ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/957/20 Справа № 331/8879/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисників (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000104 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 строком на 60 діб до 11 березня 2020 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Рішення суду обґрунтовано тим, що колегія суддів врахувала дані про осіб обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , їх вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні, а також ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 дії, вчинені ними в період, коли вони були працівниками правоохоронного органу.
В даному кримінальному провадженні обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі. Приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та позбавляє обвинувачених можливості перешкодити інтересам правосуддя, відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченим знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, тому колегія суддів визнала за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 колишні працівники правоохоронних органів, можуть переховуватись від суду, оскільки є обізнаними у способах та методах проведення оперативно-розшукової діяльності та особливостях роботи органів досудового розслідування, а також їм відомо анкетні відомості потерпілих, свідків у цьому провадженні, тому є підстави вважати, що за таких обставин обвинувачені, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які мають бути допитані у вказаному кримінальному провадженні та покази яких мають істотне значення у кримінальному провадженні.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, колегія суддів вважала їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання осіб під вартою, не зменшились.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_17 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року та винести нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що районний суд не звернув уваги на факти, зокрема, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, не продовжував злочинну діяльність, суд не взяв до уваги, що потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню, це особи які працювали на конфіденційному співробітництві з прокуратурою та Службою безпеки України (здійснювали підбурювання осіб до вчинення злочинів з подальшою метою їх викриття та затримання), також не було наявності в матеріалах кримінального провадження фактичних даних, на підставі яких можна вважати з достатньою вірогідністю, що інші міри запобіжного заходу не забезпечили б належної поведінки ( у нього є постійне місце проживання, не вживає ( та не вживав) наркотичні речовини, не підтримує соціальних зв`язків негативного характеру, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючі дані, має на утриманні малолітню дитину. Суд не врахував його сімейний стан, соціальні зв`язки, стан його здоров`я,місце проживання, відсутність судимостей.
Зазначає, що судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поверхнево та неуважно розглядалися його доводи, викладені в клопотанні, міра запобіжного заходу була обрана формально, посилаючись на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.
Зазначає, що його тримання під вартою більше ніж 2 роки та 7 місяців не має достатньо вагомих причин і є необґрунтовано довгим, приймаючи до уваги те, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

- обвинувачений ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року та винести нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що районний суд не звернув уваги на факти, зокрема, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, не продовжував злочинну діяльність, суд не взяв до уваги, що потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню, це особи які працювали на конфіденційному співробітництві з прокуратурою та Службою безпеки України (здійснювали підбурювання осіб до вчинення злочинів з подальшою метою їх викриття та затримання), також не було наявності в матеріалах кримінального провадження фактичних даних, на підставі яких можна вважати з достатньою вірогідністю, що інші міри запобіжного заходу не забезпечили б належної поведінки ( у нього є постійне місце проживання, не вживає (та не вживав) наркотичні речовини, не підтримує соціальних зв`язків негативного характеру, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючі дані, має на утриманні неповнолітню дитину, має інвалідність (інвалід війни), за якою йому необхідно належне медичне лікування, а в умовах слідчого ізолятора йому не зможуть надати належну медичну допомогу. Суд мотивовано не врахував його сімейний стан, соціальні зв`язки, стан його здоров`я, місце проживання, відсутність судимостей.
Зазначає, що судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поверхнево та неуважно розглядалися його доводи, викладені в клопотанні, міра запобіжного заходу була обрана формально, посилаючись на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.
