Справа №127/7238/20
Провадження №1-кс/127/3315/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Болградського району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 , 30.03.2020 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, в ніч на 28.03.2020, на вантажному автомобілі марки "МЕРСЕДЕС-БЕНЦ", д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_12 , під керуванням ОСОБА_9 , з метою вчинення крадіжки приїхали до с. Гавришівка, Вінницького району, Вінницької області.

Перебуваючи по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на автомобілі марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , під`їхали до металевого ангару, що належить ФГ «Родина В», власником якого є ОСОБА_13 , після чого, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до вказаного ангару та шляхом демонтажу металевої стіни, проникли у середину, звідки таємно викрали наступні хімічні засоби захисту рослин:

№п/пМат. цінностікількістьВартість,грн
1Абакус540 л166017,6
2Фалькон 460420 л213599,40
3Архітект СЕ1380 л774345,60
4Турбо 4*5 кг660 кг20915,00
5Дезорал 50020 л6269,80
6Фолікур 986,00
7Моддус500 л725000,00
8Гродил143 л244435,60
9Моспілан80 кг228000,00
10Авіатор400 л438888,00
11Слаш660 л530167,80
12Кассент400 л529200,00
Всього: 4 469 824,83

В подальшому вказані засоби захисту рослин перевантажили з автомобіля марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , до вантажного автомобіля марки "МЕРСЕДЕС-БЕНЦ", д.н.з. НОМЕР_1 , та покинули територію фермерського господарства «Родина В» і вирушили у напрямку м. Одеса.

Згідно з проведеною інвентаризацією ОСОБА_4 завдав фермерському господарству "Родина В" матеріальної шкоди на загальну суму 4469824,83 гривень (чотири мільйони чотириста шістдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири гривні 73 коп.), що у 4252,9 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (1051 грн.) на момент вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в особливо великих розмірах.

29.03.2020 ОСОБА_4 , винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, яке було вручено йому особисто.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться наступними зібраними доказами, які перебувають в кримінальному провадженні: заявою ОСОБА_13 ; протоколом огляду місця події від 28.03.2020, що був проведений в АДРЕСА_2 ; Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 28.03.2020; Протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_13 від 29.03.2020; протоколом огляду місця події від 28.03.2020, що був проведений в с. Мирне, Біляївського району, Одеської області в ході якого було виявлено автомобіль марки "МЕРСЕДЕС-БЕНЦ", д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом затримання ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення злочину; протоколом огляду місця події від 29.03.2020, що був проведений в с. Комарів, Вінницького району Вінницької області в ході якого було виявлено та вилучено знаряддя вчинення злочину - автомобіль марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна та згідно ч. 4 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи із вищевикладеного, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованому йому злочину. Крім того, існують ризики визначені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, адже ОСОБА_4 , вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Крім того, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, оскільки йому відомі особисті дані та адреси вказаних осіб. Також необхідно врахувати, що ОСОБА_4 може вчинити новий злочин. Цим самим ОСОБА_4 може перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження. В той же час жоден інший, ніж взяття під варту, запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, адже особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть обмежити можливість ОСОБА_4 виїхати за кордон, а також вчинити інші вищезазначені діяння, передбачені ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення розміру застави та покладення обов`язків зазначених в клопотанні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000247, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 28.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000247, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

29.03.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше не судима та підозрюється у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачена максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, суд також враховує особу підозрюваного, який не працює, тобто не має постійного джерела доходу, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, однак дана обставина не стала стримуючим фактором для вчинення кримінального правопорушення, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, оскільки йому відомі особисті дані та адреси вказаних осіб, може вчинити новий злочин та перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження. В той же час жоден інший, ніж взяття під варту, запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, адже особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть обмежити можливість ОСОБА_4 , виїхати за кордон або переховуватися від органів досудового розслідування або суду, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно ч. 4 ст 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно абзацу 2 ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
З урахуванням викладеного, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у випадку внесення застави, а тому в даному випадку доцільним є застосування застави у розмірі 1 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 з 28 березня 2020 року, тобто з моменту затримання до 14 год. 00 хв. 26 травня 2020 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 26 травня 2020 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 153 000 (три мільйони сто п`ятдесят три тисячі) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя