказівку ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про узгодження зустрічі із ОСОБА_7 , з метою витребування від останнього грошових коштів, нібито заборгованих, різними методами, не нехтуючи навіть протиправними.
Під час обговорення плану зустрічі із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , невстановлена під час розслідування особа, відома під іменем ОСОБА_9 , долучили до своєї діяльності ОСОБА_10 , повідомивши останньому про свої злочинні наміри щодо вчинення нападу на ОСОБА_7 , з метою заволодіння майном останнього із застосуванням при цьому небезпечного фізичного насильства.
З метою реалізації свого сумісного злочинного наміру, починаючи реалізацію заздалегідь запланованих злочинних дій, ОСОБА_8 приблизно о 04 год. 15 хв. 11 травня 2020 року, з використанням свого мобільного телефону, зателефонував ОСОБА_7 , який в той час відпочивав за місцем свого проживання, та попрохав надати допомогу в заміні колеса транспортного засобу, на що отримав згоду від ОСОБА_7 , та домовився, таким чином, про зустріч на трасі між населеними пунктами - с. Богуслав та с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області.
Будучи впевненим у поламці транспортного засобу та помиляючись в необхідності надання допомоги, ОСОБА_7 на транспортному засобі марки ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1 , приблизно о 04 год. 45 хв. 11 травня 2020 року прибув у зазначене для зустрічі місце на трасу між селами Богуслав та Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, де побачив ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , невстановлену в ході розслідування особу, відому під іменем ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які прибули на місце зустрічі на транспортному засобі марки ЗАЗ «Forza AF4854», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, застосовуючи насильство небезпечне для здоров`я ОСОБА_7 , будучи зацікавленим в отриманні наживи саме таким - протиправним способом, не вдаючись навіть до домовленості з приводу повернення потерпілим грошових коштів, сумісно із ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , маючи на меті завдання шкоди здоров`ю потерпілого, з корисливих мотивів, почав наносити багато численні удари ногами та руками по різних частинах тіла ОСОБА_7 , вимагаючи від останнього повернення грошових коштів, та долаючи, таким чином, всілякі наміри до можливого опору. Діючи сумісно із ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , невстановлена під час розслідування особа, відома під іменем ОСОБА_9 , керуючись протиправною метою отримання грошових коштів, маючи на меті застосування насильства та завдання шкоди здоров`ю, наносила по ногам ОСОБА_7 багато численні удари спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень невстановленим під час розслідування предметом, схожим на биту. У подальшому, не отримавши від потерпілого грошових коштів, ОСОБА_8 сумісно із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановленою під час розслідування особою, відомою під іменем ОСОБА_9 , було прийнято рішення про викрадення ОСОБА_11 .
Під час вчинення злочинних, сумісних, групових дій, ОСОБА_8 , діючи сумісно із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановленою під час розслідування особою, відомою під іменем ОСОБА_9 , заволодів мобільним телефоном, марки «Samsung А 7», з метою подальшого розпорядження ним, завдавши тим самим ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 10 000,00 грн.
Напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений ОСОБА_5 , кваліфікується за ч. 2 ст. 187 КК України.
Усвідомлюючи на час вчинення протиправних дій відсутність грошових коштів у потерпілого ОСОБА_7 , продовжуючи свої заздалегідь заплановані злочинні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи безпорадний стан ОСОБА_7 , який в результаті фізичного насильства не в змозі був надавати опір, враховуючи фізичну та кількісну перевагу зловмисників, продовжуючи застосовувати фізичне насильство, з метою подолання можливого опору зі сторони потерпілого, ОСОБА_8 , за використанням буксирувального тросу, проти волі потерпілого, долаючи таким чином можливий опір, зв`язав ноги ОСОБА_7 , в той час як інші чоловіки зв`язували руки. Діючи сумісно із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановленою під час розслідування особою, відомою під іменем ОСОБА_9 , в продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_8 приблизно о 05 год. 00 хв. 11 травня 2020 року, перебуваючи на дорозі між населеними пунктами с. Богуслав та Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, поклав потерпілого ОСОБА_7 , всупереч бажанню останнього та проти його волі, в багажне відділення транспортного засобу марки ЗАЗ «Forza AF4854», державний номер якого НОМЕР_2 , після чого, під керуванням ОСОБА_10 , повезли потерпілого в напрямку м. Першотравенська Дніпропетровської області.
На шляху слідування до м. Першотравенська Дніпропетровської області ОСОБА_7 пересадили на заднє сидіння транспортного засобу марки ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1 , в той час, протягом часу пересаджування, до зазначеної групи осіб приєднався ОСОБА_12 , який, діючи сумісно з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановленою під час розслідування особою, відомою під іменем ОСОБА_9 , будучи обізнаним про протиправні дії останніх, пред`являв до ОСОБА_7 протиправні вимоги передання йому грошових коштів. Після отримання відмови в наданні грошових коштів, з метою продовження протиправних дій у вигляді застосування насильства та отримання в результаті його застосування грошових коштів або гарантій отримання права на них, надягнувши на голову ОСОБА_7 куртку, без відома потерпілого та проти його згоди, перевезли ОСОБА_7 до м. Першотравенська Дніпропетровської області. Перебуваючи у вказаному місті, утримуючи ОСОБА_7 при собі, перешкоджаючи потерпілому вільно обирати місце свого знаходження, ОСОБА_8 , діючи сумісно із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановленою під час розслідування особою, відомою під іменем ОСОБА_9 , протягом періоду часу приблизно з 06-00 год. до 07-00 год., більш точний час під час розслідування не встановлений, 11 травня 2020 року супроводили ОСОБА_7 зі зв`язаними руками у приміщення квартири АДРЕСА_2 , в якій, на підставі укладеного договору оренди, проживав ОСОБА_12 . Провівши до вказаної квартири потерпілого, з метою недопущення можливості вільно її залишити, ОСОБА_12 зачинив вхідні двері квартири, у зв`язку із чим ОСОБА_7 , будучи незаконно позбавленим волі, вимушений був знаходитися в ній та перебувати в ізоляції, протягом приблизно 30 хвилин, в окремій кімнаті, де був залишений зловмисниками.
Перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, після короткочасної телефонної розмови із невстановленою під час розслідування особою, ОСОБА_12 , керуючись корисливими мотивами, вимагаючи повернення грошових коштів, під керуванням його дій невстановленої особи (з якою здійснювалася телефонна розмова), маючи намір застосувати фізичне насильство, наніс не менше трьох ударів в область правого вуха ОСОБА_7 , з метою демонстрування домінуючого положення та примушування до вирішення майнового питання щодо повернення потерпілим грошових коштів. Переймаючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_7 пообіцяв заробити грошові кошти за кордоном та за їх рахунок придбати транспортний засіб для розрахунку за борги, що дозволило йому дійти згоду з майнового питання з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановленою під час розслідування особою, відомою під іменем ОСОБА_9 , які тільки після цього, в обідній час 11 травня 2020 року перевезли ОСОБА_7 на транспортному засобі марки ЗАЗ «Forza AF4854», державний номер НОМЕР_2 , у м. Тернівка Дніпропетровської області, де приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 прийшов додому.
Незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене ОСОБА_5 , кваліфікується за ч. 2 ст. 146 КК України.
Крім того, достовірно знаючи, що у володінні ОСОБА_7 є транспортний засіб марки ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_13 , на якому приблизно о 04 год. 45 хв. 11 травня 2020 року на місце зустрічі з чоловіками приїхав потерпілий ОСОБА_7 , у ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановленої під час розслідування особи, відомої під іменем ОСОБА_9 , виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, як гарантії виконання потерпілим майнових зобов`язань в частині повернення грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи на трасі між населеними пунктами селами Богуслав та Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_8 , діючи сумісно із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , та невстановленою під час розслідування особою, відомою під іменем ОСОБА_9 , приблизно о 05-00 год. 11 травня 2020 року, попередньо застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи транспортним засобом, коли ОСОБА_5 сів за кермо транспортного засобу марки ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_3 , та прослідував на ньому у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, де по закінченню злочинних дій відносно потерпілого ОСОБА_7 вказаний транспортний засіб був залишений у м. Першотравенську, в якості гарантії повернення грошових коштів ОСОБА_7 .
Незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене ОСОБА_5 , кваліфікується за ч. 3 ст. 289 КК України.
12.05.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів повністю обґрунтована та підтверджується наступними доказами:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- трьома протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 від 12.05.2020 року;