Зазначає, що його тримання під вартою більше ніж 2 роки та 7 місяців не має достатньо вагомих причин і є не обґрунтовано довгим, приймаючи до уваги те, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

- обвинувачений ОСОБА_15 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року та винести нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що районний суд не звернув уваги на факти, зокрема, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, не продовжував злочинну діяльність, суд не взяв до уваги, що потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню, це особи які працювали на конфіденційному співробітництві з прокуратурою та Службою безпеки України (здійснювали підбурювання осіб до вчинення злочинів з подальшою метою їх викриття та затримання), також не було наявності в матеріалах кримінального провадження фактичних даних, на підставі яких можна вважати з достатньою вірогідністю, що інші міри запобіжного заходу не забезпечили б належної поведінки ( у нього є постійне місце проживання, не вживає ( та не вживав) наркотичні речовини, не підтримує соціальних зв`язків негативного характеру, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючі дані, має на утриманні малолітню дитину. Суд мотивовано не врахував його сімейний стан, соціальні зв`язки, стан його здоров`я, місце проживання, відсутність судимостей.
Зазначає, що судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поверхнево та неуважно розглядалися його доводи, викладені в клопотанні, міра запобіжного заходу була обрана формально, посилаючись на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.
Зазначає, що його тримання під вартою більше ніж 2 роки та 7 місяців не має достатньо вагомих причин і є не обґрунтовано довгим, приймаючи до уваги те, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року та винести нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_15 запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не повного мірою було проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, як того вимагають норми чинного законодавства України.
Вказує на те, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, прокурором в клопотанні про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено. Окрім цього прокурором не доведено доказами, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможуть забезпечити обвинуваченим належної процесуальної поведінки. Вважає, що посилання на існування ризиків ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення, носить диспозитивний характер і жодним доказом не підтверджено, а прокурор взагалі не долучив до свого клопотання будь яких матеріалів, які б містили докази існування хоча б одного ризику.

- обвинувачений ОСОБА_16 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року та винести нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що районний суд не звернув уваги на факти, зокрема, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, не продовжував злочинну діяльність, суд не взяв до уваги, що потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню, це особи які працювали на конфіденційному співробітництві з прокуратурою та Службою безпеки України (здійснювали підбурювання осіб до вчинення злочинів з подальшою метою їх викриття та затримання), також не було наявності в матеріалах кримінального провадження фактичних даних, на підставі яких можна вважати з достатньою вірогідністю, що інші міри запобіжного заходу не забезпечили б належної поведінки (у нього є постійне місце проживання, не вживає (та не вживав) наркотичні речовини, не підтримує соціальних зв`язків негативного характеру, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючі дані, має на утриманні малолітню дитину. Суд не врахував його сімейний стан, соціальні зв`язки, стан його здоров`я, місце проживання, відсутність судимостей.
Зазначає, що судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поверхнево та неуважно розглядалися його доводи, викладені в клопотанні, міра запобіжного заходу була обрана формально, посилаючись на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.
Зазначає, що його тримання під вартою більше ніж 2 роки та 7 місяців не має достатньо вагомих причин і є не обґрунтовано довгим, приймаючи до уваги те, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року та винести нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_16 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прокурором при внесенні клопотання на розгляд суду не було дотримано вимог ст. 331 КПК України.
Вказує на те, що ризики, які вказані в клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_16 , є безпідставними та необґрунтованими, а колегія суддів в своїй ухвалі не надала належної оцінки переліченим доводам захисника, а взагалі ніяк не мотивувала чому вона вважала посилання на вказані прокурором ризики обґрунтованими.
Вказує на те, що ОСОБА_16 вчинив не тяжкий злочин, тому за його скоєння не передбачена така міра запобіжного заходу як тримання під вартою. З матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_18 не був обізнаний про плани інших про скоєння злочину, він вважав, що приймає участь в законному обшуку житла. Про те, що насправді було скоєно злочин, ОСОБА_18 стало відомо вже після його скоєння, в машині, з розмов інших обвинувачених.
