УХВАЛА
09 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 428/9526/13-к
провадження № 51-1785 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луганського апеляційного суду від 17 березня 2020 року,
встановив:
Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 липня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (даліКК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією 1/2 частки майна, яке є його власністю. Згідно з частиною 1 статті 71 КК за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 березня 2011 року у виді позбавлення волі на строк 6 місяців, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією 1/2 частки майна, яке є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 31 липня 2013 року по 21 грудня 2017 року, виходячи з того, що відповідно до частини 5 статті 72 України, в редакції закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, з 31 липня 2013 року по 20 червня 2017 року одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 21 грудня 2017 року - відповідно до частини 5 статті 72 КК, в редакції Закону № 2046-VIII від 18 травня 2017року, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Вироком Луганського апеляційного суду від 17 березня 2020 року вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 липня 2018 року щодо ОСОБА_4 змінено, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі частини 1 статті 71 КК до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 березня 2011 року та остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із вироком Луганського апеляційного суду від 17 березня 2020 року, вимагає його скасувати, посилаючись на відсутність в його діях складу інкримінованого йому злочину.
Перевіривши касаційну скаргу на дотримання вимог кримінального процесуального закону, Суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху та встановити п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків з наступних міркувань.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначаються найменування суду касаційної інстанції, судове рішення, що оскаржується, вимоги особи до суду та їх обґрунтування, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень.
З огляду на положення статті 436 КПК, згідно з повноваженнями суду касаційної інстанції, засудженим ОСОБА_4 в прохальній частині має бути зазначено, яке саме рішення повинен прийняти Суд за результатом розгляду його касаційної скарги: скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції, скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження або змінити судове рішення.
Так, відповідно до частини 1 статті 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (стаття 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК). Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при його винесенні, навести зрозумілі аргументи в обґрунтування своєї позиції. При цьому слід враховувати, що відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 повинен належним чином обґрунтувати свої вимоги, із зазначенням того, у чому саме, на його думку, полягає незаконність оскаржуваного ним судового рішення та вказати, які саме порушення допущено судом апеляційної інстанцій з огляду на положення статей 412-414 КПК.
Відповідно до частини 1 статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Залишення касаційної скарги без руху не перешкоджає відкриттю касаційного провадження за умови усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, якщо скарга надійде у межах строку, визначеного у статті 426 КПК, або не пізніше п`ятнадцятиденного строку з дня одержання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху (особа, яка подає касаційну скаргу, має підтвердити, що вона не пропустила цей строк при повторному зверненні до суду).
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луганського апеляційного суду від 17 березня 2020 року без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала Суду остаточна й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3