Справа211/2884/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Тернівський районий суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі колегії суддів: головуючого, судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
Учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5
законного представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження № 0000640 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, який має на вихованні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.3-115 ч.2 п.2, 129 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкав за адресою АДРЕСА_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_10 , батьком ОСОБА_11 , братом ОСОБА_12 та малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, приблизно з початку 2018 року ОСОБА_7 почав зловживати спиртними напоями та наркотичними засобами, ніде не працював, у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_7 участі не приймав, матеріально її не забезпечував, через що між ним та його матір`ю ОСОБА_10 почали виникати конфлікти.
Під час вищевказаних конфліктів ОСОБА_10 повідомляла ОСОБА_7 про свій намір оформити опікунство над ОСОБА_7 , оскільки саме вона займається вихованням дитини, забезпечує її матеріально та підтримує морально.
10.04.2018 року, протягом дня, ОСОБА_7 вживав алкогольні напої, а напередодні, приблизно 06.04.2018, вживав наркотичні засоби, які містять канабіноїди. Після чого, приблизно о 20:00 годин 10.04.2018, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, повернувся додому за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та його матір`ю ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, на ґрунті стану алкогольного та наркотичного сп`яніння ОСОБА_7 , і неналежного виконання останнім своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, та матеріальним забезпеченням його дитини ОСОБА_7 .
В ході даного конфлікту, ОСОБА_10 вкотре повідомила ОСОБА_7 про намір оформлення нею опікунства над дитиною, щоб вона мала можливість в повній мірі задовольняти всі необхідні для дитини потреби, на що ОСОБА_7 категорично відмовив та повідомив, що ніколи не надасть згоди на оформлення вказаного опікунства над дитиною. З метою відстоювання своєї позиції у даному питанні, почав погрожувати фізичною розправою над дитиною, після чого, разом з дитиною зник в невідомому напрямку.
У ОСОБА_7 , який реально сприйняв обіцянку своєї матері ОСОБА_10 щодо оформлення нею опіки над його донькою, виник умисел на погрозу вбивством своєї малолітньої доньки ОСОБА_7 з метою залякування матері та зміни нею позиції щодо опікунства.
Надалі, 10.04.2018 року приблизно в 20:49 годин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на погрозу вбивством своєї малолітньої доньки ОСОБА_7 , за допомогою мобільного телефону з абонентським номером ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив про те, що має намір, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , шляхом утоплення її у озері «Солене», яке розташоване між мкрн. Східний 1 та Східний 2 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, або шляхом стрибку разом з дитиною з даху 16-ти поверхового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 . В цей же момент, ОСОБА_10 попросила ОСОБА_7 заспокоїтись та прийти додому, за вищевказаною адресою, з метою вирішення конфліктної ситуації у спокійній обстановці.
10.04.2018 року приблизно о 20:55 годин ОСОБА_7 , разом із малолітньою ОСОБА_7 прибув за адресою мешкання по АДРЕСА_1 , де продовжив словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_10 на ґрунті вищевказаних подій. В ході даного конфлікту ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого умислу на погрозу вбивством його дитини ОСОБА_7 , з метою залякування ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні коридору за вказаною адресою, продовжив усно погрожувати вбивством доньки шляхом утоплення її у озері «Солене», яке розташоване між мкрн. Східний 1 та Східний 2 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, або шляхом стрибку разом з дитиною з даху 16-ти поверхового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 .
ОСОБА_10 , реально побоюючись здійснення цих погроз, просила ОСОБА_7 припинити свої протиправні дії, однак ОСОБА_7 ніяк на це не реагував.
ОСОБА_10 сприйняла вказані погрози як реальні, оскільки поведінка ОСОБА_7 , його емоційний стан та агресивні дії,носили відкритий та реальний характер. ОСОБА_10 , реально побоюючись здійсненню вказаних погроз, приблизно о 20:58 годин 10.04.2018, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 зі свого мобільного телефону з абонентським номером ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 зателефонувала на лінію «103» та стала благати про допомогу та виклик психіатричної бригади, повідомивши диспетчеру про те, що її син ОСОБА_7 висловлює погрози вбивством своєї малолітньої дитини ОСОБА_7 , які вона сприймає реально, оскільки були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Крім того, ОСОБА_7 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_10 , батьком ОСОБА_11 , братом ОСОБА_12 та малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, приблизно з початку 2018 року ОСОБА_7 почав зловживати спиртними напоями, ніде не працював, у вихованні малолітньої ОСОБА_7 участі не приймав, матеріально її не забезпечував, через що між ним та його матір`ю ОСОБА_10 почали виникати словесні конфлікти.
