Провадження № 1-кс/554/239/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000970 від «16» жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.190 КК України про арешт майна -

В С Т А Н О В И В:

02.01.2020 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2019 року до ЧЧ ВП № 2 КВП з письмовою заявою звернувся гр. ОСОБА_5 про те, що 09.10.2019 року невідома особа, під приводом продавця автомобілів, шляхом зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами заявника у сумі 12625 грн., які останній перерахував на куртку № НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_6 у вигляді передоплати за авто.

Крім цього в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що на території Полтавської області діє організована група, члени якої причетні до вчинення шахрайства, в тому числі і з використанням електронно-обчислювальної техніки.

В ході проведення досудового розслідування до СУ ГУНП в Полтавській області надійшов лист заступника начальника ВБКОЗ Управління Служби безпеки України в Полтавській області про те, що під час проведення оперативно-розшукових заходів по розкриттю вищевказаних злочинів отримано відомості стосовно осіб причетних до їх вчинення, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

24.12.2019 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення речей, які використовуються нею під час вчинення злочину, а саме: мобільні телефони та сім картки, в тому числі сім картка з номером в мережі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , якими користуються злочинці у своєму користуванні до, під час та після вчинення злочину, грошові кошти здобутті злочинним шляхом, електронно-обчислювальна техніка, яку використовують злочинці до, під час та після вчинення злочину, банківські картки НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_1 , НОМЕР_9 .

27.12.2019 року, на підставі вищевказаної ухвали, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено майно.

27.12.2019 старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання вищевказаних речей, речовими доказами та визначено місце їх зберігання - кімната зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник володільця майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, прохав повернути вилучене майно. Вказав, що ключ від автомобіля, як і сам автомобіль належить ОСОБА_8 . Зазначив, що ухвалою суду дозвіл надавався на проведення обшку в квартирі АДРЕСА_2 , тоді як слідчим проведено було обшук в квартирі за АДРЕСА_3 .
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
27.12.2019 старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання вищевказаних речей, речовими доказами та визначено місце їх зберігання - кімната зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
В судовому засідання слідчим суддею було досліджено відеозапис з проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що перед початком проведення обшуку на запитанння слідчого, ОСОБА_8 , повідомив що проживає в кв. АДРЕСА_4 , де і було проведено обшук.

Також, після ознайомлення з протоколом проведення обшуку від 27.12.2019 року за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , зазначив, що заяв, зауважень та клопотань до даного протоколу не має та підписав його.

Стороною захисту в судовому засідання 15.01.2019 року, на підтвердження своїх доводів суду був наданий договір оренди житлового приміщення від 12.01.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 нібито орендує квартиру АДРЕСА_5 .

П.5.4 вказаного договору передбачено, що невід`ємною частиною договору є акт здачі квартири Орендареві. Тоді як стороною захисту вказаний Акт, суду не надано.

В судовому засідання, 10.01.2020 року та перед початком проведення слідчої дії ні підозрюваним ні його захисником суду не повідомлялося про існування зазначеного договору оренди квартири. Слідчий суддя приходить до висновку, що вказані документи не є належними доказами на підтвердження позиції сторони захисту та не бере їх до уваги.

Стороною захисту в судовому засіданні 15.01.2020 року суду були надані письмові пояснення від ОСОБА_9 в яких останній зазначив, що він здає в оренду ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_5 в якій, як йому стало відомо було проведено обшук без ухвали суду. Слідчий суддя, приходить до висновку, що вказані письмові пояснення, не можуть бути розцінені як належні докази. Оскільки у вказаних поясненнях ОСОБА_9 , вказує, що він за даною адресою не проживає та здає квартиру в оренду, під час проведення обшуку, останнього в квартирі не було.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_10 , яка вказала що проживає в квартирі АДРЕСА_4 та в її квартирі обшук не проводився, а проводився в кв. АДРЕСА_2 , слідчий суддя приходить до висновку, що вказані письмові пояснення, не можуть бути розцінені як належні докази, так як останньої при проведення обшуку не було, що випливає з відеозапису та протоколу проведення вказаної слідчої дії.

На підставі викладено слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, так як слідчим не доведено, що вилучені речі, а саме від автомобіля «BMW» здобутий злочинним шляхом та може бути використаний як речові докази в рамках даного кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як накладення арешту на ключ від автомобіля «BMW» та необхідність застосування такого заходу забезпечення по відношенню до вказаного майна достатніми доказами не доведено.
Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання частково.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000970 від «16» жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.190 КК України про арешт майна - задовольнити частково.
Накласти арешт на: 1) банківські картки НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_4 , НОМЕР_9 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 ;
2) мобільний телефон МІ ReadmiX4 ІМЕІ1: НОМЕР_28 , ІМЕІ2: НОМЕР_29 з сім-картою № НОМЕР_30 ;
3) планшет «TALK8H»;
4) комп`ютер «LogicPower»;
5) комп`ютер «hp»;
6) паспорт гомадянина України на ім`я ОСОБА_11 ;
7) упаковки з-під сім-карток № НОМЕР_31 , № НОМЕР_32 , із забороною їх використання та відчуження.
В задоволенні накладення арешту на ключ від автомобіля «BMW» - відмовити.
Ключ від автомобіля «BMW» повернути власнику.
Визначити місцем їх зберігання кімнату речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області, за адресою м. Полтава вул. Сковороди, 2б.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 17.01.2020 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1