Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011901 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Бакаївка Ічнянського району Чернігівської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.367 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посаду начальника механізованої дільниці виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії регіональної філії Південно-Західна залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця на строк 1 рік без сплати штрафу.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

__________________________________________________
Справа № 11-кп/824/961/2020
Категорія: ч.2 ст.367 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .
Цим же вироком прийнято рішення про задоволення цивільного позову ПАТ Українська залізниця і стягнуто на його користь з ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 314 470 гривень 01 копійка.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що не погоджується з вироком в частині рішення про цивільний позов, оскільки суд допустив неповноту судового розгляду, поклав в основу вироку недопустимі докази, невірно оцінивши їх, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Про розкрадання майна, яке мало місце на підприємстві, він повідомляв своє керівництво, що залишилося без належного реагування. Що стосується висновку експерта, то для проведення експертизи виробничим підрозділом Дарницька дистанція колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізниця слідчому були надані недостовірні дані, а саме, акти інвентаризацій за попередні роки. Про всі ці обставини він заявляв у суді першої інстанції. Одночасно з цим ОСОБА_7 зазначає, що вирок у частині призначеного покарання не оспорює.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 вказує, що під час судового провадження в суді першої інстанції ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Крім показань обвинуваченого, його винуватість підтверджується показаннями свідків, даними у документах, в тому числі протоколі засідання інвентаризаційної комісії виробничих запасів від 18.10.2017, договорі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.12.2015, актах інвентаризацій, а також висновком експерта № 12-3/10 від 19.02.2018, які суд правильно визнав належними та допустимими доказами. Посилання ОСОБА_10 на неповноту судового розгляду, на думку прокурора, є необґрунтованими, а що стосується апеляційної вимоги про скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, то жодних підстав для цього обвинувачений не наводить. З огляду на викладене просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив службову недбалість, що спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , обіймаючи посаду начальника 1 механізованої дільниці виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізниця та будучи посадовою особою, наділеною адміністративно-господарськими функціями, у період часу з 01.10.2016 по 01.10.2017, перебуваючи на території вказаної дільниці за адресою: м. Київ, вул. Приколійна, 1, при одержанні у підзвіт металобрухту від розбирання старопридатної та ремонту верхньої будови колії, земляного полотна, штучних споруд та інших основних засобів всупереч вимогам п.п.2.21, 2.22 посадових інструкцій начальника 1 механізованої дільниці Дарницької дистанції колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізниця, затверджених 15.01.2016 і 17.03.2017, проявив злочинну недбалість, несумлінно ставлячись до виконання своїх посадових обов`язків по організації забезпечення збереження майна та матеріальних цінностей, здійснення контролю за їх збереженням.

Зокрема, ОСОБА_7 у вказаний період часу, маючи реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки, порушуючи Порядок організації забезпечення збереження майна та матеріальних цінностей, здійснення контролю за їх збереженням на території Дарницької дистанції колії, затверджений наказом виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії № ПЧ-2-14/47 від 22.01.2016 Про порядок забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей, Порядок організації забезпечення збереження майна та матеріальних цінностей, здійснення контролю за їх збереженням на території Дарницької дистанції колії, затверджений наказом виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії № ПЧ-2-14/18 від 05.01.2017 Про порядок забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей, не вжив заходів до забезпечення зберігання матеріальних цінностей в місцях постійного зберігання товарно-матеріальних цінностей, визначених наказом, та не забезпечив їх збереження в приміщеннях дистанції, які повинні бути замкнені та передані під охорону.

У результаті неналежного виконання ОСОБА_7 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них згідно проведеної 18.10.2017 планової інвентаризації, розпочатої відповідно до наказу ПАТ Українська залізниця № 593 від 22.09.2017 та наказу виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізниця № ПЧ-2-2-14/317 від 29.09.2017, за матеріально відповідальною особою ОСОБА_7 , виявлено нестачу металобрухту по видам: 500 вид в кількості 20, 4 т на суму 37 026 грн., 510 вид в кількості 62, 7 т на суму 122 265 грн., 501 вид в кількості 0, 9312 т на суму 1 640, 63 грн., 3 вид в кількості 93, 7982 т на суму 141 231, 31 грн., 322 вид в кількості 10, 01 т на суму 12 577, 07 грн., чим ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця завдано матеріальної шкоди на суму 314 740, 01 грн., яка більше ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинено тяжкі наслідки.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні службової недбалості за викладених у вироку обставин підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку.