Під час вищевказаних конфліктів ОСОБА_10 повідомляла ОСОБА_7 про свій намір оформити опікунство над ОСОБА_7 , оскільки саме вона здійснює її виховання, забезпечує її матеріально та підтримує морально.
10.04.2018 року, протягом дня, ОСОБА_7 вживав алкогольні напої та наркотичні засоби, які містять канабіноїди. Після чого, приблизно о 20:00 годин 10.04.2018, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, повернувся додому, за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та його матір`ю ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, на ґрунті стану алкогольного та наркотичного сп`яніння ОСОБА_7 і неналежного виконання останнім своїх батьківських обов`язків по догляду за вихованням, та матеріальним забезпеченням його дитини ОСОБА_7 .
В ході даного конфлікту, ОСОБА_10 вкотре повідомила ОСОБА_7 про намір оформлення нею опікунства над дитиною, щоб вона мала можливість в повній мірі задовольняти всі необхідні для дитини потреби, на що ОСОБА_7 категорично відмовив, та повідомив, що ніколи не надасть згоди на оформлення вказаного опікунства над дитиною. З метою відстоювання своєї позиції у даному питанні, почав погрожувати фізичною розправою над дитиною, після чого, разом з нею зник в невідомому напрямку.
10.04.2018 року приблизно в 20:55 годин ОСОБА_7 разом із малолітньою ОСОБА_7 прибув за адресою мешкання по АДРЕСА_1 , де продовжив словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_10 на ґрунті вищевказаних подій.
В ході даного конфлікту ОСОБА_7 почав висловлювати погрози щодо протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , які ОСОБА_10 сприйняла як реальні, оскільки поведінка ОСОБА_7 , його емоційний стан, та агресивні дії, носили відкритий та реальний характер.
Приблизно о 21:23 годин 10.04.2018 року ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_3 , в ході конфлікту з ОСОБА_10 почув, як в домофон зателефонували працівники поліції, і в цей же момент в нього виник злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті малолітній ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, діючи з мотивів помсти ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті малолітній ОСОБА_7 , підняв з підлоги коридору квартири фрагмент електричного дроту в ізоляційній обмотці білого кольору, який вдів на шию дитини, та попрямував до приміщення кімнати №1 і з метою унеможливлення перешкоджання вчиненню злочину з боку інших осіб, зачинив вхідні двері до кімнати на замок. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на протиправне заподіяння смерті малолітній ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті останньої, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 являється малолітньою, і в силу свого віку та фізичних можливостей, не зможе чинити активний опір, на ґрунті особистих неприязних відносин, які склалися незадовго до події, наблизився до неї зі спини, та, тримаючи в руках фрагмент електричного дроту в ізоляційній обмотці білого кольору, обмотав вказаним дротом шию ОСОБА_7 , і, з метою позбавлення останньої можливості дихати, умисно, зі значною силою, почав стискати вказаним дротом шию ОСОБА_7 , тим самим позбавив її можливості дихати, та спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: синець куприкової ділянки з переходом на сідничні складинки; синець зовнішнього краю правої брови; на правій передньо-бічній поверхні шиї в середній та верхній третині 7 паралельних подовжено-лінійної форми синців, по синцю подовжено-лінійної форми передньої поверхні шиї в середній третині, підборіддя по середній лінії, в проекції правого кута нижньої щелепи з переходом на гілку правої щелепи; два синця напівлунної форми правої передньо-бічної поверхні шиї, які згідно висновку експерта № 591 від 07.05.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.
В цей же момент, до приміщення кімнати №1, з дозволу власника квартири ОСОБА_10 , шляхом вибиття вхідних дверей, проникли працівники Управління патрульної поліції м. Кривого Рогу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також ОСОБА_12 . Побачивши, що ОСОБА_7 перестає подавати ознаки життя, реально розуміючи, що зволікання з часом може привести до смерті малолітньої дитини, миттєво наблизились до ОСОБА_7 та шляхом застосування заходів фізичного впливу, схопили останнього, припинили його протиправні дії та звільнили ОСОБА_7 із зашморгу.
У зв`язку з цим, ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину, а саме умисного вбивства малолітньої ОСОБА_7 , до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії вчасно були припинені працівниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 за ст.129 ч.1 КК України погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, винуватим себе визнав повністю, за ст.ст. 15 ч.3-115 ч.2 п.2 КК України винуватим себе не визнав. Пояснив, що дійсно наклав провід на шию доньки, але діяв більше з «бравадою», з метою психологічного тиску на свою матір, чим з реальною метою її вбивства. Дійсно, між ним та матір`ю ОСОБА_16 постійно виникали суперечки з приводу того, що він не мав постійного місця роботи. Донька ОСОБА_17 , 2013 р.народження, виховувалась ними без матері, та він ніколи не мав наміру завдати шкоди дочці й обвинувачення в замаху на її вбивство вважає абсурдним.

