Справа №463/1654/20
Провадження №1-кс/463/1179/20
У Х В А Л А
про арешт майна

28 лютого 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погодженого з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000183 від 13 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий ОСОБА_3 як сторона кримінального провадження, за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на 1/5 квартири, реєстраційний номер 101, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,7 кв.м.; гараж, площею 23 кв.м., за адресою: Волинська область, м. Луцьк, які належать на праві власності ОСОБА_5 ; квартиру, реєстраційний номер 101, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 63,6 кв.м. та автомобіль марки «Mitsubishi Outlender», 2007 року випуску, які належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що СВ Личаківського ВП ГУ НП України у Львівській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000183 від 13 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Волинській області, висловив ОСОБА_6 вимогу надати неправомірну вигоду в сумі 6000 доларів США та, в подальшому, одержав від ОСОБА_6 за непритягнення його та його матері ОСОБА_7 , а також працівників сервісного центру та невилучення автомобіля марки «Volkswagen PASSAT B7» д.н.з. НОМЕР_1 .,частину обумовленої раніше неправомірної вигоди в сумі 3000 доларів США, що станом на 21 лютого 2020, згідно з курсом НБУ становило 73 433 грн., після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 22 лютого 2020 року ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у приватній власності ОСОБА_5 з 11 лютого 2020 року перебуває 1/5 квартири, реєстраційний номер 101, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,7 кв.м. У приватній власності дружини ОСОБА_5 ОСОБА_8 , з 6 січня 2017 року пеербуває квартира, реєстраційний номер 101, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 63,6 кв.м.. Також вказано, що ОСОБА_5 володіє з 01.03.2001 гаражем, площею 23 кв.м., за адресою: Волинська область, м. Луцьк. Крім цього, ОСОБА_8 , володіє з 11.07.2007 легковим автомобілем марки «Mitsubishi Outlender», 2007 року випуску. Зазначає, що відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. З урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає стягнення у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, а тому просить подане клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, відповідно до якої подане клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя здійснює розгляд клопотання без повідомлення власників майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що органом досудового розслідування 13 лютого 2020 року до ЄРДР внесено відомості за №0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом вимагання та отримання начальником відділу розслідування злочинів загальної спрямованості СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США за закриття кримінального провадження та невилучення автомобіля (а.с.8).

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема повідомлення про підозру, 22 лютого 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с.77-84).
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №201746596 від 25 лютого 2020 року у приватній власності ОСОБА_5 з 11 лютого 2020 року перебуває 1/5 квартири за реєстраційним номером 101, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,7 кв.м.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №201746862 від 25 лютого 2020 року у приватній власності дружини ОСОБА_5 ОСОБА_8 6 січня 2017 року перебуває квартира за реєстраційним номером 101, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 63,6 кв.м. У даній інформаційній довідці зазначено, що підставою набуття вказаної квартири ОСОБА_8 є договір дарування квартири, відтак така не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України.

Крім цього, ОСОБА_8 володіє легковим автомобілем марки «Mitsubishi Outlender», 2007 року випуску. В розумінні ст. 60 СК України дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте подружжям за час шлюбу. З поданої щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік вбачається, що ОСОБА_8 11 липня 2017 року набула право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Outlender», 2007 року випуску. Разом з тим, у матеріалах клопотання відсутня копія свідоцтва про одруження, а тому у суду немає можливості встановити чи перебував ОСОБА_5 у шлюбі з ОСОБА_8 станом на 11 липня 2007 року та, відповідно, чи належить даний автомобіль до спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, відповідно до поданої щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік ОСОБА_5 1 березня 2001 року володіє гаражем, площею 23 кв.м, за адресою: Волинська область, м. Луцьк.

Відповідно до норм ДБН В.2.3-15-2007 гаражем є будинок (споруда), частина будинку (споруди) або комплекс будинків (споруд) з приміщеннями для постійного або тимчасового зберігання, а також елементами технічного обслуговування легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів. З наявних у матеріалах клопотання даних неможливо встановити, який саме гараж перебуває у власності ОСОБА_5 та точну адресу його місця розташування, відтак у суду відсутні підстави для задоволення клопотання в цій частині.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження майна.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт заявленої слідчим у клопотанні 1/5 частини квартири за реєстраційним номером 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,7 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

Незастосування арешту щодо вказаної частини квартири може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню майна, яке може бути відчужене.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження майна, яке може бути відчужене, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, однак частково. З урахуванням того, що ОСОБА_5 на праві власності належить лише 1/5 частини квартири за реєстраційним номером 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,7 кв.м., місце розташування вказаного у клопотанні гаража слідчим не вказано, перебування майна, яке належить дружині ОСОБА_5 ОСОБА_8 , у спільній сумісній власності подружжя, - не доведено, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що арешт слід накласти на 1/5 частини квартири за реєстраційним номером 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,7 кв.м., що належить підозрюваному ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на 1/5 частини квартири за реєстраційним номером 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,7 кв.м., яка належить на праві спільної часткової власності підозрюваному ОСОБА_5 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1