ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1726/20 Справа № 199/993/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, було повернуто прокурору.
Повертаючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 прокурору суд першої інстанції виходив із того, що висунуте обвинувачення є неконкретним, зокрема, в обвинувальному акті відсутні правова кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .
Разом із тим, суд дійшов висновку, що з тексту обвинувального акту слід зробити висновок про те, що перерахування грошей на карту АТ КБ « ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та передача інших грошових коштів відбувалася після 21 вересня 2019 року, оскільки про це прямо зазначено в обвинувальному акті. Разом з тим, в обвинувальному акті зазначено, що вимога від обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до потерпілого ОСОБА_11 про сплату грошових коштів на користь обвинувачених, при цьому, вимагання супроводжувалось погрозами фізичної розправи потерпілому та членом його сім`ї- була висунута обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 20 вересня 2019 року, за адресою : м. Дніпро, вул. Старосамарська,31.
Суд звернув увагу на те, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України є закінченим з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної з психічним насильством, зазначеним у диспозиції ч. 1 ст. 189 КК України. Для доказування складу злочину, передбаченого ст. 189 КК України необхідно встановити дату, час та місця пред`явлення обвинуваченими до потерпілого вимоги, поєднаної з психічним насильством.
Суд вважав, що такий виклад подій обвинувального акту позбавляє суд можливості встановити об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України, оскільки, в обвинувальному акті зазначено про те, що грошові кошти в сумі 7000,00 доларів США, в тому числі 20000,00 грн., передавались з червня 2019 року по вересень 2019 року, тобто до моменту пред`явлення вимоги до потерпілого.
Так суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті не зазначені конкретні дати перерахування грошових коштів потерпілим ОСОБА_11 на картку ОСОБА_8 ; дати передачі коштів в іноземній валюті потерпілим ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_8 або ОСОБА_10 , хоча це є суттєвими обставинами у справі, які підлягають доказуванню, оскільки характеризують об`єктивну сторону злочинних діянь, які були вчинені відносно потерпілого.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що зазначення в обвинувальному акті предмету вимагання в валюті іншої держави без визначення еквівалента в національній валюті- є неприпустимим, оскільки суд під час судового розгляду позбавлений можливості самостійно перераховувати розмір збитків, спричинених кримінальним правопорушенням потерпілому.
Відсутність в обвинувальному акті конкретних обставин (дата, час та місце) та сум грошових коштів, які передавалися потерпілим ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 протягом червня-вересня 2019 року унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, беззаперечно, порушує право особи на захист.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, - та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підстави для його повернення в суду першої інстанції були відсутні, зокрема, обвинувальний акт містить всі фактичні дані, які в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Апелянт зазначив, що доводи, наведені в рішенні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, щодо необхідності встановлення дати, часу та місця пред`явлення до потерпілого вимоги не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі відомості встановлені як органом досудового розслідування, так і судом апеляційної інстанції під час вирішення питання про направлення матеріалів кримінального провадження за підсудністю.
Зазначає, що дати перерахування грошових коштів потерпілим на картку ОСОБА_8 ; дати передачі коштів в іноземній валюті потерпілим ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_8 або ОСОБА_10 не входять в обсяг пред`явленого обвинувачення, оскільки згідно обвинувального акта, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 планували отримати від ОСОБА_11 саме грошові кошти в сумі 20 000 доларів СІНА. Відомості, котрі зазначені в обвинувальному акті щодо передачі грошових коштів в сумі 7000 доларів США та 20000 грн. лише вказують на сталість виниклого умислу обвинувачених та їх активних дій, що були спрямовані на вимогу та отримання грошових коштів.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Захисник ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту вказані вимоги кримінального процесуального закону судом дотримані не були.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , при його складанні вказані вимоги процесуального закону були дотримані, зокрема у ньому зазначені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та правова кваліфікація вчинених кримінальних правопорушень за відповідними статтями, частинами статтей закону України про кримінальну відповідальність, з викладенням її диспозиції.
Тому колегія суддів не може погодитись з висновком суду про те , що висунуте ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачення є неконкретним, та в обвинувальному акті відсутні правова кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .
Не можна погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність у даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення зважаючи на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у його Постанові від 24.11.2016 р. № 5-328кс16, відповідно до якої в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, що висновки суду першої інстанції про необхідність встановлення дати, часу та місця пред`явлення до потерпілого вимоги , не відповідають фактичним обставинам, оскільки такі відомості встановлені органом досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно дообставин, викладених в обвинувальному акті 14.11.2019, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 прибули до місця мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , де почали вимагати сплатити грошові кошти в сумі 20 000 доларів США , що свідчить про те , що органом досудового розслідування встановлено, що активні дії, спрямовані на вимагання грошових коштів у потерпілого, відбулись 14.11.2019 о 16 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції зазначив про те , що обвинувальному акті не зазначені конкретні дати перерахування грошових коштів потерпілим на картку ОСОБА_8 ; дати передачі коштів в іноземній валюті потерпілим ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_8 або ОСОБА_10 .

При цьому поза увагою суду залишилось те , що дати перерахування грошових коштів потерпілим на картку ОСОБА_8 ; дати передачі коштів в іноземній валюті потерпілим ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_8 або ОСОБА_10 не входять в обсяг пред`явленого обвинувачення, оскільки як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вимаганні 20 000 доларів США у потерпілого ОСОБА_11 та в обвинувальну акті відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.291 КПК України зазначені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Також слід зазначити про те, що злочин, передбачений ч.2 ст.189 КК України вважається закінченим з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної із погрозами, незалежно від досягнення винною особою поставленої мети.

Тому висновки суду щодо нечіткого викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є передчасними, крім того, прокурор має право відповідно до ст.338 КПК України змінити обвинувачення в суді.
Крім того, незгода суду із кваліфікацією дій обвинувачених не є предметом розгляду підготовчого судового засідання, оскільки зазначене питання вирішується при ухваленні вироку, що передбачено ст.368 КПК України.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає наявність саме в обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд , однак судом першої інстанції будь - яких невідповідностей змісту обвинувального акта вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд не зазначено.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставами для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області - задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду: