Номер провадження: 11-кп/813/931/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 у кримінальному провадженні №0004144, внесеному до ЄРДР 30.11.2018, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 р. н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2016 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільнений 05.10.2018 по відбуванню покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 , рахується з 08 травня 2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, зараховано в строк покарання ОСОБА_7 , термін його попереднього ув`язнення, з 08 травня 2019 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених судами обставин.
Зазначеним вироком суду встановлено, що 30 листопада 2018 року приблизно о 13 год. 04 хв., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину «ФОП ОСОБА_8 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, нахилився за прилавок біля каси та дістав з полиці під ним коробку, з якої таємно викрав грошові кошти у сумі 330 гривень.

В подальшому ОСОБА_7 з викраденими грошовими коштами з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 330 гривень.

Крім того, 03 березня 2019 року о 16 год. 47 хв. ОСОБА_7 перебрав в приміщені магазину «Урбан Пленет», який розташований на третьому поверсі торгівельного центру «Афіна», розташованого за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 3/4, підшукуючи чуже майно, яким можливо таємно заволодіти.

Помітивши на столі продавця магазину мобільний телефон «Айфон 6 Голд», ІМЕІ НОМЕР_1 , який належав продавцю консультанту вказаного магазину ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вирішив таємно заволодіти вказаним чужим майном.

Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_7 , переконавшись, що його дії непомітні для персоналу та відвідувачів магазину, підійшов до вказаного столу та взяв з її поверхні вказаний мобільний телефон, сховавши його до кишені своєї курки.

Таємно заволодівши вказаним чужим майном, та завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 12600 грн. ОСОБА_7 покинув приміщення вказаного магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 20 квітня 2019 року приблизно о 16 год. 26 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину «ТОВ Трешка», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут (Валентини Терешкової), 17-а/9, де у останнього раптово винник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає в момент їх вчинення, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом вільного доступу, нахилився до прилавку біля каси та дістав з полиці грошові кошти, які належать ОСОБА_10 на загальну суму 1 500 гривень.

В подальшому ОСОБА_7 з викраденими грошовими коштами з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1 500 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання, звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що районний суд, ухвалюючи вирок, не звернув уваги на стан здоров`я ОСОБА_7 , а також на те, що в нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Розгляд справи судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону апеляційним судом не встановлено (а. с. 130-132).

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильність їх кваліфікації не оспорюється, а тому в апеляційного суду відсутні підстави досліджувати докази в справі, які досліджені судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст. 65 КК України, повністю враховав ступінь тяжкості вчинених злочинів (які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, під час розгляду справи суд не встановив обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , а обставинами, що його пом`якшують, обґрунтовано визнав визнання обвинуваченим вини, щире каяття.

Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітню дитину 2014 р.н., на обліку нарколога, психіатра не перебуває, має діагноз В20.0 (ВІЛ-інфекція IV клінічна стадія) А19.8 РТБ ()10.05.19 обох легень (дисемінований) дестр- (фаза інфільтрації) з ураженням внутрішньогрудних лімфовузлів, МБТ-, М-, МГ- К0 резистр 0 гіст 0, Кат 2 Ког 2 (2019), раніше судимий.

На підставі викладених обставин, а також того, що ОСОБА_7 будучи раніше засудженим за вчинення умисних злочинів проти власності та відбував реальний строк покарання, відповідних висновків для себе не зробив, не піддався заходам перевиховання, та знов вчинив умисні корисливі злочин проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки лише такий вид покарання здатний забезпечити виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередити вчинення ним нових злочинів. Також суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, обвинуваченим апеляційному суду також не надано доказів на підтвердження вказаних доводів, які б не досліджувались судом першої інстанції.

Доводи обвинуваченого щодо необхідності пом`якшення призначеного судом покарання є безпідставними, оскільки він не навів апеляційному суду переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог, а також не зазначив обставини, які не були враховані судом першої інстанції та свідчили б про необхідність зміни оскарженого вироку.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, в зв`язку з чим вважає оскаржений вирок законним, обґрунтованим та мотивованим і вважає за необхідне залишити його без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 у кримінальному провадженні №0004144, внесеному до ЄРДР 30.11.2018 відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4