Звертає увагу, що відомості щодо вчинення інших злочинів, вчинених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, які були кваліфіковані як вчинені повторно, організованою групою, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 13.11.17 року, після чого ніяких слідчих або процесуальних дій не проводилось. Діяння які інкримінуються ОСОБА_18 та іншим по епізодах від 20.05.17 року та 08.06.17 року, які обвинуваченню були безумовно відомі на момент їх скоєння (в той же день), та які були кваліфіковані як вчинені повторно, організованою групою, тобто вчинені особами, які вже вчинили тотожний або однорідний злочин, було кваліфіковано та внесено процесуальним прокурором до ЕРДР лише 13.11.17 року. За таких обставин слідчий чи прокурор, який під час досудового розслідування кримінального провадження безпосередньо виявив вчинення кримінального правопорушення, на момент часу 20.05.17 року і 08.06.17 року повинен був відповідно до положень ст. 214 КПК України та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових слідувань внести окремі відомості до Реєстру про кримінальне правопорушення, вчинене відносно ОСОБА_19 та відносно ОСОБА_20 в дні скоєння цих злочинів (на протязі доби). Таким чином, на думку апелянта, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості стосовно епізодів кримінальних правопорушень, начебто вчинених Діхтярьом та іншими 20.05.17 року та 08.06.17 року було внесено до ЕРДР вже після отримання всіх доказів по справі.

-обвинувачений ОСОБА_14 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року та винести нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що районний суд не звернув уваги на факти, зокрема, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, не продовжував злочинну діяльність, суд не взяв до уваги, що потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню, це особи які працювали на конфіденційному співробітництві з прокуратурою та Службою безпеки України (здійснювали підбурювання осіб до вчинення злочинів з подальшою метою їх викриття та затримання), також не було наявності в матеріалах кримінального провадження фактичних даних, на підставі яких можна вважати з достатньою вірогідністю, що інші міри запобіжного заходу не забезпечили б належної поведінки (у нього є постійне місце проживання, не вживає (та не вживав) наркотичні речовини, не підтримує соціальних зв`язків негативного характеру, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючі дані, має на утриманні неповнолітню дитину, хворих батьків, які мають інвалідність. Суд мотивовано не врахував його сімейний стан, соціальні зв`язки, стан його здоров`я, місце проживання, відсутність судимостей.
Зазначає, що судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , поверхнево та неуважно розглядалися його доводи, викладені в клопотанні, міра запобіжного заходу була обрана формально, посилаючись на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.
Зазначає, що його тримання під вартою більше ніж 2 роки та 7 місяців не має достатньо вагомих причин і є не обґрунтовано довгим, приймаючи до уваги те, що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки обвинувачених та їх захисників, які, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення поданих апеляційних скарг, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як убачається з наданих матеріалів, на розгляді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт № 0000104 від 23.02.2017 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2017 року було застосовано до ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2017 року було застосовано до ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, які в подальшому продовжувалися слідчими суддями під час досудового розслідування та судом першої інстанції під час судового розгляду.
Прокурором в судовому засіданні були заявлені письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 строку тримання під вартою, яке він мотивував тим, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів не вбачається, оскільки ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих або вчинення іншого злочину не зменшилися, а підстави, за яких було обрано запобіжні заходи, не змінилися.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що 11 січня 2020 року в судовому засіданні Жовтневим районним судом м. Запоріжжя в порядку ст. 331 КПК України були розглянуті клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та вищезазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинувачених під вартою, суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та правильно встановив обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які наразі не зменшилися, а тому й досі продовжують виправдовувати тримання обвинувачених під вартою, а саме те, що перебуваючи на волі, останні можуть переховуватись від суду, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 колишні працівники правоохоронних органів і є обізнаними у способах та методах проведення оперативно-розшукової діяльності та особливостях роботи органів досудового розслідування, а також обвинуваченим відомо анкетні відомості потерпілих, свідків у цьому провадженні, тому є підстави вважати, що останні, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які мають бути допитані у вказаному кримінальному провадженні та покази яких мають істотне значення у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, який повністю підтверджуються наданими матеріалами та відповідає правовим позиціям ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії»), про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає та приходить до висновку, що приймаючи рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року залишити без змін, а подані апеляційні скарги - без задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4