10.04.2018 р. близько 16.00 год. він забрав доньку з дитячого садка, привів додому, та вийшов на вулицю до друзів. З друзями випив пива, покурив марихуани, та коли повернувся додому, в нього виник черговий конфлікт з матір`ю, яка стала погрожувати, що позбавить його батьківських прав, оформить опіку над ОСОБА_18 . Сильно обурившись заявам матері, він сказав, що краще стрибне з даху будинку, або втопиться з донькою. Під час конфлікту він близько 20.00 год. одяг на ОСОБА_18 куртку, без взуття взяв її на руки і вибіг на вулицю. Ходив з донькою по вулицях, мати постійно дзвонила. Він сказав матері, що вони йдуть на озеро, мати почула плач ОСОБА_18 , та сприйняла його слова як реальну загрозу позбавити доньку життя. Так походивши по мікрорайону близько 21.00 год. він повернувся додому.

Вдома конфлікт продовжився, він з донькою знову хотів піти, але мати викликала поліцію. Коли поліцейські подзвонили в домофон, і мати відчинила їм двері, він сильно занервував, та діючи з метою демонстрації, взяв в коридорі квартири жмут електричного дроту з білою ізоляцією, одяг дріт на шию доньки і зачинився з нею в кімнаті квартири. Перебуваючи в кімнаті він хотів зняти дроти з шиї дитини, але заплутався в них. В цей час в кімнату, вибивши двері, заскочили працівники поліції, кожен з яких став тягнути за дроти. Через неузгодженість та не професійність дій поліцейських на шиї доньки виникли тілесні ушкодження. Сам же він ніяких фізичних дій стосовно ОСОБА_18 не вчиняв, дитину не душив, та не мав такого наміру. Після цього його побили, він був затриманий та доставлений в Довгинцівське відділення поліції.

Крім того, ОСОБА_7 вважає, що у вчиненні вказаного злочину було навмисно обвинувачено його, для того щоб приховати злочин, вчинений працівниками поліції. Після того, як він був відпущений додому, то знову був затриманий і взятий під варту лише 10.05.2018 р. До вказаного часу затримання, працівники поліції вимагали з нього гроші, примушували приймати участь в незаконному транспортуванні зброї, та інших незаконних діях, з приводу чого він звернувся до ДБР.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 вказує, що з досліджених доказів прокурором не доведено, що ОСОБА_7 мав умисел на вбивство доньки. Поясненнями обвинуваченого, повторними поясненнями свідка ОСОБА_10 встановлено, що ОСОБА_7 знімав дроти з шиї доньки на час появи працівників поліції. Крім того, пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які проводили затримання ОСОБА_7 , мають суперечності між собою.

