Справа № 688/3628/19
Провадження № 1-кп/675/32/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" травня 2020 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі колегії:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 07 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144, про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мар`янівка, Чемеровецького району, Хмельницької області, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого у гуртожитку АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого 25.08.2004 Городоцьким районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , 07.05.2019 біля 16 год. 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого конфлікту, в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , де проживав із своєю співмешканкою ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи на меті нанести тілесні ушкодження, взявши у праву руку кухонний ніж, підійшов до потерпілої, яка сиділа у кріслі, та раптово, умисно наніс поріз лівої бокової частини шиї ОСОБА_8 , заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани лівої бокової поверхні шиї із ушкодженням зовнішньої яремної вени та кровотечі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
В подальшому ОСОБА_7 зрозумівши, що накоїв, надав потерпілій наволочку приклавши її до рани, та звернувся до сусідів щоб останні викликали медичну допомогу. Після чого потерпілу ОСОБА_8 було госпіталізовано до Шепетівської ЦРЛ, де їй вчасно надано необхідну кваліфіковану медичну допомогу та врятовано її життя.
Вищевказаними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілій, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, зазначивши, що з потерпілою близько п`яти років проживав однією сім`єю, останній рік у кімнаті АДРЕСА_2 . Так, 07.05.2019 вони разом вживали спиртні напої у кімнаті № НОМЕР_1 , після чого повернулися до своєї кімнати та ОСОБА_8 взяла ножа і мала намір готувати їжу. ОСОБА_7 в свою чергу намагався забрати у неї ножа, оскільки остання була в нетверезому стані та могла собі спричинити тілесні ушкодження. Під час цього, вони знаходилися в положенні стоячи лицем один до одного, та у лівій руці ОСОБА_8 знаходився ніж, якого вона тримала на рівні шиї, та намагаючись його забрати, випадково здійснив їй поріз на шиї. Зрозумівши, що у потерпілої виникла рана, посадив її у крісло закривши при цьому рану наволочкою, та побіг у коридор викликати швидку допомогу. Стверджує, що наміру вбивати не мав, це вийшло випадково.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, вина ОСОБА_7 підтверджується іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, із показань в суді потерпілої ОСОБА_8 , яка неодноразово змінювала в судовому засіданні свої покази та в остаточній версії подій вказала, що 07.05.2019 разом з ОСОБА_7 у сусідній кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_3 , вживала алкоголь, та у них виникла словесна суперечка. В подальшому повернулися до своєї кімнати № 15, та продовжили суперечку, під час якої у неї в лівій руці знаходився ніж, якого ОСОБА_7 намагався відібрати. Однак пояснити яким чином у неї на шиї з`явилася рана не може, оскільки не пам`ятає. Стверджує, що знаходилась на кріслі, а ОСОБА_7 надав для неї речі закрити рану. Надалі приїхала швидка допомога та забрала її у лікарню.
Із показань в суді свідка ОСОБА_9 встановлено, що в його оренді перебуває гуртожиток по АДРЕСА_3 . Потерпіла ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 проживали у кімнаті № 15, характеризує останніх з посередньої сторони, як осіб схильних до вживання алкоголю, на грунті чого у них виникали сварки та скандали. 07.05.2019 бачив ОСОБА_8 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Очевидцем самої події злочину не був, лише вказав, що у ввечері приїхав до гуртожитку де вже перебували працівники поліції, жителі гуртожитку вказували, що нібито ОСОБА_7 порізав ОСОБА_8 , однак по якій причині йому невідомо.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що проживала у кімнаті АДРЕСА_4 , та 07.05.2019 після обідньої перерви вона йшла по коридору та їй особа на прізвище ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_7 порізав ОСОБА_8 , та просив його викликати швидку медичну допомогу. Після чого вона відразу зайшла до кімнати № 15, де на кріслі знаходилася ОСОБА_8 з порізаним горлом, та надала їй ще речі зарити рану. ОСОБА_8 повідомила для неї, що це зробив ОСОБА_7 , який також знаходився там і вказував, що це було випадково. В подальшому приїхала швидка допомога та забрала ОСОБА_8 до лікарні.
Крім того, винуватість ОСОБА_7 об`єктивно підтверджується наступними доказами.
Відповідно до даних рапорту поліцейського ГРПП Шепетівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області Козійчука від 07 травня 2019 року, були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000144 від 07 травня 2019 року за фактом заподіяння 07.05.2019 біля 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 за спільним місцем проживання з ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та ревнощів наніс для останньої удар у важливо життєвий орган людини шию, чим спричинив їй обширну різану рану шиї із пошкодженням зовнішньої яремної вени та кровотечі, що відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, як небезпечних у момент заподіяння. Однак смерть потерпілої не настала, оскільки її вчасно госпіталізовано до Шепетівської ЦРЛ де надано невідкладну медичну допомогу.
Згідно довідки ФОП « ОСОБА_9 » від 07.05.2019, ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_8 проживають у гуртожитку по АДРЕСА_3 , з 06 червня 2018 року.
Даними протоколу огляду місця події від 07 травня 2019 року, фототаблиць та відеозапису до нього, згідно яких в порядку ст. 237 КПК України оглянуто кімнату АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину, та виявлено і вилучено: чотири кухонних ножа; один клинок від ножа; скляну пляшку з етикеткою «Zubrovka» із залишком у ній прозорої рідини; кофту білого кольору з нашаруванням плям бурого кольору; наволочку зеленого кольору із плямами речовини бурого кольору, які в подальшому були визнанні речовими доказами.
Дані зазначеного протоколу огляду місця події є належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Вказані докази визнаються допустимими, оскільки огляд проведено з дотриманням вимог ст. ст. 233, 237 КПК України. Більш того, правомірність проникнення до житла та вилучення речових доказів встановлено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08 травня 2019 року про надання дозволу на проведення огляду вказаної кімнати АДРЕСА_2 .
За даними висновку експерта № 235 судово-медичної експертизи, яка проведена 13 червня 2019 року судовим експертом ОСОБА_12 на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2019 року у потерпілої ОСОБА_8 виявлене таке тілесне ушкодження: різана рана лівої бокової поверхні шиї із ушкодженням яремної вени та кровотечею. Дане тілесне ушкодження виникло від травмуючої дії гострого ріжучого предмета, яким міг бути ніж, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Будь-яких тілесних ушкоджень, які б вказували на ознаки боротьби та самооборони не виявлено.
У відповідності до висновку експерта № 78 судово-медичної експертизи, яка проведена з 18.09.2019 по 23.09.2019 судово-медичним експертом ОСОБА_13 на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2019 року, у потерпілої ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої бокової поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої яремної вени. На поверхні шиї ОСОБА_8 наявна одна різана рана, виникнення даного тілесного ушкодження від ріжучої дії гострого предмету, яким могло бути лезо клинка ножа. Місцем прикладання гострого травмуючого знаряддя явилась ліва передньо-бокова та задньо-бокова поверхня шиї з напрямком ріжучої дії ззаду до переду. Різана рана шиї з пошкодженням зовнішньої яремної вени ОСОБА_8 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в клінічному перебігу.
Тілесних ушкоджень з характерезуючими властивостями механізму виникнення внаслідок боротьби чи самооборони в ОСОБА_8 не виявлено. Локалізація та характер тілесних ушкоджень виявлених під час експертизи ОСОБА_8 відповідають показам потерпілої викладених нею під час допиту та слідчого експерименту, та не відповідають показам підозрюваного ОСОБА_7 , викладених ним під час слідчого експерименту.
Відповідно до даних протоколів про відібрання експериментальних зразків крові, від 13 травня 2019 року та 07 червня 2019 року, а також протоколу отримання зразків від 07 травня 2019 року, у потерпілої ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 в присутності понятих на підставі постанов прокурора від 07 та 13 травня 2019 року було відібрано біологічні зразки крові, окрім того в ОСОБА_7 зрізи країв нігтів, та змиви з обох рук. Дані вказаних слідчих дій є допустимими доказами, оскільки вони проведені з дотриманням вимог ст. ст. 241, 245 КПК України.
За даними висновків експертів № 146 та № 140 судово-медичної експертизи, які проведені з 07.06.2019 по 10.06.2019 судовими експертами-імунологами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на підставі ухвал слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року, та 07 червня 2019 року, кров потерпілої ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0, а кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВ0.
