Справа № 191/4703/19
Провадження № 1-кп/191/411/19
У Х В А Л А
іменем України

28 січня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0001058 від 24.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24.04.1990 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 142 ч. З, 222 ч. 1, 42 КК України до 6 років позбавлення волі, додаткові заходи - конфіскація майна. Звільнений 04.05.1995 з Беленьковської ВК Запорізької області (№ 99) по відбуттю строку покарання;

24.04.1996 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 140 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, додаткові заходи - конфіскація майна. Звільнений 09.08.1997 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94) на підставі ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 26.06.1997 року;

11.12.2002 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно достроково 30.09.2005 року з Дніпропетровської ВК (№89) на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2005 року (за ст. 81 КК України), не відбутий строк 1 рік 3 місяці 23 дні;

16.05.2008 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

30.06.2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 рік за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2008 року, до відбуття 4 років позбавлення волі. На підставі постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2011 року не відбутий строк 1 рік 10 місяців 4 дні замінено на обмеження волі (ст. 82 КК України). Звільнений умовно достроково 18.11.2011 року з Дніпропетровської ВК № 133 на підставі постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2011 року (ст. 81 КК України), не відбутий строк 1 рік 2 місяця 19 днів;

15.11.2013 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.2, ст. 311 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 74 КК України від покарання звільнений;

05.11.2018 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, 15 ч.3, 185 ч.3, 360 ч.1, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.

На теперішній час утримується у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

28.12.2019 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001058 від 24.12.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який ухвалою суду від 28.12.2019 року було призначено до підготовчого судового засідання на 27.01.2020 року на 15.00 годин.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення вищезазначеного обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст..291 КПК України, а саме : обвинувальний акт не містить дату його складання та дату затвердження; обвинувальний акт не містить печатки прокуратури. Крім того, ОСОБА_6 зазначила, що стороною обвинувачення не встановлено та не доведено в обвинувальному акті при наявності відомостей, які викликають сумнів щодо осудності ( обмеженої осудності) обвинуваченого ОСОБА_3 .. Оскільки встановлений ОСОБА_3 діагноз лікарською комісією Синельниківським ОМВК від 22.12.1986 року, а саме «непридатний в мирний час, придатний до нестройової служби у військовий час» може вплинути на його осудність.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні заявлене захисниками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 клопотання підтримав.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання про направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_3 прокурору, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст..291 КПК України, підстав для його повернення немає, та вважає, що можливо призначити справу до судового розгляду. Крім того зазначив, що в провадженні судді Синельниківського міськрайонного суду ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків.
Захисники обвинуваченого в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження їх підзахисному строку тримання під вартою, просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та заявили про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому строку тримання під вартою. Підтримав клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Частиною 3 п.3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення : повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

В ст. 291 КПК України зазначено чіткий перелік вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт.

Так, згідно ч.2,3 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_3 вбачається, що в ньому містяться, як формулювання обвинувачення з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим, так і правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; дата затвердження. Більше того, суд під час підготовчого судового засідання не вправі давати оцінку доказам та вирішувати питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті. Крім того зазначений захисниками діагноз не може бути підставою для повернення обвинувального акту. Тому посилання захисників обвинуваченого - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на недоліки викладені в клопотанні, як на підставу для повернення обвинувального акту є безпідставним та не є підставою для повернення обвинувального акту. З цих підстав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, заявлене стороною захисту, не підлягає задоволенню.

Таким чином, даний обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору. Кримінальне провадження підсудне Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

У відповідності з ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На теперішній час розгляд кримінального провадження по суті не завершений.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Суддя враховує, що ОСОБА_3 висунуто обвинувачення, у вчиненні тяжкого злочину ч.1 ст. 263 КК України, при цьому на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не досліджені речові та письмові докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою або на підтвердження міцних сімейних, соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявності родини й утриманців, наявності місця роботи чи навчання суду не надано.
Оцінивши в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений не одружений, ніде не працював до затримання, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у останнього. Тому наявні такі ризики як те, що він перебуваючи на свободі, може ухилитись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення кримінального покарання.
За сукупності таких обставин суд вважає що ризики, визначені ст.177 КПК України продовжують існувати, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.
Вважаючи, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. А відтак суд приходить до висновку про неможливість зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , тому у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий арешт слід відмовити.
На підставі викладеного та з метою забезпечення участі обвинуваченого в розгляді кримінального провадження, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому термін дії заходу забезпечення кримінального провадження (запобіжного заходу) у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, при цьому, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 317, 331 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.
Призначити кримінальне провадження № 0001058 від 24.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 263 КК України до судового розгляду на 27.01.2020 року на 16.45 хвилин.
В задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 26 березня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.
Повний текст проголошений о 13.00 годині 29.01.2020 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1