ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2305/19 Справа № 175/2285/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілого

ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 , представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_9 , а також запереченням представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 , на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 у кримінальному упровадженні № 0000904, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого малолітню доньку, працюючого охоронцем у ПП «ТД Альянсплюс», депутата Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк покарання ухвалено обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 для виконання вироку.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 :

- на користь потерпілої ОСОБА_9 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином;

- на користь потерпілої ОСОБА_13 660 гривень 44 копійки в рахунок відшкодування судових витрат і 20 000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином;

- на користь потерпілого ОСОБА_10 20 000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»:

- на користь потерпілої ОСОБА_9 17 400 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 17 400 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою;

- на користь потерпілої ОСОБА_13 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином;

- на користь потерпілого ОСОБА_10 37 691 гривню 11 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 10 000 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Сплачений судовий збір у розмірі по 640 грн., відповідно до квитанцій № 0.0.811166342.1 від 20.07.2017 року та № 0.0.819315271.1 від 01.08.2017 року ухвалено повернути потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , відповідно.

У іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_10 відмовлено.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він приблизно о 05.00 годині 29 листопада 2016 року, керуючи технічно справним автомобілем «NISSAN PRIMASTAR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним на праві власності ОСОБА_14 , здійснював рух по автодорозі Р-52 «Дніпропетровськ Царичанка Кобеляки Решетилівка» зі сторони с. Партизанське у напрямку смт. Кіровське Дніпропетровського району (після перейменування смт. Обухівка Дніпровського району) Дніпропетровської області, перевозячи пасажирів: на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_15 ; на першому ряді пасажирських сидінь ОСОБА_16 та ОСОБА_10 ; на другому ряді пасажирських сидінь ОСОБА_17 і ОСОБА_13 .

Під час руху ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, маючи можливість своєчасно виявити небезпеку для руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого в районі АЗС «Аmic», розташованої по вул. Солідарності, буд. № 565 у смт. Кіровське Дніпровського району, допустив зіткнення передньою правою частиною керованого автомобіля з лівою задньою частиною напівпричепа «KOGEL S24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий під керуванням водія ОСОБА_18 рухався попереду у попутному напрямку, у з`єднанні з вантажним сідловим тягачем «VOLVO FH 12-4X2T», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «NISSAN PRIMASTAR» реєстраційний номер НОМЕР_1 були спричинені тілесні ушкодження:

- ОСОБА_15 у вигляді сумісної тупої травми тіла, яка ускладнилась розвитком шоку та у своїй сукупності призвела до настання смерті на місці події;

- ОСОБА_16 у вигляді тупої травми тіла, яка ускладнилась розвитком шоку і у своїй сукупності призвела до настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10.40 годині у КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» ДОР»;

- ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день);

- ОСОБА_17 тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день);

- ОСОБА_13 тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди послужили дії ОСОБА_7 , який грубо порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5., 2.3 б) і 12.3 Правил дорожнього руху України.

Невиконання обвинуваченим ОСОБА_7 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди і заподіянням потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_17 і ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та спричиненням загибелі ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого просить вирок скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 - закрити, у зв`язку з невстановленням, на його думку, достатніх доказів для доведеності його винуватості.

Вважає, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 формально, поверхнево, не надавши належної оцінки доводам сторони захисту.

Вказує, що обґрунтовуючи вину ОСОБА_7 , суд послався на пояснення потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , які вказали, що не знають як відбулася ДТП, остільки спали. Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_19 є родичами загиблих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які також точно не знають обставин ДТП. Вважає, що суд послався на покази потерпілого ОСОБА_17 в тій частині, що ОСОБА_7 після ДТП на місці пригоди йому сказав, що він (Конебас) буцім-то йшов на обгін автомобіля та його занесло... Але, крім потерпілого ОСОБА_17 , дані про те, що ОСОБА_7 на місці ДТП комусь розповідав про обставини ДТП, ніхто з допитаних судом осіб не підтвердив.

Зазначає, що єдиним свідком обставин ДТП є водій - учасник ДТП ОСОБА_18 , який, на думку адвоката є зацікавленою особою, а тому його покази не можуть бути визнані судом належними та допустимими.

Вважає, що по справі не встановлено чи було включено світло та габаритні вогні на «Volvo FH 12-4Х2Т» р/н НОМЕР_3 з напівпричепом «Kogel S24» р/н НОМЕР_2 при обставинах ДТП, та взагалі чи було працездатне світлове обладнання. Так, в протоколі огляду місця ДТП від 29.11.2016 року у п. 17-7 щодо світлових приладів, слідчим зазначено, дослівно «описані в пошкодженнях».... У п. 17-1 зазначено - транспортний засіб № 2, ... напівпричеп «Kogel S24» р/н НОМЕР_2 - зруйновано задні світлові прилади... Під час досудового розслідування автомобіль «Volvo FH 12-4Х2Т» з напівпричепом «Kogel S24» додатково на предмет з`ясування працездатності світлових приладів не оглядались, експертиза технічного стану зазначених транспортних засобів на предмет встановлення працездатності зовнішніх світлових приладів на момент ДТП не призначалась та у зв`язку з поясненнями ОСОБА_18 про ремонт світлового обладнання зазначене питання з`ясувати в теперішній час не можливо, за втратою об`єкту дослідження.

Щодо інших доказів, зазначає:

- Рапорт ст. інспектора ДВП ОСОБА_20 про необхідність реєстрації в журналі єдиного обліку факту ДТП, на його думку, не може бути джерелом доказів.

- Свідоцтво про реєстрацію ТЗ (Volvo), довіреність ОСОБА_21 , та заява ОСОБА_21 про надання дозволу на огляд автомобіля Volvo, також не може бути належним доказом.

Посилається, що власником згаданого авто є ПП «Євролайн-МВ». ОСОБА_21 , на його думку, довіреністю надані права лише представляти інтереси при проведенні слідчого експерименту по ДТП та керувати автомобілем Volvo НОМЕР_3 з напівпричепом НОМЕР_4 . Вважає, що у ОСОБА_21 відсутнє право надавати дозвіл на огляд автомобіля та напівпричепа. ОСОБА_21 , на його думку, перевищив свої повноваження за довіреністю.

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.11.2016 року разом зі схемою та фото таблицею до нього, вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки на підставі нього не можливо об`єктивно встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та даний доказ, на його думку, отриманий з порушенням порядку, передбаченого КПК України.

Щодо речових доказів адвокат зазначає, що ПП «Автоклуб» (вул. Дніпросталівська, 22К-1 м. Дніпро) не належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції України, а тому, вважає, що більше двох років автомобіль «Nissan Primastar» зберігався з порушенням передбаченого законом Порядку, що на його думку, вказує на можливу неналежність та недопустимість його як доказу у кримінальному провадженні.

Посилається, що після закінчення досудового розслідування речові докази автомобіль «Volvo FH 12-4Х2Т» з напівпричепом «Kogel S24», який мав значні пошкодження задньої лівої частини, стороні захисту не відкривались, прокурором у якості доказу до суду не надавались та судом не досліджувались. Тому вважає ці докази недопустимими.

Щодо доказу - протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 від 16.12.2016 року вказує, що під час даної слідчої дії слідчий на місці дорожньо-транспортної пригоди, зі слів даного свідка, встановив розташування автомобілів «Volvo FH 12-4Х2Т» з напівпричепом «Kogel S24» та автомобіля «Nissan Primastar» безпосередньо перед вищезазначеною ДТП відносно меж проїзної частини.

Даний слідчий експеримент проведений у період часу з 13.40 по 14.30 год., тобто у світлу пору доби, про що також підтверджують фотознімки до даного протоколу та сам свідок ОСОБА_18 , допитаний судом 23.04.2018 року. Тоді як дорожньо-транспортна пригода відбулася у темну пору доби, о 05.00 год., при похмурій погоді, на не освітленій будь-якими зовнішніми приладами ділянці дороги, яка знаходиться за межами населеного пункту, що встановлено показами цього-ж свідка ОСОБА_18 , показами обвинуваченого ОСОБА_7 , поясненнями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , а також протоколом огляду місця ДТП від 29.11.2016 року, досліджених судом.

Вважає, що зазначеним слідчим експериментом за участю ОСОБА_18 , проведеним у світлу пору доби можливо об`єктивно було встановити з його слів лише смугу руху автомобіля «Volvo FH 12-4Х2Т» з напівпричепом «Kogel S24». Під час даного слідчого експерименту ОСОБА_18 при денному освітленні не належним чином встановив розташування автомобіля «Nissan Primastar» безпосередньо перед ДТП, орієнтуючись у бокове дзеркало заднього виду бачив повні габарити та передню частину автомобіля-статиста «Renault Trafik», міг орієнтуватись по краю проїзної частини, дорожній розмітці, зеленим насадженням та іншим орієнтирам. В той час, коли будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 зазначив, що рухаючись, перед ДТП бачив проїзну частину позаду свого автомобіля у дзеркало заднього виду лише в межах освітлення задніх габаритних вогнів свого напівпричепа, а позаду бачив лише світло фар автомобіля, що наближався та його габарити не бачив.

З зазначених підстав вважає, що слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_18 від 16.12.2016 року не може бути належним доказом у справі.

Вказує, що розташування транспортних засобів, визначених слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_18 від 16.12.2016 року на досудовому слідстві покладено в основу додаткового слідчого експерименту за участю даного свідка від 23.05.2017 року. Автомобілі на проїзній частині були розташовані слідчим у відповідності до зазначеного вище слідчого експерименту від 16.12.2016 року. На його думку, можливо помилково встановлені параметри слідчого експерименту від 16.12.2016 року впливають на встановлення видимості напівпричепа з робочого місця водія ОСОБА_7 чи на інші обставини.... наприклад, що автомобіль «Volvo FH 12-4Х2Т» з напівпричепом «Kogel S24» міг рухатись не в смузі автомобіля «Nissan Primastar» та не був для нього перешкодою для руху, що повністю змінює механізм ДТІІ та не відповідає обставинам обвинувального акту у відношенні ОСОБА_7 .

Також вказує, що при визначенні видимості у нічну пору доби 23.05.2017 року застосовувались автомобілі, які не аналогічні тим, які були при обставинах ДТП, а саме замість «Volvo FH 12-4Х2Т» з напівпричепом «Kogel S24» брався «ДАФ» з напівпричепом «Шміц», а замість «Nissan Primastar» - «Мерседес Віто», що на його думку, прямим чином впливає на встановлення видимості з робочого місця водія ОСОБА_7 при обставинах ДТП.

Щодо висновку судової автотехнічної експертизи № 5/10.1-1175 від 12.01.2017 року (т. 1 а.с. 203-205), вважає, що у вихідні дані для проведення даної експертизи надані обставини, які стороною обвинувачення при судовому розгляді не підтверджені, відповідно, об`єктивно судом не перевірені та підлягають сумніву, а саме:

Посилається, що технічний стан автомобіля «Nissan Primastar» р/н НОМЕР_1 , автомобіля «Volvo FH 12-4Х2Т» р/н НОМЕР_3 з напівпричепом «Kogel S24» р/н НОМЕР_2 , - технічно справний. Зазначає, що у протоколі огляду місця ДТП від 29.11.2016 року у п. 17-4 (Гальмові системи), 17-5 (Рульове керування) щодо всіх транспортних засобів зазначено - не перевірялось. На момент проведення експертизи не було встановлено працездатність зазначених систем транспортних засобів, а тому категорично зазначати, що вони були технічно справні, на його думку, не було підстав. Вважає, що технічна несправність могла-б виникнути і безпосередньо перед ДТП.

Апелянт вказує, що ч. 3 ст. 286 КК України, крім порушення правил безпеки дорожнього руху, які інкримінуються ОСОБА_7 , альтернативно передбачено також порушення експлуатації транспорту. При тих обставинах, що, на його думку, ніхто не знає, а сам ОСОБА_7 не пам`ятає обставин ДТП, вважає, що є вірогідність відмови гальмівної системи чи рульового керування автомобіля Nissan Primastar, що могло бути причиною зіткнення.

