ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1583/20 Справа № 193/106/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року у задоволенні подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів засуджений ОСОБА_7 з 26 травня 2015 року утримувався в Криворізькій установі виконання покарань. Під час утримання в установі, допускав порушення вимог режиму утримання, мав два стягнення, які погашені в установленому законом порядку, заохочень не мав.
З 07 травня 2016 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання характеризується позитивно: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за станом здоров`я є працездатним, залучений до робіт в будівельній бригаді установи, має п`ять заохочень правами начальника установи, стягнень не має.
Також, з матеріалів справи та особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкий злочин, має за вироком суду заборгованість 491,04 гривень, яка непогашена, звільнявся умовно-достроково та на невідбутому терміні покарання знов вчинив кримінальне правопорушення. Наведені вище обставини не вказують на виправлення засудженого, тому підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення відсутні.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року та звільнити ОСОБА_7 умовно достроково від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги не всі докази його виправлення та прийняв упереджене рішення.
Вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином його особову справу.

Засуджений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи апелянта про наявність підстав для застосування в данному випадку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно з матеріалами провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження убачається, що на час звернення начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_8 відносно засудженого ОСОБА_7 до суду, останній відбув 3/4 строку призначеного покарання.
Крім того, з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_7 засуджений: 24 березня 2016 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за статтею 115 частина 1 кримінального кодексу України до 8 років позбавлення волі, на підставі статті 71 частина 1 кримінального кодексу України частково приєднано не відбуте покарання за вироком від 25 жовтня 2010 року та остаточно до відбуття 8 років 1 місяць позбавлення волі. На підставі статті 72 частина 5 кримінального кодексу України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня 2015 року по 24 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25 квітня 2016 року. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року зараховано в строк вибування покарання, строк попереднього ув`язнення з 24 березня 2016 року по 25 квітня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно частини 5 статті 72 кримінального кодексу України.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 24 липня 2010 року по 16 листопада 2010 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно частини 5 статті 72 кримінального кодексу України.
З викладеного вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину.
Крім того, ОСОБА_7 раніше судимий: 1) 17 січня 1996 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за статтями 86-1, 44, 46-1 кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. 2) 15 березня 1999 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за статтею 140 частина 2 кримінального кодексу України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. 3) 26 вересня 2000 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за статтями 229-1частина 2, 229-6 частина 2, 42 частина 1 кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. 4) 18 серпня 2004 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за статтями 263 частина 1,71 кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі. 5) 27 лютого 2007 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за статтями 395, 69 КК України штраф 700 гривень. 6) 02 березня 2010 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за статтями 263 частина 1, 71 частина 1, 72, 75, 76 кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, штраф 700 гривень. 7) 25 жовтня 2010 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за статтями 263 частина 2, 185 частина 2, 309 частина 2, 70 частина 1, 71 кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, штраф 700 гривень. Звільнився 27 грудня 2013 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 19 днів.
Разом з цим, засуджений ОСОБА_7 з 26 травня 2015 року утримувався в Криворізькій установі виконання покарань. Під час утримання в установі, допускав порушення вимог режиму утримання, мав два стягнення, які погашені в установленому законом порядку, заохочень не мав.
З 07 травня 2016 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання характеризується позитивно: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за станом здоров`я є працездатним, залучений до робіт в будівельній бригаді установи, має п`ять заохочень правами начальника установи, стягнень не має.
Також, з матеріалів справи та особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкий злочин, має за вироком суду заборгованість 491,04 гривень, яка непогашена, звільнявся умовно-достроково та на невідбутому терміні покарання знов вчинив кримінальне правопорушення. Наведені вище обставини не вказують на виправлення засудженого, тому підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення відсутні.
Таким чином, доводи апелянта про те, що він досяг прогресу у напрямку виправлення та зазнав змін, спростовуються вищевикладеним.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження апелянта про те, що він довів своє виправлення і готовий до правослухняної поведінки без відбування покарання є голослівними, оскільки матеріали провадження свідчать про недосягнення такої мети покарання як виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових злочинів.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4