Справа № 713/438/20
Провадження №1-кп/713/82/20
ВИРОК
іменем України

23.06.2020 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Вижниця обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості укладеною 23 червня 2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 від 17.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця ЗСУ за контрактом військова частина НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.259 ч.1 КК України, з участю сторін кримінального провадження: обвинувачення прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 , захисту адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 16 жовтня 2019 року о 19-17 год. перебуваючи в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області, умисно, достовірно знаючи, що інформація, яку він має намір поширити є неправдивою, розуміючи, що такі повідомлення викликають обстановку страху в населення, порушують громадську безпеку та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, із власного мобільного телефону марки «Нокіа ТА-1034», ІМЕІ НОМЕР_2 , сім картки оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» № НОМЕР_3 зателефонував на спеціальну лінію «102» та повідомив про: «замінування центрального корпусу Вашковецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету», який розміщений за адресою: м.Вашківці, вул.Шевченка, 13, Вижницького району Чернівецької області, що за результатами судової експертизи відео-, звукозапису №СЕ-19/109/17-54ВЗ/19 від 03.12.2019 року голос та мовлення фігуранта, який здійснює анонімне повідомлення у файлах «.9875», №.11732» на диску DVD-R із надписом «.9875», №.11732» належить громадянину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с.Веренчанка, Заставнівського району Чернівецької області.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.259 ч.1 КК України, а саме, завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та беззастережно. Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.259 ч.1 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він повністю погодився у підготовчому засіданні.

До початку підготовчого засідання, обвинувачений ОСОБА_3 з участю захисника, та прокурор у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України 23 червня 2020 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість, яка полягає у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ст.259 ч.1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнити ОСОБА_3 , встановивши іспитовий строк 1 рік, одночасно поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.4 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник та прокурор підтвердили факт визнання обвинуваченим винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_3 покарання за ст.259 ч.1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнити ОСОБА_3 , встановивши іспитовий строк 1 рік, одночасно поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_3 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ст.251 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 23 червня 2020 року між ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , та прокурором в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання, а саме: на призначення ОСОБА_3 покарання за ст.259 ч.1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнити ОСОБА_3 , встановивши іспитовий строк 1 рік, одночасно поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, виключно позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369-371, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 червня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 та прокурором Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.259 ч.1 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Речові докази по справі:

Речові докази мобільний телефон марки «Нокіа ТА-1034», ІМЕІ НОМЕР_2 , сім картки оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» № НОМЕР_3 , які згідно постанови про визнання речовими доказами від 16.12.2019 року визнано речовими доказами, які згідно квитанції №152 від 16.12.2019 року зберігаються у камері зберігання речових доказів Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області - знищити.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів:

Стягнути з ОСОБА_3 , витрати на залучення експертів, а саме, за проведення судової експертизи відео , звукозапису №СЕ-19/109/09-54ВЗ/19 від 03.12.2019 року в сумі 4396 (Чотири тисячі триста дев`яносто шість) гривень 28 (Двадцять вісім) копійок на користь держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1