Посилається, що на визначення видимості напівпричепа «Kogel S24» з робочого місця водія ОСОБА_7 впливає технічна справність світлових приладів даного напівпричепа, та обставина чи працювали вони у момент ДТП, але цю обставину, на його думку, проігноровано у вихідних даних експертного висновку.

На його думку, вихідні дані, зазначені свідком ОСОБА_18 від 16.12.2016 року та 23.05.2017 року, під час слідчих експериментів, не можуть бути достовірними та належними.

Щодо висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 6/10.1/10.4-413/414 від 23.05.2017 року вказує, що для проведення цієї експертизи експерту надійшла лише копія постанови слідчого про її призначення, копія протоколу огляду місця ДТП від 29.11.2016 року та схеми до нього, всього на 8 арк. (без фототаблиці). При дачі відповіді на зазначене перше питання експерт вказав, що враховуючи розташування слідової інформації та пошкоджень ТЗ він прийшов до висновку що зіткнення ТЗ мало місце на проїзній частині для руху транспортних засобів в сторону смт. Кіровське в правій смузі руху. Захисник вважає, що при вирішенні першого питання та і взагалі у всій дослідницькій частині експертного висновку, не досліджувались та не описувались будь-які пошкодження транспортних засобів. Допитати експерта ОСОБА_22 за клопотанням сторін судового провадження для роз`яснення експертного висновку не надалось можливим, остільки він звільнений з посади експерта та проходить службу у Збройних силах України. На думку апелянта, невідповідності у висновку експерта не зрозумілі, не обґрунтовані у розумінні поза розумним сумнівом, та не роз`яснені, а тому сторона захисту даний експертний висновок вважає невірним та прохала визнати неналежним доказом.

Вважає, що у даному кримінальному провадженні встановлені лише наслідки, зафіксовані оглядом місця ДТП та у вигляді тілесних ушкоджень потерпілих, але ні досудовим слідством, ні судовим розглядом не встановлено обставини, які підлягають доказуванню, а саме: діяння, обстановку та причинний зв`язок між діянням і наслідками. Суд, на його думку, прийняв недопустимі слідчі дії та експертні висновки у якості доказів.

На його думку, залишилось не встановленим:

- На якій смузі руху відбулось зіткнення транспортних засобів;

- Як відносно меж проїзної частини рухались автомобіль «Volvo FH» з напівпричепом «Kogel» та автомобіль «Nissan Primastar» до зіткнення;

- Суміжне з попереднім питання, як відносно меж проїзної частини знаходились транспортні засоби у момент їх первинного контактування, чи рухались паралельно краю проїзної частини чи маневрували та перебували під кутом до краю дороги, не з`ясовувалось;

- Під яким кутом відбулось первинне контактування транспортних засобів, експертиза з цього питання, на його думку, є очевидно-недопустимим доказом;

Вважає, що при невизначених параметрах, неможливо встановити, чи відповідали дії водія ОСОБА_7 вимогам п. 12.3 ПДР України.

На його думку, під час досудового розслідування було порушено право обвинуваченого, оскільки про проведену експертизу обвинуваченого та його захисника, було повідомлено вже після закінчення досудового розслідування.

Висновки СМЕ експертів щодо трупа ОСОБА_16 , потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , адвокат також вважає не допустимими доказами. Вважає, що у незаконний спосіб зафіксовано наслідки ДТП.

- представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 просить вирок в частині вирішення цивільного позову змінити, збільшити розмір моральної шкоди, завданої злочином, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 з 20 000 грн. до 40 000 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження, у тому числі середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні.

Посилається, що потерпілий ОСОБА_10 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 29.11.2016 року по 10.12.2016 року, в подальшому переведений на лікування за місцем проживання до Київської міської клінічної лікарні № 12, де перебував на стаціонарному лікуванні з 12.12.2016 року по 30.12.2016 року. Зазначає, що ОСОБА_10 було проведено хірургічну операцію щодо встановлення титанових пластин нижньої щелепи, внаслідок чого він зазнавав фізичний біль в момент та після проведення вказаної операції. Він не мав можливості працювати в цей період та втратив можливість отримувати заробітну плату за вказаний період. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 були пошкоджені зуби в значній кількості. ОСОБА_10 витрачає значний час та докладає додаткові зусилля для відновлення звичайного способу та організації свого життя.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав. Моральну шкоду не компенсував, лише частково відшкодував матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Вважає, що кошти у розмірі 40 000 грн. у повному обсязі компенсує заподіяну моральну шкоду.

- потерпіла ОСОБА_9 просить вирок, в частині призначеного покарання, скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання, та задовольнити її позовні вимоги в частині стягнення розміру спричиненої моральної шкоди, в повному обсязі: 19 982 600 гривень.

Вважає, що суд не в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину та його тяжких наслідків, те, що обвинувачений будучи фізично здоровим, працевлаштованим, не відшкодував спричинені моральні збитки.

Також вважає, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд належним чином не врахував характер і тяжкість отриманих нею душевних страждань у зв`язку з загибеллю рідної доньки, вона досі не отямилася від пережитого, не може вести нормальну життєдіяльність, здоров`я суттєво погіршилось.

На її думку, що судом не було враховано поведінку та ставлення обвинуваченого до вчиненого, який майже впродовж двох років не визнавав свою вину у вчиненні ДТП, потім пояснював, що не пам`ятає обставини ДТП, вибачення у неї попросив лише під час судових дебатів.

Представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 , в яких просить залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що винуватість обвинуваченого доведено у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 в частині позовних вимог та просила їх задовольнити, а апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого залишити без задоволення, заслухавши обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу свого захисника ОСОБА_12 , а апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення; думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_12 та просив її задовольнити, а апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення; думку потерпілої ОСОБА_9 , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого залишити без задоволення, заслухавши адвоката ОСОБА_11 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого просив залишити без задоволення, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційних скарг.
Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів, перевіривши зазначені вище доводи апеляційної скарги сторони захисту, зіставивши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, прослухавши технічний запис судових засідань, вислухавши в судовому засіданні думку потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , дійшла висновку, що, вимоги захисника обвинуваченого про скасування вироку і закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з невстановленням, на його думку, достатніх доказів для доведеності його винуватості, не підлягають задоволенню, а апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , які зводяться до необхідності збільшення розміру стягнення коштів з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню.
Доводи обвинуваченого та адвоката ОСОБА_12 про невинуватість ОСОБА_7 у скоєнному, спростовані слідуючим.
Поясненнями потерпілого ОСОБА_17 , який пояснив, що в ніч з 28 на 29 листопада 2016 року він у якості пасажира на задньому сидінні справа рухався з м. Києва у напрямку м. Дніпропетровська в автомобілі «NISSAN PRIMASTAR» під керуванням водія ОСОБА_7 . Цього водія знайшов за допомогою сервісу із пошуку попутників «BlaBlaCar». Окрім нього, в автомобілі знаходилися і інші незнайомі йому пасажири. Під час руху він заснув, а коли прокинувся від удару, зрозумів, що сталася ДТП, внаслідок якої йому, водію та іншим пасажирам були спричинені тілесні ушкодження. У автомобіля «NISSAN PRIMASTAR» була пошкоджена передня права частина та лобове скло. На місці події під час транспортування до швидкої бачив припаркований вантажний автомобіль, на пошкодження якого не звертав уваги. Після ДТП ОСОБА_7 до нього двічі підходив і запитував про самопочуття, пояснивши, що під час обгону керований ним автомобіль занесло, через що й допустив зіткнення транспортних засобів.
Поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , встановлено, що 28.11.2016 року приблизно о 23.00 годині він вирушив на автомобілі «NISSAN PRIMASTAR» під керуванням ОСОБА_7 із м. Києва у напрямку м. Дніпропетровська. У автомобілі він сів посередині у другому ряду і за межами м. Києва заснув. Самої ДТП не бачив, а реально сприймати навколишні обставини почав під час телефонної розмови уже після зіткнення, котре відбулося приблизно о 05.00 годині 29.11.2016 року. Як саме він вийшов із транспортного засобу та опинився на роздільному газоні не пам`ятає. Автомобіль «NISSAN PRIMASTAR» з пошкодженою передньою частиною знаходився на розділовому газоні. На місці події бачив неподалік припаркований вантажний автомобіль, на котрий не звертав уваги.
Аналогічні по суті пояснення надала і потерпіла ОСОБА_13 .
З пояснень потерпілої ОСОБА_9 , вбачається, що 28-29 листопада 2016 року її донька ОСОБА_23 виїхала на автомобілі з м. Києва до м. Дніпропетровська. Наступного дня приблизно об 11.00 годині їй зателефонувала подруга доньки ОСОБА_24 та розповіла, що ОСОБА_25 потрапила у ДТП, внаслідок якої загинула. Конкретні обставини ДТП їй невідомі, але припускає, що водій ОСОБА_26 заснув за кермом. Під час телефонних розмов із обвинуваченим, останній їй повідомляв різні причини ДТП, а саме, що винуватцем є водій вантажівки; що під час руху він став погано себе почувати та що в дорозі виникла поломка автомобіля. З поясненнями ОСОБА_7 вона не згодна, вважає, що саме він є винуватим у скоєному.
З пояснень потерпілої ОСОБА_19 , вбачається, що 29.11.2016 року у лікарні внаслідок травм, спричинених від ДТП, загинув її цивільний чоловік ОСОБА_27 . Про це вона дізналася від слідчого на наступний день після події.
Згідно пояснень свідка ОСОБА_18 , він наприкінці листопада 2016 року приблизно о 05.00 годині, на вантажному автомобілі «VOLVO» з напівпричепом «KOGEL» рухався по автодорозі у крайній правій смузі у напрямку м. Дніпропетровська зі швидкістю приблизно 60 км/годину. Під час руху, проїхавши с. Партизанське, на відстані близько 1 кілометра помітив у боковому дзеркалі заднього виду дальнє світло фар автомобіля, котрий рухався ближче до розділової смуги зі швидкістю більшою ніж він. Через короткий проміжок часу в районі АЗС автомобіль «NISSAN» здійснив зіткнення з задньою лівою частиною напівпричепу, після чого керований транспортний засіб він майже одразу зупинив і пішов надавати допомогу постраждалим, викликав поліцейських та швидку допомогу. Вважає, що ДТП відбулось з вини ОСОБА_7 .
Згідно пояснень експерта ОСОБА_28 , вона підтвердила висновки виконаних нею експертиз щодо потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_17 і пояснила, що при їх проведенні вона особисто спілкувалася з цими потерпілими, вивчала відповідну медичну документацію.
В судовому засіданні був допитаний і експерт ОСОБА_30 , який пояснив, що він проводив експертизу трупа ОСОБА_16 , котрий доставили з моргу. При цьому труп поступив на експертизу з оригіналом історії хвороби.
Підстав не довіряти заключенням та поясненням експертів в ході апеляційного перегляду не встановлено.
В зв`язку з цим, доводи адвоката про необ`єктивність проведення експертиз, - є необґрунтованими.
Крім наведеного вище, винуватість ОСОБА_7 встановлена:
- рапортом старшого інспектора-чергового Дніпровського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_20 від 29.11.2016 року, з якого убачається, що 29.11.2016 року на автодорозі «Дніпропетровськ - Царичанка - Кобеляки - Решетилівка» між населеними пунктами смт. Кіровське та с. Партизанське сталася ДТП за участю водія вантажного автомобіля «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_3 та водія мікроавтобусу «NISSAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок якої є постраждалі особи;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.11.2016 року, схемою та фото-таблицею до нього, встановлено, що ДТП відбулася на автодорозі Р-52 «Дніпропетровськ - Царичанка - Кобеляки - Решетилівка» в районі АЗС «Аmic» по вул. Солідарності, 565 у смт. Кіровське у напрямку руху зі сторони с. Партизанське у напрямку смт. Кіровське. На момент огляду, проведеного старшим слідчим з ОВС СУ ГУНП Дніпропетровській області ОСОБА_31 з 08.20 години до 11.00 години 29.11.2016 року за участю інспектора - криміналіста та спеціаліста СМЕ, а також понятих ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , встановлено, що дорожнє покриття у двох напрямках сухе, посередині роздільний газон. При огляді зафіксовані: на узбіччі труп ОСОБА_15 , на проїзній частині знаходяться сліди технічної рідини, подряпини, осип скла та пластику, сліди коліс автомобіля «NISSAN PRIMASTAR» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; сліди коліс автомобіля «NISSAN PRIMASTAR» на роздільному газоні; пошкодження: на автомобілі «NISSAN PRIMASTAR» реєстраційний номер НОМЕР_1 повна деформація передньої правої частини, даху та лівих пасажирських дверей; на напівпричепі «KOGEL S24» реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкоджено ліву частину заднього бамперу, деформовано та пошкоджено задню частину тенту, зруйновані задні світлові прилади, ліве заднє колесо розгерметизовано, відсутнє запасне колесо та кріплення до нього;
- висновками судово-медичних експертів № 2263/578-Е від 12 грудня 2016 року та № 2263-Е від 30 листопада-06 грудня 2016 року, встановлено, що у ОСОБА_34 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, ознаки загального струсу тіла: крововиливи в прикореневих ділянках легенів, крововиливи у товщі воріт обох нирок, селезінки, зв`язкового апарату печінки, у товщі кореня брижі тонкого кишковика, та інші ушкодження.
Вказані ушкодження виникли прижиттєво та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що призвели до смерті. Смерть ОСОБА_34 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці дорожньо-транспортної пригоди від сумісної тупої травми тіла з численними синцями та саднами на голові, тулубі та кінцівках, переломом правої стегнової кістки, переломами тазу, ребер, ушкодженням легенів, печінки, селезінки, яка ускладнилась розвитком шоку. Виявлені тілесні ушкодження виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), якими, не виключено, могли бути виступаючі частини салону автомобіля, можливо за умови, яка вказана у постанові, тобто за умов дорожньо-транспортної пригоди;
- висновками судово-медичних експертів № 689/ЛЕ/162 від 12 грудня 2016 року та № 689/ЛЕ від 01-12 грудня 2016 року, встановлено, що при експертизі трупа ОСОБА_16 виявлені ушкодження у вигляді синців і саден на тілі, забитих ран на обличчі, переломів ребер, тазу зліва, крововиливів біля коренів легень, ушкодження правої нирки, розриву печінки, селезінки, брижі кишковика та товстого кишковика, яка ускладнилась розвитком шоку та у своїй сукупності призвела до настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10.40 годині. Ці ушкодження відносяться до категорії тяжких, виникли прижиттєво від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, можливо за умови, яка вказана у постанові, тобто за умов дорожньо-транспортної пригоди;
- висновком експерта № 152е від 19-20 січня 2017 року зі схематичним зображенням ушкоджень до нього, встановлено, що у ОСОБА_29 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової та лицьової травми, струсу головного мозку, перелому верхньої щелепи по типу Ле-Фор 2 з явищами гемосинусу в обох гайморових пазухах, подвійного відкритого перелому нижньої щелепи (праворуч в області суглобового відростку та кута, ліворуч в проекції клику), забійної рани підборіддя, яка сполучується з порожниною роту, синців у обох параорбітальних областях, субкон`юнктивального крововиливу правого ока, трьох забійних ран у скроневій області праворуч, у лівій тім`яно-потиличній області та в потиличній області по центру, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Ці ушкодження могли утворитися незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування, можливо і в термін, на який вказує потерпілий і слідчий у постанові, від механічної дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди;
- висновком експерта № 4599е від 14-17 грудня 2016 року зі схематичним зображенням ушкоджень до нього, встановлено, що у ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: садна у лівій лобно-скроневій області, закритого перелому заднього краю та дна вертлюжної западини праворуч зі зміщенням уламків з розвитком у посттравматичному періоді нейропатії нервів правої нижньої кінцівки, садна на тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Ці ушкодження могли утворитися незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування, можливо і в термін, на який вказує потерпілий і слідчий у постанові, від механічної дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди;
- висновком експерта № 292/46 від 16.12.2016 року, встановлено, що у ОСОБА_35 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому головки малогомілкової кістки правої гомілки, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), а також закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток носа зі зміщенням уламків і струсом головного мозку, невеликих забійних ран в області лоба та носа. Зазначені ушкодження могли утворитися в термін, на який вказує слідчий у постанові, від механічної дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди.
Будь-яких сумнівів в правильності висновків СМЕ, - в ході апеляційного розгляду також не встановлено.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.12.2016 року за участю ОСОБА_18 , план-схемою та фото-таблицею до нього, вбачається, що у присутності понятих ОСОБА_36 і ОСОБА_37 , він детально розповів про обставини ДТП, яка сталася 29.11.2016 року.

Колегія суддів також не вбачає будь-яких підстав не довіряти послідовним поясненням ОСОБА_18 , які узгоджуються між собою не тільки в цілому, але й в деталях та узгоджуються з іншими доказами, наведеному у вироку. Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку, наряду з іншими документами, послідовні пояснення ОСОБА_18

- висновком експерта № 5/10.1-1175 від 12.01.2017 року, встановлено, що у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_26 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Його дії при заданому механізмові події не відповідали вимогам цього пункту ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Технічна можливість запобігти ДТП у даній дорожній обстановці для водія ОСОБА_38 визначалася шляхом виконання ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України;
Даний висновок, колегія суддів вважає науково-обґрунтованим, правильним, остільки він узгоджується в повній мірі з поясненнями ОСОБА_18 , та з іншими доказами, які ретельно проаналізовано у вироку.
Доводи адвоката з цього приводу є безпідставними, суперечать встановленим доказам, та є по суті суб`єктивною думкою апелянта, побудованою на припущеннях.
Той факт, що у водія ОСОБА_39 . Також виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани у правій тім`яно-потиличній області, підшкірної гематоми, садна в лобній області, численних поверхневих саден та підшкірних гематом передпліч, трьох поверхневих забійних ран на зовнішній поверхні правого колінного суглобу та на передній поверхні правої гомілки в середній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), підтверджено заключенням СМЕ від 17-25 березня 2017 року. Ці ушкодження могли утворитися незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування, можливо і в термін, на який вказує обстежений і слідчий у постанові, від механічної дії тупих твердих предметів, частина з обмеженою контактуючою поверхнею, або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди. За даними медичної документації будь-яких станів або захворювань у ОСОБА_7 до ДТП, які б супроводжувалися втратою свідомості, не виявлено;
Судом першої інстанції було належно перевірено і доводи ОСОБА_7 та захисту, щодо технічного стану автомобілів, нез`ясування, на їх думку судом, обставин скоєної ДТП.
Колегія суддів зазначає, що висновком експерта № 6/10.2-279 від 06.04.2017 року встановлено, що на момент експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля «NISSAN PRIMASTAR» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться у непрацездатному стані, а передня і задня підвіски у працездатному стані. Пошкодження елементів системи рульового керування, які призвели до її непрацездатності, не носять експлуатаційного характеру та виникли внаслідок аварійного навантаження на деталі під час ДТП;
- висновком експерта № 6/10.1/10.4-413/414 від 23.05.2017 року, встановлено, що з урахуванням розташування слідової інформації та пошкоджень транспортних засобів, можливо дійти до висновку, що зіткнення мало місце на проїзній частині дороги, призначеній для руху транспортних засобів у сторону смт. Кіровське у правій смузі руху та у повздовжньому дорозі напрямку перед розташуванням початку ділянки осипу скла та пластику, позначеного на схемі цифрою «3». Автомобіль «VOLVO FH 12-4X2T» з напівпричепом «KOGEL S24» у момент зіткнення з автомобілем «NISSAN PRIMASTAR» - рухався;
- з протоколоу проведення додаткового слідчого експерименту від 23.05.2017 року за участю свідка ОСОБА_18 , схемою та фото-таблицею до нього, вбачається, що він розповів і на місці події показав про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 29.11.2016 року. Слідчою дією встановлено, що у максимально наближених умовах видимість світловідбивачів напівпричепу вантажного автомобіля з увімкненими габаритними вогнями з місця водія автомобіля «Mercedes Vito», який має схожі характеристики з автомобілем «NISSAN PRIMASTAR», який рухався на відстані 4.4 м від лівого краю проїзної частини з увімкненим ближнім світлом фар, склала 300 м, а загальна видимість дорожнього покриття склала 48 м.
Отже, вказаними висновками експертів та поясненнями свідка ОСОБА_18 , яким немає підстав не довіряти, спростовані зазначені вище доводи апелянта, які також є безпідставними.
Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 щодо, на його думку, формального та поверхневого розгляду судом першої інстанції кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що суперечать встановленим і належно перевіреним безпосередньо в судовому засіданні доказам у кримінальному провадженні, остільки з журналів судових засідань та технічних записів об`єктивно видно, що суд першої інстанції у повному обсязі, всебічно дослідив всі обставини скоєного злочину, вжив всіх заходів для встановлення істини по справі, перевірив всі доводи обвинуваченого, захисту, інших учасників судового розгляду, які були заявлені з аналогічних підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги захисника, що потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 надавали невірні пояснення, які суд, на його думку, необґрунтовано поклав в основу вироку, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, остільки пояснення вказаних потерпілих є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами провадження, яким надано належну оцінку у вироку.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про недопустимість доказу: пояснень потерпілого ОСОБА_17 в тій частині, що ОСОБА_7 після ДТП до нього двічі підходив і запитував про самопочуття, пояснивши, що під час обгону керований ним автомобіль занесло, через що й допустив зіткнення транспортних засобів, є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_17 пояснив про те, що він сам особисто почув від обвинуваченого стосовно події, що сталася.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого відносно відсутності будь-яких доказів працездатності світлового обладнання, та технічного стану транспортних засобів VOLVO FH 12-4Х2Т державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом Kogel S24 державний номер НОМЕР_2 , то вони спростовані слідуючим.
В матеріалах справи є наявним протокол перевірки технічного стану транспортного засобу з напівпречіпом № 00241-02663-16 від 16.09.2016 року (за два місяці до ДТП), який був складений ТОВ «Діагностичний центр «Таксомоторсервіс», згідно із яким транспортний засіб причіп KOGEL S24, державний номер НОМЕР_2 , визнаний технічно справним.
Також в матеріалах справи також наявний протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00241-02664-16 від 16.09.2016 року (за два місяці до ДТП), який був складений ТОВ «Діагностичний центр «Таксомоторсервіс», згідно із яким транспортний засіб VOLVO FH12 державний номер НОМЕР_3 , визнаний технічно справним.
Крім цього, відповідно до пояснень водія ОСОБА_18 , керований ним автомобіль з напівпричепом перед виїздом проходили відповідний техогляд, були технічно справні перед рейсом, зауважень не було.
Суд першої інстанції, досліджуючи в судовому засіданні обставини скоєного ДТП, зазначив, що перевірка технічного стану транспортного засобу передбачає в тому числі перевірку працездатності зовнішніх світлових приладів згідно Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 974 від 05.08.2008 року.
Відносно технічного стану автомобіля «NISSAN PRIMASTAR», то ОСОБА_7 пояснив, що мікроавтобус був технічно справним.