Свідок ОСОБА_10 , мати обвинуваченого, при повторному допиті судом за клопотанням сторони захисту 08.10.2019 р., підтвердила пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що коли появилися працівники поліції за її викликом і вибили двері в кімнату, то вона через 1-2 хвилини зайшла в кімнату слідом за поліцією і бачила як син розплутував дроти на шиї ОСОБА_18 . При повторному допиті свідок ОСОБА_10 також пояснила, що заяву до відділення поліції про притягнення обвинуваченого до відповідальності, писала під примусом, також під примусом давала пояснення слідчому судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу в ході досудового розслідування.

Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим за ст.ст.15 ч.3-115 ч.2 п.2 КК України, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , наданих при повторному допиті в суді, оскільки вказані пояснення спростовуються сукупністю досліджених доказів, та вважає винуватість обвинуваченого доведеною.

Винуватість ОСОБА_7 підтверджується наступним.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні 08.11.2018 р. за якими 10.04.2018 р. ввечері, між нею та сином ОСОБА_19 дійсно виник конфлікт з приводу відсутності в сина роботи, зловживання останнім алкоголем і наркотичними засобами. В стані сп`яніння син погрожував, що стрибне з донькою з 16-го поверху будинку або втопиться, якщо вона поставить питання про позбавлення його батьківських прав. Конфлікт перервався, оскільки син близько 20.00 год. пішов з квартири, взявши з собою доньку. Коли ОСОБА_7 з донькою повернулися близько 21.00 год. конфлікт продовжився, обвинувачений не міг заспокоїтися, знову став погрожувати позбавленням себе і доньки життя, та вона викликала поліцію. Почувши прихід поліції, ОСОБА_7 взяв в коридорі жмут електричного дроту, надів дріт на шию доньки і зачинився в кімнаті. Вона одразу впустила в квартиру працівників поліції, які вибили двері в кімнату, та коли вона заглянула в кімнату, то побачила як поліцейські, а не ОСОБА_20 , знімали дроти з шиї дитини. Свідок також вказувала, що обвинувачений вводить суд в оману стосовно того, що хотів тільки «налякати» її, оскільки не було кого лякати за зачиненими дверима кімнати, де обвинувачений перебував вдвох з донькою.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 слідчому судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу 20.04.2018 р. з застосуванням аудіозапису а.с.47 т.2, за якими після того як ОСОБА_20 почув, що вона викличе поліцію та швидку допомогу у відповідь на його погрози позбавити доньку життя, став ще агресивніший. Реалізуючи свої наміри в коридорі квартири взяв дріт і вдів його на шию доньки. Сам тримав дитину, яка злякалася і стала кричати. Незважаючи на це, ОСОБА_7 зачинився з дитиною в кімнаті. Як саме відбувалося звільнення дитини, після того як працівники поліції вибили двері, вона не бачила, але ОСОБА_7 продовжував їй погрожувати і після затримання.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 , брата обвинуваченого, за якими його брат ОСОБА_20 10.04.2018 р. близько 16.00 год. привів ОСОБА_18 з садочка і пішов на вулицю. Повернувся близько 20.00 год. в стані сп`яніння, почав сварку з матір`ю. Обвинувачений схопив доньку босу і пішов з нею на вулицю. Вони з батьком вийшли слідом, взули ОСОБА_18 , але ОСОБА_20 доньку не віддав і втік з нею в темряві дворів. Вони з батьком ОСОБА_21 стали шукати обвинуваченого та повернулися додому, оскільки мати зателефонувала і повідомила, що ОСОБА_22 з донькою повернулися додому. Вдома конфлікт обвинуваченого з матір`ю тривав, мати повідомила, що викликала поліцію. Почувши це, ОСОБА_22 взяв в коридорі провід, вдів його на шию дочці і зачинився з нею в кімнаті. Він заскочив в кімнату одразу за поліцією, яка вибила двері, і бачив як обвинувачений душив доньку, тримаючи дитину за дроти, обмотані на шиї, бачив червоне обличчя дитини.