Та обставина, що за період, коли ОСОБА_7 обіймав посаду начальника 1 механізованої дільниці виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізниця і був матеріально відповідальною особою, утворилася нестача металобрухту, що було виявлено при проведенні інвентаризації, не оспорюється обвинуваченим і підтверджується, крім його показань, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які є працівниками ПАТ Українська залізниця і деякі з яких входили до складу робочої групи інвентаризаційної комісії.

При цьому з показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 випливає, що причиною нестачі була халатність обвинуваченого. Зокрема, свідок ОСОБА_11 , показання якого зафіксовані на технічному носії інформації та в журналі судового засідання, вбачається, що він особисто підписував з ОСОБА_7 договір про матеріальну відповідальність, і обвинувачений, який був відповідальний за збереження матеріальних цінностей, подавав щомісячний звіт. За показаннями свідка ОСОБА_12 , металобрухт повинен був зберігатись на стелажі для рейкового металобрухту, а не лежати де завгодно, і ОСОБА_7 не зміг дати чіткі пояснення про причини нестачі. Свідок ОСОБА_15 , який був головою інвентаризаційної комісії, також підтвердив, що під час проведення інвентаризації було встановлено, що частина матеріальних цінностей зберігалася не відповідно до наказу, яким визначено місця зберігання матеріальних цінностей, і обвинувачений не міг пояснити, куди зникло майно з відкритих майданчиків.

При цьому свідок ОСОБА_17 заступник начальника дистанції з кадрів та соціальних питань підтвердила, що вона проводила інструктажі і на заняттях оголошувала усні накази, в тому числі перелік місць для зберігання товарно-матеріальних цінностей.

Показання свідків суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки, зокрема, з даними, що містяться у:

- заяві в.о. начальника Дарницької дистанції колії ОСОБА_15 про виявлення відсутності товарно-матеріальних цінностей під час проведення інвентаризації в період з 01.10.2017 по 15.10.2017 обліковою вартістю 314 740, 01 грн., які знаходилися на балансі виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізниця (т.1 а.с.95);
- наказах № 100 від 18.02.1987, № 122/ос від 20.03.2008 про прийняття на роботу ОСОБА_7 та переведення на посаду начальника дільниці 1 механізованої дільниці виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізниця, посадових інструкціях, затверджених начальником Дарницької дистанції колії 15.01.2016 та 17.03.2017, згідно з п.п.1.1, 1.4, 2.14, 2.21, 2.22, 4.10, 4.11 яких вказана посада відноситься до керівних, особа, яка її обіймає, є посадової особою з ненормованим робочим днем і на неї покладена матеріальна відповідальність за матеріальні цінності, що знаходяться на дільниці (т.1 а.с.109-112, 113-120, 142, 143);
- договорі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 28 від 01.12.2015, укладеному між Дарницькою дистанцією колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізниця в особі начальника дистанції ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , який прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підрозділом матеріальних цінностей (т.1 а.с.98);

- оборотних відомостях з переліком брухту, одержаного при ліквідації, ремонті, поліпшенні основних з 01.04.2011 (кольорові) ОСОБА_7 за періоди з 01.10.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.1.2017 (т.1 а.с.149-152);
- інвентаризаційному описі товарно-матеріальних цінностей за 2017 рік, в якому міститься розписка ОСОБА_7 про те, що до початку проведення інвентаризації всі видаткові та прибуткові документи на товарно-матеріальні цінності здані в бухгалтерію і всі товарно-матеріальні цінності, що поступили на його відповідальність, оприбутковані, а ті, що вибули, списані (т.1 а.с.100-101);
- протоколі засідання інвентаризаційної комісії виробничих запасів Дарницької дистанції колії № ПЧ-2 від 18.10.2017, довідці про збитки № ПЧ-2-21/157 від 07.11.2017, довідці щодо конкретизації видів металобрухту від 07.11.2017 року, згідно з якими в результаті проведення інвентаризації виробничих запасів станом на 1 жовтня 2017 року виявлено нестачу металобрухту за матеріально-відповідальною особою ОСОБА_7 по видам: 500 вид в кількості 20, 4 т на суму 37 026 грн., 510 вид в кількості 62, 7 т на суму 122 265 грн., 501 вид в кількості 0, 9312 т на суму 1 640, 63 грн., 3 вид в кількості 93, 7982 т на суму 141 231, 31 грн., 322 вид в кількості 10, 01 т на суму 12 577, 07 грн. (т.1 а.с.96-97, 99, 121);
- протоколі огляду місця події від 04.01.2018, під час якого встановлено, що територія 1 механізованої дільниці виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ Українська залізницяза адресою: м. Київ, вул. Приколійна, 1, має відкритий доступ, на території знаходяться бокси, нежитлові приміщення. Частини верхньої будови колії знаходяться на вулиці у відкритому доступі (т.1 а.с.168-173);
- висновку експерта від 19.02.2018 № 12-3/10, яким підтверджено нестачу товарно-матеріальних цінностей, встановлену актом інвентаризації по матеріально-відповідальній особі ОСОБА_7 у розмірі облікової вартості 314 740, 01 грн. (т.1 а.с.159-167).

Обвинувачений також не заперечував, що частина його вини у нестачі товарно-матеріальних цінностей є, однак мало місце розкрадання металобрухту, за збереження якого він ніс матеріальну відповідальність, що тривало роками. Це майно зберігалося у відкритих місцях, доступ куди був вільний, тобто в не призначених для цього місцях. Про розкрадання він повідомляв своє керівництво в письмовій та усній формі, однак на його заяви не реагували.
Між тим, показання ОСОБА_7 в тій частині, що він доводив до відома керівництва про вказані обставини, нічим не підтверджені. Не повідомляв про ці обставини суд і свідок ОСОБА_11 , який був безпосереднім керівником обвинуваченого.

До того ж, відповідно до п.п.3, 4 Порядку організації забезпечення збереження майна та матеріальних цінностей, здійснення контролю за їх збереженням на території Дарницької дистанції колії, затвердженого наказами начальника Дарницької дистанції колії № 124-2-14/47 від 22.01.2016, № 124-2-14/18 від 05.01.2017, зберігання матеріальних цінностей здійснюється тільки в місцях, визначених окремим переліком місць постійного зберігання товарно-матеріальних цінностей, який погоджується з воєнізованою охороною. Після закінчення робочого дня приміщення дистанції повинні бути замкнені та передані під охорону. І згідно з переліками місць постійного зберігання товарно-матеріальних цінностей, затвердженими наказами в.о. начальника Дарницької дистанції колії № 174-2/14-35 від 20.01.2016, № 124-2-14/22 від 05.01.2017, товарно-матеріальні цінності мали зберігатися на ПЧУ-1 виключно у будівлях та коморах (т.1 а.с.180, 181, 182-184, 185, 186, 188-190).

Враховуючи те, що вказаний Порядок та накази керівництва доводилися до відома працівників на нарадах, що ОСОБА_7 не заперечувалося, він був обізнаний про необхідність зберігання товарно-матеріальних цінностей у зачинених приміщеннях, що однак ним не виконувалося і, як наслідок, призвело до нестачі, посилання в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Експертиза проведена особою належної кваліфікації, яка має відповідну освіту, достатній експертний стаж. Висновок має належне мотивування, його структура відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від № 53/517 від 08.10.1998, а тому не викликає сумнівів у його правильності, повноті чи допустимості.

Що ж стосується доводів сторони захисту про те, що експерту для проведення дослідження надавалися акти інвентаризацій за попередні роки, відомості в яких не відповідали дійсності, то вони не можуть бути враховані, оскільки всі інвентаризації проводилися за обов`язковою участю ОСОБА_7 , який підписував відповідні акти. При цьому обвинувачений не заперечував, що не робив звірку та облік майна так, як це було передбачено його посадовими інструкціями, що в черговий раз свідчить про неналежне виконання ним своїх службових обов`язків.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.367 КК України службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам.

Також у вироку суд навів докладні мотиви прийнятого рішення за наслідками розгляду цивільного позову ПАТ Українська залізниця, стягнувши на користь потерпілого матеріальну шкоду, яка складається з вартості металобрухту, нестача якого утворилася з вини ОСОБА_7 , який обіймав відповідну посаду і був матеріально відповідальною особою, розмір якої підтверджено документально.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Тому підстави для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, відсутні.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого, а так само особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, обставини, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують. Правильними є і висновки про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, про що у вироку наведено ґрунтовні мотиви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3