Пр-ня по справі № 1-кп/521/67/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1
секретар - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурор - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за №0002947 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з базовою загальною освітою; не одруженого; не працевлаштованого; зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 07.08.2014 року за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України (звільнений по відбутті покарання 17.10.2017 року)
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 будучи раніше судимим за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, повторно, 22.08.2018 року, приблизно о 19 годині 25 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 51, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом ривку, відкрито викрав золотий ланцюжок якірного плетіння, вагою 8 гр., з золотим кулоном формою листка, загальною вартістю 8000 гривень, завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму, набувши можливість розпорядитися вказаним майном.
У судовому засіданні обвинувачений провину у скоєнні злочину не визнав та відмовився надавати покази.
Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом допиту осіб, дослідженням документів та відеозаписів, наданих сторонами, відповідно до яких:
- допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 22.08.2018 року, приблизно о 19 годині вечора, вона стояла на тролейбусній зупинці на вулиці Святослава Ріхтера. Поруч нікого не було. Зненацька до неї ззаду наблизився ОСОБА_7 , який зірвав ланцюжок з кулоном та побі у бік Іванівського мосту. Біля неї зупинився автомобіль, спитали у неї, що сталося та вони поїхали за червоним автомобілем, у який сів обвинувачений. Вона впізнає ОСОБА_7 як людину, яка зірвала у неї золотий ланцюжок з кулоном;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що ввечері, він їхав за кермом автомобіля по вулиці Святослава Ріхтера. На перехресті вулиці Туристська зупинився та очікував зелений сигнал світлофору. Його пасажир звернув увагу на те, що на зупинці громадського транспорту чоловік зірвав ланцюжок з жінки. Вони під`їхали до неї, жінка сіла в автомобіль та вони поїхали за червоним Daewoo Lanos у який сів чоловік, який зірвав ланцюжок, а жінка телефонувала у поліцію. Вони переслідували автомобіль до вулиці Філатова, у цей момент зайти або вийти з автомобілю ніхто не міг. Їхали за автомобілем десь хвилин десять. Відео переслідування з відеореєстратора він надав слідчому;

- ОСОБА_9 звернулася з заявою про те, що 22.08.2018 року, за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 51, раніше невідома особа, шляхом ривку, викрала в неї золотий ланцюжок з кулоном та вказані відомості були внесені до ЄРДР за №0002947 (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.08.2018 року; витяг з ЄРДР за №0002947 від 22.08.2018 року);
- ОСОБА_9 надала фото, на якому вона зображена разом з золотим ланцюжком та золотим кулоном, які в неї викрали (заява від 22.08.2018 року, фото);
- на відтвореному у судовому засіданні відеозапису вбачається, як за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 51, проїжджає автомобіль Daewoo Lanos, червоного кольору, та через деякий часОСОБА_7 біжить до автомобіля, сідає в нього та вони їдуть звідти (протокол огляду предмету від 23.08.2018 року; DVD-R диск);
- на відтвореному у судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора, виданому свідком ОСОБА_10 , вбачається, як ОСОБА_10 на автомобілі їде по вул. Святослава Ріхтера у м. Одеса, у цей момент на зупинці громадського транспорту відбувається сутичка. ОСОБА_10 під`їжджає до ОСОБА_9 , вона сідає в автомобіль та вони переслідують автомобіль Daewoo Lanos, НОМЕР_1 , червоного кольору. Під час переслідування, ОСОБА_9 телефонує в поліцію (заява від 27.08.2018 року; протокол огляду предмету від 27.08.2018 року; DVD-R диск);
- на відтвореному у судовому засіданні відеозапису вбачається, як свідок ОСОБА_11 впізнав чоловіка під номером 2 ( ОСОБА_7 ), як особу, яка 22.08.2018 року вчинила злочин, при цьому разом з обвинуваченим пред`явлені для впізнання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які є оперуповноваженими відділу кримінальної поліції Малиновського ВП у м. Одеса (протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.08.2018 року; довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_11 ; DVD-R диск, відповідь на адвокатський запит від 20.11.2018 року);
- транспортний засіб Daewoo Lanos, НОМЕР_1 , червоного кольору, ключ від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію автомобіля, 10 квитанцій ломбарду Скарбниця, картка ломбарду Скарбниця на ім`я ОСОБА_7 визнані речовими доказами та на них накладений арешт (постанова про визнання речових доказів та їх передачу на зберігання від 23.08.2018 року; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.2018 року, ухвала суду щодо скачування арешту);

- обвинувачений раніше судимий (вимога від 23.08.2018 року, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 07.08.2014 року); на обліку в КУ ООМЦПЗ не значиться (довідка від 27.08.2018 року); позитивно характеризується за місцем мешкання (характеристика);мешкає разом зі ОСОБА_15 та малолітнім ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (довідка про склад сім`ї та факту мешкання);

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК.
При цьому, провина у скоєнні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК, підтверджується показами потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до яких ОСОБА_7 , зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном, на тролейбусній зупинці по вул. Святослава Ріхтера у м. Одеса; показами свідка ОСОБА_10 , відповідно до яких його пасажир звернув увагу на те, що на зупинці громадського транспорту чоловік зірвав ланцюжок з жінки та сів в автомобіль; відтвореним у судовому засіданні відеозаписом, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка на зупинці громадського транспорту скоїла злочин; відтвореними у судовому засіданні відеозаписами, з яких вбачається, як на зупинці громадського транспорту відбувається сутичка, ОСОБА_7 біжить до автомобілю Daewoo Lanos, червоного кольору, сідає в нього та їде, а свідок ОСОБА_10 під`їхавши до зупинки громадського транспорту запитує потерпілу ОСОБА_9 про події, що сталися та разом з нею переслідують автомобіль Daewoo Lanos, червоного кольору та в ході переслідування потерпіла ОСОБА_9 телефонує в поліцію та повідомляє про скоєний щодо неї злочин.

Досліджені докази висвітлюють нерозривний за часом ланцюг дій обвинуваченого з моменту заволодіння майном потерпілої до його затримання. При цьому суд зазначає, про відсутності посилань сторони захисту щодо нечесності або упередженості свідка ОСОБА_10 та потерпілої.

Відсутність в наданому свідком ОСОБА_10 відеозапису відображення подій, які за значний проміжок часу передували скоєнню злочину не може свідчити про недостовірність вказаного доказу.

Розглядаючи достовірність відомостей, які викладені в протоколі впізнання обвинуваченого свідком ОСОБА_11 , суд вважає, що посилання сторони захисту на знайомство до подій між обвинуваченим та свідком ОСОБА_11 не дискредитують свідка та не створюють наслідків, які свідчать про його нечесність в розумінні ст. 96 КПК України.

Розглядаючи клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимими доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_11 так як особами, які підлягають впізнанню, окрім ОСОБА_7 були співробітники поліції суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до абз.1 ч.7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи для впізнання.

Відповідно до абз.3 ч.7 ст. 223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 228 КПК України особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

З викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні працівники правоохоронних органів не можуть бути понятими. При цьому, кримінальний процесуальний закон не містить вказаних вимог щодо осіб, які підлягають впізнанню в порядку ст. 228 КПК України, а містить лише посилання на те, що вказані особи повинні бути тієї ж статі і не мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Як вбачається з відтвореного у судовому засіданні відеозапису проведення слідчої дії, а саме пред`явлення особи для впізнання, то свідку ОСОБА_11 пред`являлися для впізнання особи тієї ж статі, у кількості чотирьох осіб, та вони не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Також, необхідно зазначити, що особи, які пред`являлися для впізнання були в шортах та футболках та схожі за зовнішністю на ОСОБА_7 ..

Таким чином, суд визнає доказ сторони обвинувачення - протокол пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_11 допустимим.

Розбіжність в поясненнях щодо кольору футболки обвинуваченого, з урахуванням інших доказів сторони обвинувачення, суд відносить на властивості пам`яті кожної особи, які необхідно сприймати в тому числі з урахуванням часу, який пройшов з моменту скоєння злочину.

Таким чином, суд вважає, що при оцінці доказів поза розумним сумнівом доведена причетність ОСОБА_7 до скоєння злочину, на що вказує сукупність ознак достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення суд, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначити підстави, на яких вони ґрунтуються. Вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення. Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд не встановлює обставин, які пом`якшують покарання.
Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік 31 рік та соціальне положення не одружений, мешкає разом зі ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнім ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.
З урахуванням призначеного покарання, суд вважає за необхідне запобіжний захід, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Суд, відповідно до ст. 100 КПК України вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.2018 року та частину речових доказів повернути, а частину речових доказів вважати повернутими.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 22.08.2018 року.
Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.2018 року в частині заборони розпорядження та користування майном скасувати.
Речові докази 10 квитанцій ломбарду Скарбниця, картка ломбарду Скарбниця на ім`я ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 ; транспортний засіб Daewoo Lanos, НОМЕР_1 , червоного кольору, ключ від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію автомобіля вважати повернутими.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, яка не була присутня в судовому засіданні (потерпіла особа).

Суддя: ОСОБА_1