Протоколом слідчого експерименту від 24.04.2018 р. за участю свідка ОСОБА_12 , з застосуванням відеозапису, який показав на статисті, механізм спричинення тілесних ушкоджені ОСОБА_23 . Показав, що ОСОБА_20 стяв позаду доньки, здавлюючи її шию електричним дротом а.с.87-90 т.2.

Поясненнями свідка ОСОБА_15 , за якими він разом зі співробітниками національної поліції ОСОБА_13 і ОСОБА_14 10.04.2018 р. прибули за викликом за місцем проживання обвинуваченого. Телефонувала до поліції мати обвинуваченого, вказувала, що батько погрожує вбивством дитини та самогубством. В квартирі з`ясувалося, що батько дитини хоче задушити доньку, з якою зачинився в одній з кімнат квартири. Вибивши двері вони побачили, що дівчинка «висить» на дротах, які тримає в руках обвинувачений, стоячи позаду доньки. ОСОБА_20 на команди не реагував, дитина мала червоне обличчя і не могла видавати ніяких звуків. Він заскочив позаду обвинуваченого схопив його за руки і почув голос інспектора ОСОБА_14 , що дитина вже в безпеці.

Поясненнями свідка ОСОБА_14 , за якими вибивши двері в кімнату, він побачив, що обвинувачений душить дитину дротами, обмотаними навколо шиї дівчинки. Він схопив обвинуваченого за руки спереду, і тільки після того як ОСОБА_7 перестав стискати шию дитини, вона почала плакати. Відібравши дитину, обвинувачений став пручатися, перешкоджати затриманню, тому до нього були застосовані спецзасоби.

Поясненнями свідка ОСОБА_13 , який вказав що саме він вибив двері в кімнату квартири та перший заскочив всередину. ОСОБА_7 стояв, попереду себе тримав доньку, яку душив електричним проводом за шию. На його команду припинити ОСОБА_7 продовжив душити, тому вони схопили обвинуваченого за руки та за шию, відібравши дитину. При чому ОСОБА_7 продовжував душити дочку, стискати її шию проводом навіть тоді, коли вони намагалися відібрати її.

Протоколами слідчих експериментів від 24.04.2018 р. за участю свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , з застосуванням фото, відеозапису, за участю судово-медичного експерта ОСОБА_24 . Свідки показали на місці в кімнаті квартири, що ОСОБА_20 на час затримання, стояв позаду доньки, тримаючи її за шию електричним дротом. Донька якби «повисла» на дроті, а ОСОБА_7 схилявся над нею, з силою стискаючи дріт. Після команди: «відпусти дитину» ОСОБА_7 продовжив душити, а.с.78-85 т.2.

Протоколом огляду місця події від 11.04.2018 р., згідно якого встановлено пошкодження дверей в одну з кімнат квартири по АДРЕСА_1 , вилучено електричний дріт білого кольору, довжиною 10 метрів, який залучено до матеріалів справи як речовий доказ а.с.11-14, 167-169 т.2.

Висновком судово-медичної експертизи №591 від 07.05.2018 р., яким встановлено, що у ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синця куприкової ділянки з переходом на сідничні складинки, синця зовнішнього краю правої брови, які виникли від поодинокої травматичної дії тупого предмету. На правій передньо-бічній поверхні шиї в середній та верхній третині 7 паралельних подовжено-лінійної форми синців, по синцю подовжено-лінійної форми передньої поверхні шиї в середній третині, підборіддя по середній лінії, в проекції правого кута нижньої щелепи з переходом на гілку правої щелепи, та два синця напівлунної форми правої передньо-бічної поверхні шиї. Вказані ушкодження могли виникнути від дії напівжорсткого предмета з подовженою поверхнею, якими могла бути мотузка та інші предмети з подібними властивостями. По давності вказані ушкодження відповідають 10.04.2018 р., та могли виникнути в потерпілої за обставин, які вказували на слідчих експериментах свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 а.с.97-100 т.2.
При чому вказані тілесні ушкодження були зафіксовані в ОСОБА_17 вже 11.04.2018 р., на наступний день після подій 10.04.2018 р. при огляді спеціалістом Криворізького міжрайонного відділу СМЕ а.с.24-25 т.2.
Висновком КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 14.04.2018 р., яким встановлено, що на час огляду 11.04.2018 р. о 13.00 год. ОСОБА_7 перебував в стані гострої інтоксикації канабіноїдами а.с.76 т.2.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає зібрані у справі докази належними та допустимими, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.