Висновком експерта № 80 судово-цитологіної експертизи, яка проведена з 08.07.2019 по 23.07.2019 судовим експертом-цитологом ОСОБА_16 , проведеної на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 червня 2019 року, встановлено, що сліди крові в піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_7 походять від особи (осіб), в крові якої (яких) є знайдені антигени В і Н ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від самого ОСОБА_7 , але виключити наявність антигена Н за рахунок домішок крові потерпілої ОСОБА_8 неможливо.
Даними висновку експерта № 139 судово-імунологічної експертизи, яка проведена у період з 24.06.2019 по 02.07.2019 судовим експертом ОСОБА_15 на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року, відповідно до висновку якого, на штанах підозрюваного ОСОБА_7 , знайдено кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н. Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) міститься антиген Н, в тому числі і потерпілій ОСОБА_8 .
За даними висновку експерта № 148 судово-імунологічної експертизи, яка проведена у період з 24.06.2019 по 02.07.2019 судовим експертом ОСОБА_15 на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року, відповідно до висновку якого, на наволочці та жіночому светрі, вилучених під час огляду місця події, знайдена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Отже, ця кров може належати особі (особам) з групою 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі і потерпілій ОСОБА_8 .
Додатковим висновком експерта № 35 судово-медичної експертизи, яка проведена з 21 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року судово-медичним експертом ОСОБА_13 на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2020 року, та який на підставі даних медичних документів, кримінального провадження, показів потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 наданих ними у судовому засіданні, прийшов до таких підсумків: локалізація та характер тілесних ушкоджень у вигляді різаної рани зліва, виявлених в потерпілої ОСОБА_8 , не відповідають показам обвинуваченого ОСОБА_7 за обставин та у спосіб вказаний ним у судовому засіданні 10.02.2020, оскільки механізм виникнення різаної рани довжиною 18 см, з урахуванням повороту голови потерпілої, передбачає умови виникнення ушкодження різаного характеру лівої бокової частини шиї з протяжністю контакту леза клинка ножа від лівої підпотиличної ділянки шиї до підщелепної ділянки шиї зліва.
Прикладання зусилля нападника для подальшого опору потерпілого з ножем в руці не характерно для виникнення однієї горизонтальної напівциркулярної різаної рани шиї.
Властивості та локалізація тілесного ушкодження у вигляді різаної рани лівої бокової поверхні шиї із ушкодженням зовнішньої яремної вени, не відповідають механізму виникнення внаслідок заподіяння власноруч, як у положенні стоячи, так і сидячи, тому покази потерпілої ОСОБА_8 про самоушкодження себе 07.05.2019 є неспроможними.
Із висновку експертів № 369 від 02 липня 2019 року судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_7 будь-яким психічним захворюванням під час вчинення інкримінованого йому діяння не страждав, не страждає таким і на теперішній час, а тому міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 в момент вчинення інкримінованого діяння в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психічного стресу не знаходився. ОСОБА_7 в період скоєного в стані патологічного сп`яніння не знаходився. ОСОБА_7 не схильний до фантазування, перекручування фактів об`єктивної дійсності та може вірно їх сприймати, та застосуванню до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Зазначені вище дані експертиз визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст. 69 КПК України експертами у кримінальному провадження, експерти були залучені з дотриманням вимог ст. ст. 242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст. ст. 101-102 КПК України.
З протоколів проведення слідчого експерименту від 13 травня 2019 року та 20 серпня 2019 року, відеозаписів вказаних слідчих дій, які було продемонстровано в залі судового засідання в порядку ст. 359 КПК України, судом встановлено, що за участю потерпілої ОСОБА_8 проведено слідчі експерименти з метою перевірки і уточнення відомостей, які отримані під час допиту останньої. В ході слідчого експерименту, потерпіла розповіла та відтворила на місці події, яким саме чином здійснив ОСОБА_7 їй поріз на шиї, а саме пояснила: що 07.05.2019 біля 17 год. по місцю свого проживання між нею та ОСОБА_7 виникла словесна суперечка, в ході якої вона знаходилася на кріслі, а ОСОБА_7 взявши ножа з тумбочки підійшов до неї та порізав їй шию зліва. Після чого ОСОБА_7 вийшов з кімнати викликати допомогу. Також, виключила можливість нанесення даного порізу під час боротьби з обвинуваченим, та самоспричинення вказаної рани.
Дані вказаного слідчого експерименту судом визнаються належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, а також допустимими доказами, оскільки слідча дія проведена з дотриманням вимог ст. ст. 233, 240 КПК України.
Як встановлено за даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06 серпня 2019 року та відеозапису його проведення, який був відтворений в судовому засіданні згідно із ст. 359 КПК України, підозрюваний ОСОБА_7 в присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , захисника ОСОБА_6 , розповів та відтворив в деталях про вчинення, ним, протиправного діяння стосовно ОСОБА_8 , а саме вказав, що під час словесної суперечки, ніж знаходився у лівій руці потерпілої, а він намагався його забрати, оскільки ОСОБА_8 перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Під час вказаної дії, потерпіла тримала ніж біля шиї з лівого боку та повернула голову до напрямку леза ножа, а він намагаючись його забрати потягнув руку останньої до себе внаслідок чого у ОСОБА_8 утворилася рана на шиї. Після чого, ОСОБА_7 посадив потерпілу на крісло та приклавши до рани наволочку, побіг до сусідів щоб останні викликали медичну допомогу.
Даними протоколу № 2739т/121/14-2019 про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій від 28 травня 2019 року, що проводилися на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької області щодо надання дозволу на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи, в зв`язку з проведенням негласних слідчих (розшукових) дій від 13 травня 2019 року, та відповідної стенограми розмови, обвинувачений ОСОБА_7 у розмові із співкамерником вказав, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння під час намагання відібрати ножа у потерпілої здійснив їй поріз шиї.
Перебування ОСОБА_7 07 травня 2019 року близько 16:30 год. в стані алкогольного сп`яніння підтверджується його показами, наданими ним у судовому засіданні, а також під час слідчого експерименту за його участі, та негласних слідчих розшукових дій. Вказане, також, стверджується протоколом медичного огляду для встановлення вживання алкоголю та стану сп`яніння Шепетівської ЦРЛ № 76 від 07.05.2019, відповідно до якого ОСОБА_7 було освідувано на стан алкогольного сп`яніння цього ж дня о 23:30 год., за допомогою приладу Алкофор, результат якого показав 1,350 ‰ проміле.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо обставин події та не умисного нанесення тяжкого тілесного ушкодження потерпілій, суд вважає їх надуманими, які повністю спростовані показаннями ОСОБА_8 , слідчими експериментами за її участі, відповідно до яких остання вказувала, що на час нанесення їй ножового поранення вона знаходилася на кріслі, а не в положенні стоячи як стверджує обвинувачений. Також, випадкове отримання тілесного ушкодження потерпілої внаслідок боротьби з нею, під час відбирання ножа, спростовується дослідженими в судовому засіданні висновками судово-медичних експертиз № 78 від 23.09.2019, та № 35 від 28.02.2020, відповідно до яких локалізація та характер тілесних ушкоджень у вигляді різаної рани зліва, виявлених в потерпілої ОСОБА_8 , не відповідають показам обвинуваченого ОСОБА_7 за обставин та у спосіб вказаний ним у судовому засіданні.
Більш того в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_13 підтвердив висновок повторної судово-медичної експертизи № 78 від 23.09.2019 та пояснив, що отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_8 шляхом боротьби з ОСОБА_7 та самоспричинення різаної рани лівої бокової поверхні шиї із ушкодженням зовнішньої яремної вени, є малоймовірним. Свій висновок підтримав в судовому засіданні та наполягав на ньому.
Таким чином, показання ОСОБА_7 , суд оцінює критично, як спробу уникнути кримінальної відповідальності.
Водночас, суд критично ставиться до показів потерпілої наданих нею у судовому засіданні, щодо того, що вона не пам`ятає момент спричинення їй тілесного ушкодження у вигляді різаної рани шиї, оскільки вони є неповні, нелогічні, непослідовні, а також спростовуються слідчими експериментами за її участі, письмовими доказами (висновками експертиз № 78 від 23.09.2019, та № 35 від 28.02.2020) та показаннями експерта, який також зазначив, що обвинувачений застосував достатню силу для спричинення такого поранення, що є малоймовірним під час боротьби та самоспричинення, показаннями свідка ОСОБА_10 , яка зазначила, що саме зі слів ОСОБА_8 їй стало відомо, що обвинувачений заподіяв ножове поранення у шию ОСОБА_8 .