Отже суд першої інстанції належним чином перевірив та встановив, що вказані транспортні засоби у вказаний день були у належному технічному справному стані, в тому числі і світлові прибори.
Що стосується доводу апеляційної скарги захисника обвинуваченого стосовно перевищень, на його думку, повноважень ОСОБА_21 як представника ПП «Євролайн-МВ» щодо повноважень з надання дозволу на огляд транспортного засобу VOLVO FH12 державний номер НОМЕР_3 та причіпу KOGEL S24 державний номер НОМЕР_2 , колегія суддів вважає його безпідставним, остільки ОСОБА_21 надав добровільно слідчому вказані транспортні засоби для проведення відповідних слідчих дій, та належно оформлену довіреність. Повноваження ОСОБА_21 в повній мірі поширюються і на згоду на проведення огляду транспортного засобу.
Позиція апелянта з цього приводу є намаганням добитись невизнання протоколу огляду транспортного засобу, як належного доказу.
Відносно доводу апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо не залучення до проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 29.11.2016 року учасника ДТП водія ОСОБА_18 , колегія суддів зазначає про наступне.
Перелік осіб, які можуть бути запрошені для участі в огляді визначається слідчим, прокурором. КПК не передбачає обов`язкове залучення учасників ДТП до даної слідчої дії. Вказаною слідчою дією не порушено права ОСОБА_18 , від якого слідчому не надходило жодних скарга та заяв стосовно проведення вказаної слідчої дії.
В подальшому ж ОСОБА_18 було обґрунтовано залучено слідчим для участі у відповідних слідчих експериментах.
Стосовно доводів апелянта про не зазначення, на його думку, у схемі до протоколу огляду місця ДТП по довжині до краю проїзної частини розташування слідів технічних рідин та подряпин, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, остільки наявні відомості у повному обсязі відображені у схемі до протоколу огляду місця ДТП, де конкретно зазначено місце розташування технічних рідин: довжину до правого краю проїзної частини 3 м, кінець розташування технічних рідин до правового краю проїзної частини - 4,3 м. Вказані дані були надані експертам і будь-яких зауважень, чи клопотань від останніх про необхідність надання додаткових даних, - не надходило.
Осип скла та пластику також відображено на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, з якого вбачається, що більшість такого осипу розташована на крайній правій частині смуги руху. Чітку прив`язку осипу скла до краю проїзної частини слідчий не мав можливості відобразити, враховуючи досить значну кількість часток даного осипу.
Але вказане, не вплинуло на об`єктивність та повноту висновків суду.
Як видно з вироку, суд обґрунтовано поклав в його основу дані протоколу огляду місця події зі схемою до нього, остільки їх складено належним чином та вони узгоджується і з сукупністю інших доказів, зазначених в судовому рішенні.
Отже колегія суддів вважає, що підстав для визнання недопустимим як доказу протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 29.11.2016 року та схеми до нього, не існує, а тому довід адвоката з цього приводу, - задоволенню не підлягає.
Оцінуючи доводи захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі з приводу недопустимості, на його думку, як доказу, протоколу слідчого експерименту від 16.12.2016 року за участю свідка ОСОБА_18 , який проводився в світлу пору доби, колегія суддів вважає цей довід таким, що також не підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого.
Як вбачається з матеріалів провадження, в ході слідчого експерименту встановлювались обставини розташування транспортних засобів VOLVO НОМЕР_5 з напівпричепом Kogel S24 та автомобіля Nissan Primastar відносно меж проїзної частини до моменту їх зіткнення, що не потребувало проведення даного слідчого експерименту в темну пору доби, коли відбулася ДТП. Органу досудового слідства було важливо встановити правильність розташування транспортних засобів відносно меж проїзної частини, та відповідно провести точні заміри, що краще зробити дійсно вдень, а не вночі.
При цьому не вплинула на правильність висновків суду та обставина, що були використані інші транспортні засоби при проведенні слідчого експерименту, адже за загальними характеристиками, вони в цілому є схожими, та з врахуванням характеру, мети проведення даної слідчої дії, - з`ясувати фактичне розташування транспортних засобів, та обставин видимості транспортних засобів з робочих місць водіїв.
Слідчий же експеримент від 23.05.2017 року, на що звертає увагу колегія суддів, за участю свідка ОСОБА_18 проводився в темну пору доби, при якому слідчим і встановлювались обставини видимості транспортних засобів з робочих місць водіїв. Свідок ОСОБА_18 поясняв, що транспортний засіб Мерседес Віто, який використовувався замість ОСОБА_40 в цілому відповідає габаритам та світлом фар даному транспортному засобу, і транспортний засіб DAF з напівпричепом SCHMITZ за своїми габаритами та розташуванням світлових відбивачів відповідає в цілому автомобілю Вольво з напівпричепом Когель. Важливим фактором в даній ситуації була саме необхідність встановити обставини видимості транспортних засобів з робочих місць водіїв у темну пору доби з відстані, та при зближенні.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо недопустимості, на його думку, як доказу - висновку судової авто технічної експертизи № 5/10.1-1175 від 12.01.2017 року, оскільки надані судовому експерту вихідні дані, на його думку, щодо стану транспортних засобів не відповідають дійсності, колегія суддів вважає безпідставними, остільки зазначені висновки експертів є науково обґрунтованими, правильними, та в повній мірі узгоджуються з сукупністю інших доказів, про що зазначено вище.
Технічна справність транспортного засобу Nissan Primastar підтверджена висновками судових експертів № 5/10.2-1100 від 16.01.2017 року та № 6/10.2-279 від 06.04.2017 року, а тому доводи апеляційної скарги адвоката і з цього приводу є безпідставними, остільки вочевидь суперечать відповідним висновкам експертів. Про це зазначено і вище.
Стосовно доводів адвоката ОСОБА_12 про неналежність проведення слідчих експериментів 16.12.2016 року та 23.05.2017 року, та наданих для їх проведення вихідних даних, то судом першої інстанції у вироку надано цим доводам критичну оцінку.
Доводи адвоката ОСОБА_12 про необґрунтованість висновків комплексної судової авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи № 6/10.1/10.4-413/414 від 23.05.2017 року, - також є безпідставними.
Адже, надаючи відповідь на перше поставлене слідчим питання щодо місця зіткнення транспортних засобів, судовий експерт на 6 сторінці висновку вказав: «враховуючи розташування слідової інформації та пошкодження ТЗ можливо дійти висновку, що зіткнення ТЗ мало місце на проїзній частині призначеній для руху транспортних засобів в сторону смт. Кіровське в правій смузі руху та у поздовжньому дорозі напрямку перед розташуванням ділянки осипу скла та пластику, позначеного на схемі цифрою «З». При цьому в дослідницькій частині судовий експерт вказав також про місце розташування слідової інформації, на підставі якого він дійшов висновку зі схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, про що вже зазначалось вище:
- Осип скла та пластику довжиною 52,5 м, розташовані на проїзній частині, призначеній для руху ТЗ в сторону смт. Кіровське;
- Сліди технічної рідини довжиною 25,4 м, розташовані на проїзній частині, призначеній для руху ТЗ в сторону смт. Кіровське. Початок слідів розташований на відстані 3,0 м за розташуванням початку осипу скла та пластику та на відстані 3,0 м від правого краю проїзної частини, (при ширині правої смуги руху 3,7 м).
Як видно з вироку, суд першої інстанції приділив цим доводам відповідну увагу, перевірив їх належним чином та обґрунтовано оцінив.
З приводу доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого стосовно обґрунтувань сторони захисту про недопустимість висновків судово-медичних експертів щодо ступеню тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень потерпілим, колегія суддів зазначає, що суттєвих порушень права на захист обвинуваченого під час проведення судово-медичних експертиз, - не було. Слідчий відповідно до п. 2.13.2. Інструкції, не надавав, обвинуваченому права бути присутнім під час проведення судово-медичної експертизи, і обвинувачений та його захисники не зверталися із заявами до слідчого про надання такого дозволу. Обгрунтувань для наявності підстав для відводів судових експертів обвинувачений не вказував у суді першої інстанції та клопотань про проведення повторних судових експертиз не подавав. З результатами проведення експертиз, як і зі всіма матеріалами провадження, обвинувачений був ознайомлений.
Отже колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які були підтверджені належними доказами, ретельно дослідженими під час судового розгляду та оціненими, як окремо, так і у сукупності, відповідно до статті 94 КПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за яке він засуджений.
Будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з недостатністю доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 , - колегія суддів в ході апеляційного розгляду не встановила.
Юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України, - є обґрунтованою та правильною.
Стосовно обґрунтованості призначення покарання, колегія суддів зазначає. Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.
Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Як видно з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в достатній мірі виконав вимоги ст. ст. 50, 65, 66, 67 КК України та вимоги Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив з необережності злочин, віднесений ч. 4 ст. 12 КК України до категорії тяжких, наслідком якого стала загибель 2-х осіб і травмування 3-х потерпілих.
Судом першої інстанції було враховано і сімейний стан обвинуваченого, на утриманні якого перебуває малолітня донька.
Як видно з журналу судового засідання, під час судових дебатів ОСОБА_7 попросив пробачення у потерпілих.
Суд першої інстанції призначив обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі, строком на 7 років в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України, прийшовши до обґрунтованого висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання, або для призначення більш суворого за розміром покарання, колегія суддів, - не вбачає.
Щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, виходячи з характеру допущених ОСОБА_7 порушень, обставин дорожньо-транспортної пригоди та її тяжких наслідків, суд першої інстанції обґрунтовано призначив і додаткове покарання на максимальний строк - 3 роки, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 286 КК України.
Що стосується апеляційних вимог представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 , зазначених в апеляційних скаргах, в частині стягнення на їх користь з обвинуваченого ОСОБА_7 коштів по відшкодовуванню моральної шкоди, то вони, на думку колегії суддів підлягають відносно ОСОБА_9 частковому задоволенню, а відносно потерпілого ОСОБА_10 - задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
В ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.
Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, встановити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Цих вимог Закону при розгляді даного провадження судом першої інстанції певним чином дотримано не було.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 судом першої інстанції були задоволені частково та стягнуто:
1) з обвинуваченого ОСОБА_7 :
- на користь потерпілої ОСОБА_9 100 000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди;
- на користь потерпілої ОСОБА_13 660 гривень 44 копійки, в рахунок відшкодування судових витрат і 20 000 гривень - моральної шкоди;
- на користь потерпілого ОСОБА_10 20 000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди.
2) з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»:
- на користь потерпілої ОСОБА_9 17 400 гривень, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 17 400 гривень - моральної шкоди;
- на користь потерпілої ОСОБА_13 10 000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди;
- на користь потерпілого ОСОБА_10 37 691 гривню 11 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 10 000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди.
У іншій частині в задоволенні позовів ОСОБА_9 , ОСОБА_13 і ОСОБА_10 , судом першої інстанції, відмовлено.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд першої інстанції недостатньо врахував характер, тривалість та глибину заподіяних їм моральних страждань. Задовольняючи частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення коштів по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, глибину, характер і тяжкість перенесених нею душевних страждань внаслідок безповоротної втрати доньки.
Також частково задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в розмірі 20 000 гривень, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, що потерпілому було проведено хірургічну операцію щодо встановлення титанових пластин нижньої щелепи, внаслідок чого він зазнав фізичний біль, втратив працездатність на період лікування і в теперішній час витрачає значний час та докладає додаткові зусилля для відновлення звичайного способу та організації свого життя.
Тому, на переконання колегії суддів з урахуванням розумності та достатності, глибини душевних переживань та моральних страждань потерпілої ОСОБА_9 , яка внаслідок вчиненого кримінального правопорушення втратила доньку, що вкрай негативно вплинуло на її життя, оскільки їх звичний життєвий устрій зазнав значних змін, колегія суддів вважає за необхідне, змінити на підставі ст. 409 КПК України вирок в частині вирішення цивільного позову та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 до 700 000 гривень, стягнувши вказану суму з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_10 кошти в розмірі 40 000 гривень, в відшкодування моральної шкоди, спричиненої здоров`ю, враховуючи характер пережитого ним фізичного болю, пов`язаного з хірургічною операцією щелепи, та послідуючими процедурами, з врахуванням глибини його душевних переживань та страждань.
В решті вирок суду слід залишити без змін, як законний та обґрунтований.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 , залишити без задоволення.

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , задовольнити частково.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_41 щодо стягнення коштів, по відшкодуванню моральної шкоди, змінити.
Збільшити розмір коштів по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої здоров`ю та стягнути з ОСОБА_7 на користь:

- потерпілої ОСОБА_9 700 000 гривень;

- потерпілого ОСОБА_10 40 000 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4