Справа № 750/9902/17
Провадження № 1-в/610/7/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

в режимі відеоконференції

представника адміністрації Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія в режимі відеоконференції з Державною установою «Покровська виправна колонія (№ 17)» клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Чернігові, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

раніше судимого Деснянським районним судом м. Чернігова:

26.09.2000 за ч. 2 ст. 141 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі;

06.02.2002 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі;

10.10.2008 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

30.06.2009 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

20.08.2010 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 23.05.2013 на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.05.2013 умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 9 днів;

засудженого 18.10.2018 Деснянським районним судом м.Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до 5-ти років позбавлення волі, відбуваючого покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№17)»,

Початок строку: 30.08.2017. Кінець строку: 28.02.2021, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 звернулась до суду в інтересах засудженого ОСОБА_5 з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Обґрунтовуючи клопотання, зазначила, що засуджений ОСОБА_5 перебуває під вартою з 30.08.2017. Станом на дату подання клопотання відбув більше 3 років 9 місяців позбавлення волі, тобто понад дві третини строку покарання, та не менше трьох чвертей строку призначеного йому судом покарання. Перебуваючи у місці попереднього ув`язнення мав одне стягнення 09.11.2018, в подальшому перебуваючи у Державній установі «Покровська виправна колонія (№ 17)» стягнень не має. 10.10.2019 мав заохочення, а саме подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Крім того, ОСОБА_5 одружений, має міцні соціальні зв`язки, а також місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації дружини. Також, ОСОБА_5 має проблеми зі здоров`ям, а саме хворіє на туберкульоз легень, у зв`язку із чим потребує постійної медикаментозної підтримки та лікування.

28.01.2020 до суду надійшли доповнення до клопотання, в яких адвокат ОСОБА_6 зазначила, що на користь виправлення ОСОБА_5 свідчить відсутність стягнень під час відбування покарання у Покровській виправній колонії № 17 та наявність заохочення у виді подяки.

Адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Згідно наданих доповнень до клопотання просила розглянути справу без її участі, оскільки всі доводи сторони захисту викладені письмово у клопотанні та доповненнях до нього.

Представник виправної колонії у судовому засіданні пояснив, що адміністрація виправної колонії дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів своє виправлення. Засуджений характеризується посередньо, стосовно нього відкрито декілька виконавчих проваджень щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди, аліментів та судових витрат, проте засуджений не проявляє ініціативи щодо добровільного погашення існуючих заборгованостей. За таких обставин просив відмовити у задоволенні клопотання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання свого захисника підтримав, просив задовольнити. Також зазначив, що своєю сумлінною працею довів своє виправлення, повністю переглянув своє ставлення до попередньої поведінки, зобов`язувався інших злочинів не вчиняти.

Вислухавши учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами клопотання та особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення, подане в інтересах засудженого ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до 5-ти позбавлення волі. Йому зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 30.08.2017 по 18.10.2018 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 31.05.2019 зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.10.2018 по 01.03.2019 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, та своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 дійсно фактично відбув необхідні за п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України 3/4 частини строку покарання.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 р. Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За час утримання в Чернігівському слідчому ізоляторі з 30.10.2017 до 07.05.2019 ОСОБА_5 характеризувався посередньо, один раз порушував режим тримання, за що отримав стягнення, яке у встановленому законом порядку було погашено. Заохочень не мав.

З 07.05.2019 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№17)». За час відбування покарання в установі характеризується посередньо, намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений один раз. Стягнень не мав. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Не залучається до робіт із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань залучається, але тільки під впливом адміністрації. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, не є членом ради колективу відділення. Ініціативи щодо організації корисного дозвілля засуджених відділення не проявляє. Спілкується із засудженими різної спрямованості. В реалізації програм диференційованого виховного впливу участі не приймає. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних переговорів та побачень, отримує посилки та бандеролі. Неодноразово звільнявся умовно-достроково. За рішенням суду має позов на користь держави 2720,40 грн, майнова шкода 7920 грн, матеріальна шкода 15000 грн, ініціативу щодо погашення заборгованості не проявляв. За висновком адміністрації ДУ «Покровська виправна колонія (№ 17)» засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не став на шлях виправлення.

Як убачається з наданих суду матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 засуджений в 6-те, зокрема неодноразово за тяжкі злочини (ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року), ч. 3 ст. 185 КК України), має стійку направленість на вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності.

Крім того, до ОСОБА_5 тричі було застосовано умовно дострокове звільнення від відбування покарання, але це не зупинило його від вчинення нових злочинів, в т.ч. і під час невідбутої частини покарання, що свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, байдужість до чужого майна, небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства.

Також, судом встановлено, що до ОСОБА_5 також застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, при цьому останній продовжив вчиняти нові злочини.

Ці факти не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що ОСОБА_5 за період відбування даного покарання, довів своє виправлення, як це зазначено в клопотанні його захисника.

На даного засудженого застосовані судом заходи покарання, метою якого також є і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, не мають свого очікуваного та дієвого впливу.

Він знецінив свої обіцянки та завіряння у своєму розкаянні, щирості та не поверненні до злочинної діяльності, про що раніше вже завіряв суд.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують його особу.

Дані про особу засудженого, поведінка якого об`єктивно свідчить про вперте не бажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, зловживання та зневагу довірою суду до нього, нехтування наданим йому шансом на зміну кримінального способу життя, тяжкість та характер вчинених ним злочинів, відношення та оцінка ним своєї злочинної діяльності, відсутність переконливих даних про бажання безповоротно відмовитися від злочинного способу життя, інші доводи даної ухвали, не дають суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Разом з цим, суд вважає безпідставними та не враховує при ухвалені рішення доводи представника виправної колонії про те, що засуджений ОСОБА_5 не проявляє ініціативу щодо відшкодування збитків, завданих злочинами, оскільки як пояснив сам засуджений ОСОБА_5 та підтвердив представник виправної колонії, ОСОБА_5 заробітну плату у виправній колонії не отримує, а відтак не має об`єктивної можливості відшкодовувати завдані збитки, знаходячись в умовах позбавлення волі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1