Суд розцінює такі показання з метою пом`якшення обвинуваченому покарання, оскільки потерпіла до вказаної події на протязі п`яти років проживала однією сім`єю з ОСОБА_7 , відтак є заінтересована. Одночасно, суд бере до уваги показання в частині взаємовідносин, поведінки обвинуваченого до вчинення так і після вчинення злочину, часу, місця, знаряддя, локалізації тілесних ушкоджень.
При цьому, відповідно до ст. ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Зважаючи на вказані приписи процесуального закону, суд через неналежність до кримінального провадження не приймає до уваги та не дає оцінку як доказу: висновку судово-цитологічної експертизи № 79 від 23.07.2019, оскільки він не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та не має для нього будь-якого значення, а також не вказує на достовірність чи можливість використання інших доказів в кримінальному провадженні.
Разом з тим, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, які виразилися в умисному закінченому замаху на вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Суд знаходить, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Відповідно до п. п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, діяння передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.
Так, органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство.
Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.
У випадку, коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину - остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця (ст. 17 КК України).
На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, у ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року № 51-3189км19, та 06 лютого 2020 року № 51-5092км19.
Наносячи поріз ножем потерпілій, обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілої. Водночас, цілеспрямовано наносячи поріз не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілій. Тобто, в даному випадку ОСОБА_7 , діяв із невизначеним «неконкретизованим» умислом за якого він хоча і бажав спричинити або свідомо припускав спричинення шкоди потерпілій, але при цьому не конкретизував точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди, а тому в даному конкретному випадку, обвинувачений має відповідати за той результат (шкоду), якій фактично було заподіяно умисне тяжке тілесне ушкодження.
Даний висновок колегії суддів ґрунтується не тільки на показаннях самого обвинуваченого, але й підтверджується іншими доказами по справі, і зокрема, його наступними діями після заподіяння тілесних ушкоджень. Так після нанесення рани ножем лівої бокової поверхні шиї із ушкодженням зовнішньої яремної вени та кровотечі, обвинувачений відразу зупинився, та приклав речі до рани, щоб зупинити кров, хоча мав реальну можливість нанести ножем додатково порізи або удари по тілу потерпілої. Після чого, відразу вийшов з кімнати де знаходилася потерпіла, та повідомив сторонніх осіб, про те, щоб вони викликали швидку медичну допомогу, а також не заперечував, що це ним заподіяно тілесне ушкодження потерпілій.
Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, сукупність досліджених в ході судового розгляду справи доказів та їх оцінка переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися в умисному, протиправному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, на ч. 1 ст. 121 КК України.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає як часткове визнання вини.
Обставини, які обтяжують покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та вчинення злочину щодо особи з якою винний перебуває у близьких відносинах.
Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує, що він раніше судимий за злочин проти життя та здоров`я особи, яка не знята та непогашена в установленому законом порядку, не має постійного місце проживання, за тимчасовим місцем проживання скарг від мешканців будинку, та сусідів не надходило, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, пом`якшуючих його покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачений, як особа представляє суспільну небезпеку, та як наслідок виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.
При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи та приписи закону, підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України та підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд не вбачає.
На думку суду, покарання у вигляді позбавлення волі буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
У зв`язку з призначенням ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків по відбуванню покарання, до набрання вироком законної сили йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Цивільний позов не пред`явлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання 7 (сім) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишити попередній у виді тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 12 травня 2020 року, зарахувавши в цей строк термін його затримання та попереднього ув`язнення, починаючи з 07 травня 2019 року та по 11 травня 2020 року включно з розрахунку день за день.
Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2019 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучені 07.05.2019 року під час огляду кімнати АДРЕСА_2 , та особистого обшуку ОСОБА_7 , речі, а саме: куртку джинсову коричнево-сірого кольору, джинсові штани темно-синього кольору, кофту спортивну білого кольору, резинові тапки чорного кольору, чотири кухонних ножа, один клинок від ножа, скляну пляшку із етикеткою «Zubrovka» із залишком у ній прозорої рідини, кофту білого кольору із нашаруванням плям бурого кольору, наволочку зеленого кольору із плямами речовини бурого кольору.
Речові докази: чотири кухонних ножа, один клинок від ножа, скляну пляшку із етикеткою «Zubrovka» із залишком у ній прозорої рідини, кофту білого кольору із нашаруванням плям бурого кольору, наволочку зеленого кольору із плямами речовини бурого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили на підставі п. п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3