- протоколом огляду футболки червоного кольору зі слідами бруду, яку 12.05.2020 року добровільно видав потерпілий ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом огляду двох мобільних телефонів, які 12.05.2020 року добровільно видала ОСОБА_14 ;

- протоколом обшуку автомобіля ЗАЗ «Форза», д/н НОМЕР_2 , від 12.05.2020 року;

- протоколом огляду місцевості, а саме території заднього подвір`я Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, що розташований за адресою: м. Першотравенськ, вул. Ювілейна, 33;

- протоколом огляду приміщення, що розташоване за адресою: м. Першотравенськ, вул. Шкільна, 27/78;

- протоколом огляду речей, а саме мобільного телефону «Самсунг А70», та копії договором залогу на зазначений телефон.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаних злочинів.
Враховуючи те, що підозрюваний вчинив злочини, зокрема особливо тяжкий, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років, перебуваючи під загрозою застосування покарання, у слідства є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, потерпілого, що у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню за участю підозрюваного.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обов`язків підозрюваним та не забезпечить запобігання вищезазначених ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, зазначивши, що підозра є необґрунтованою.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2020 року за № 0000778 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

12.05.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочини, серед яких є особливо тяжкий злочин, раніше не судимий, не має постійного місця роботи, постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на інших учасників кримінального правопорушення з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на його користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне не визначати щодо ОСОБА_5 заставу у кримінальному провадженні, оскільки скоєні ним злочини були вчинені із застосуванням насильства.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 12 години 20 хвилин 14 травня 2020 року.

ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду.

Строк дії ухвали - до 12 години 20 хвилин 12 липня 2020 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала мені оголошена, її зміст, порядок та строк оскарження роз`яснені, копія вручена.
"__" ___________2020 року о___год.___хв. _________ ОСОБА_5

"__" ___________2020 року о___год.___хв. _________ ОСОБА_6