Так, суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого, та розцінює їх як спосіб захисту. Пояснення ОСОБА_7 з запереченнями щодо умислу на вбивство малолітньої ОСОБА_17 , а також пояснення свідка ОСОБА_10 , надані нею при повторному допиті, спростовуються як послідовними поясненнями свідків, які узгоджуються між собою, відповідають об`єктивним судово-медичним даним і дослідженим письмовим доказам в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, до пояснень свідка ОСОБА_10 , яка є матір`ю обвинуваченого, в частині її повторних пояснень слід ставитися критично. Свідок ОСОБА_10 була двічі опитана слідчим суддею і судом, вказувала на рішучі наміри обвинуваченого на позбавлення життя себе і доньки. Лише надавши пояснення «в третій раз», свідок ОСОБА_10 вказувала, що обвинувачений не душив, а розплутував дріт на шиї дочки.

Критично колегія суддів ставиться і до пояснень ОСОБА_7 стосовно його побиття працівниками поліції та протиправних дій співробітників патрульної поліції. Обвинувачений ОСОБА_7 про вказані дії заявив суду лише 07.02.2019 р., отримав відповідні роз`яснення та 19.03.2019 р. звернувся через суд до державного бюро розслідувань з заявою на 10 аркушах а.с.218 т.3. Обвинувачений описував його побиття, викопування та транспортування зброї, вживання психотропних речовин співробітниками патрульної поліції.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що отримав процесуальне рішення ДБР, яким викладені ним факти не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів розцінює вказану заяву обвинуваченого також як спосіб його захисту, адже судово-медичні дані заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який до лікарняного закладу не звертався, відсутні. Події, які описує обвинувачений, виходять за межі пред`явленого йому обвинувачення та не стосуються обставин доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Аналізуючи направленість умислу обвинуваченого виходячи з його дій, знаряддя злочину, характеру та локалізації отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, малолітнього віку потерпілої, суд приходить до висновку що дії ОСОБА_7 в момент вчинення злочину були безпосередньо спрямовані на вчинення умисного вбивства малолітньої дитини, та не були доведені до кінця, саме з причин, що не залежали від його волі.
Про вказане свідчить зокрема:

1.Застосування дроту для удушення.

2.Умисне усамітнення з потерпілою в зачиненій кімнаті.

3.Заподіяння тілесних ушкоджень на шиї, властивих для вказаного знаряддя злочину.

4.Малолітній вік ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на час вчинення злочину не досягла віку 5 років.

5. Не доведення злочину до кінця з причин припинення злочинних дій працівниками поліції, та стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, вказані дії обвинуваченого носили активний характер, такі дії були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у вигляді лише легких тілесних ушкоджень, були спричинені потерпілій через правомірне втручання у події працівників поліції, викликаних матір`ю обвинуваченого.
На підставі досліджених доказів суд вважає, що у обвинуваченого був мотив для вчинення умисного вбивства на ґрунті виниклих суперечок з матір`ю ОСОБА_10 , які посилилися станом гострої наркотичної інтоксикації в день подій 10.04.2018 р.

Викладене підтверджується висновком комісійної психіатричної експертизи а.с.198-212 т.2, яка вказує на вчинення ОСОБА_7 злочину в стані психічних та поведінкових розладів внаслідок сукупного вживання алкоголю та канабіоїдів, але в стані осудності, вказуючи, що обвинувачений мав змогу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що поясненнями свідків обвинувачення опитаних судом, протоколами слідчих експериментів, висновком експерта, протоколами слідчих дій судом встановлено що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними та достатньою мірою підтверджують винуватість ОСОБА_7 в кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.15 - п.2 ч.2 ст.115 КК України за ознаками незакінченого замаху на вчинення умисного вбивства малолітньої дитини, якщо особа з причин, що не залежали від її волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим за ст.129 ч.1 КК України, винуватість ОСОБА_7 підтверджується наступиним.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні 08.11.2018 р., за якими 10.04.2018 р. ввечері ОСОБА_20 в стані сп`яніння погрожував, що стрибне з донькою з даху будинку, або втопиться. Близько 20.00 год. схопив доньку і босоніж виніс її на вулицю. Наздоганяти сина вона послала чоловіка ОСОБА_11 і старшого сина ОСОБА_25 , які змогли тільки взути доньку, з якою син ОСОБА_22 втік. Вона сильно перелякалася, почала дзвонити синові, який навмисно дав телефон ОСОБА_18 , яка повідомила їй, що вони йдуть на озеро. Такі погрози сина в стані наркотичного сп`яніння вона сприйняла реально і стала дзвонити в поліцію.

Поясненнями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , брата та батька обвинуваченого, які були свідками погроз ОСОБА_26 , та намагалися знайти його разом з донькою ввечері 10.04.2018 р.

Протоколом огляду мобільного телефона ОСОБА_10 за якими після розмови з сином ОСОБА_22 10.04.2018 р. о 20.49 год., свідок ОСОБА_10 о 20.59 год. подзвонила в поліцію за номером «102» а.с.36-37 т.2.

Поясненнями свідка ОСОБА_27 , яка як диспетчер приймала виклик ОСОБА_10 , та підтвердила, що заявник була вкрай схвильована, оскільки її син ОСОБА_20 погрожував, що стрибне з донькою з даху будинку, або втопиться, вказану інформацію вона невідкладно передала на лінію «102».

Поясненнями свідків ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , які як мешканці одного будинку, підтвердили існування постійних конфліктів в родині ОСОБА_30 , сварок та з`ясування стосунків між сином та матір`ю.

Протоколом огляду оптичного диску з записом розмови 10.04.2018 р. а.с.223-224 т.2, та іншими доказами

Свідок ОСОБА_31 , як вихователь дитячого садка, охарактеризувала обвинуваченого з позитивної сторони, оскільки останній дбайливо ставився до доньки, вчасно забирав її з садочка.

ОСОБА_32 - практичний психолог дитячого центру, де перебуває ОСОБА_17 пояснив, що на час влаштування в центр 11.04.2018 р. Вероніка мала дуже нестабільний стан, лаялася на батька, який її бив та душив. З часом, починаючи з листопада 2018 р., емоційний стан дитини став покращуватися, вона стала висловлюватися позитивно, сумувати за бабусею.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.129 ч.1 КК України за ознаками погрози вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, добре характеризується за місцем проживання а.с.10-29 т.3, злочин вчинено у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. З урахуванням ступеню тяжкості скоєних злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого та злочину невеликої тяжкості; вищезазначених обставин, що обтяжують відповідальність відповідно до ст.67 КК України при відсутності пом"якшуючих обставин, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статей за сукупністю злочинів за правилами ст.70 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі.

Питання речових доказів та судових витрат вирішити відповідно до норм КПК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст.15 ч.3-115 ч.2 п.2, 129 ч.1 КК України, та призначити покарання за:

ст.ст.15 ч.3-115 ч.2 п.2 КК України 10 (десять) років позбавлення волі;

ст.129 ч.1 КК України 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 до відбуття 10 (десять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 17.12.2019 року, запобіжний захід засудженому залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 його перебування під арештом з 10.05.2018 р. по 17.12.2019 р. включно з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- оптичний диск «ANV» з боді-камер працівників поліції, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

- електричний дріт, який знаходиться на зберіганні в Довгинцівському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3