Справа № 581/38/16-к
Номер провадження 1-кп/950/3/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000457 від 29.07.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Липова Долина Сумської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, освіта повна вища, військовозобов`язаного, працюючого головою Липоводолинської райдержадміністарції Сумської області, депутата Липоводолинської районної ради Сумської області, раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Згідно пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_5 обвинувачується в одержанні неправомірної вигоди, предметом якої була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Розпорядженням Президента України від 17.02.2015 року № 194/2015-рп обвинуваченого ОСОБА_5 призначено головою Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області.

Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації від 02.03.2015 року № 50-к ОСОБА_5 присвоєно 7 ранг державного службовця з 17.02.2015 року.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу» посада голови районної державної адміністрації віднесена до третьої категорії посад державних службовців, тобто згідно з приміткою 2 до ст. 368 КК України особа, яка її обіймає є службовою особою, яка займає відповідальне становище, здійснюючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у відносинах з іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями.

Перебуваючи на займаній посаді, будучи представником органу виконавчої влади, уповноваженим на виконання функцій держави, ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий корупційний злочин за наступних обставин.

У травні 2015 року, точні час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, представник Військово-патріотичного об`єднання «Орієнтир», яке зареєстроване в Харківській області м. Зміїв, пл. Радянська, 6 ОСОБА_8 , діючи в інтересах об`єднання на підставі довіреності, виданої 21.01.2015 року за № 2 керівником пошукової групи ВПО «Орієнтир» заслуженим працівником культури України ОСОБА_9 , з метою відшукання пам`яток археології, історії та культури, а також встановлення місцезнаходження військової техніки часів війни звернувся на особистий прийом до голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області ОСОБА_5 щодо отримання дозволу на проведення робіт зі встановлення місць поховання та розташування військової техніки.

В подальшому, у червні 2015 року, точні час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, під час зустрічі біля будівлі апеляційного суду Сумської області, яка розташована в м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 28, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що не заперечує проти проведення пошукових робіт на території Липоводолинського району за умови передачі йому неправомірної вигоди, однак її суму не назвав.

На початку липня 2015 року, точні час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_5 , під час чергової зустрічі із ОСОБА_8 у приміщенні кафе «Едельвейс» в Сумській області смт. Липова Долина, вул. Роменська, 72а, будучи службовою особою, займаючи відповідальне становище, став вимагати від ОСОБА_8 передачі для себе неправомірної вигоди у сумі 70 тис. доларів США за вчинення в його інтересах та інтересах ВПО «Орієнтир» дій з використанням наданої йому влади - видачі дозволу на проведення пошукових робіт.

У подальшому, протягом липня - серпня 2015 року, на території смт. Липова Долина Сумської області, в різних місцях, ОСОБА_5 неодноразово ініціював зустрічі із ОСОБА_8 , в ході яких продовжував вимагати від нього передачі неправомірної вигоди. В ході однієї із таких зустрічей ОСОБА_8 мусив погодитися на вимогу ОСОБА_5 щодо передачі неправомірної вигоди двома частинами: 30 тис. та 40 тис. доларів США.

Продовжуючи злочинні дії, 24.08.2015 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у телефонній розмові із ОСОБА_8 , ОСОБА_5 висунув йому вимогу про передачу першої частини неправомірної вигоди 27.08.2015 року. Крім того, ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_8 , що того ж дня він видасть останньому дозвіл на виконання пошукових робіт.

27.08.2015 року ОСОБА_5 , бажаючи довести до завершення злочинний намір, однак побоюючись бути викритим, залучив до своєї злочинної діяльності свого знайомого ОСОБА_10 , якому запропонував зустрітися із ОСОБА_8 та одержати у нього пакет із грошима. При цьому ОСОБА_5 про свій злочинний намір ОСОБА_10 не повідомив, у зв`язку з чим останній не був обізнаний із тим, що залучений до злочинної діяльноті.

В обумовлений день, 27.08.2015 року, о 12 год. 15 хв. ОСОБА_8 прибув до Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області, де зустрівся із ОСОБА_5 . В ході зустрічі ОСОБА_5 , будучи службовою особою, займаючи відповідальне становище, вчиняючи обумовлені неправомірною вигодою дії, особисто підписав та в подальшому о 13 год. 00 хв. передав ОСОБА_8 лист Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 27.08.2015 року № 2418, згідно з яким, Липоводолинська районна державна адміністрація Сумської області надала згоду ВПО «Орієнтир» на проведення робіт зі встановлення місць поховання та розташування військової техніки на території Липоводолинського району. Після передачі листа ОСОБА_8 та ОСОБА_5 домовилися зустрітися цього ж дня пізніше та обумовили місце зустрічі.

Того ж дня, о 13 год. 45 хв., ОСОБА_8 разом із частиною неправомірної вигоди у сумі 700 тис. грн. (еквівалент 30 тис. дол. США) прибув у заздалегідь обумовлене ними місце - до банкетної зали кафе «Едельвейс», розташованого за адресою: Сумська область, смт. Липова Долина, вул. Роменська, 72-а, де зустрівся із ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . При цьому неправомірна вигода складалася із грошових коштів в розмірі 200 000 грн. та несправжніх (імітаційних) засобів у вигляді кольорових копій гривневих купюр в сумі 500 000 грн.

В ході зустрічі, одержавши від ОСОБА_8 підтвердження того, що він привіз частину неправомірної вигоди, ОСОБА_5 , продовжуючи злочинні дії, будучи службовою особою, займаючи відповідальне становище, наказав ОСОБА_10 одержати від ОСОБА_8 неправомірну вигоду, а сам вийшов із приміщення банкетної зали.

Одразу після цього ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_10 , який не був обізнаний зі злочинними намірами ОСОБА_5 , одержав для передачі останньому неправомірну вигоду в особливо великому розмірі в сумі 700 тис. гривень. Однак передати ОСОБА_5 грошові кошти ОСОБА_10 не встиг, оскільки неправомірна вигода була у нього вилучена працівниками правоохоронних органів.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 4 ст. 368 КК України, а саме - одержання неправомірної вигоди, предметом якої була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, не визнав, пояснивши, що 17.02.2015 року розпорядженням Президента України його призначено головою Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області а у травні 2015 року до нього, як голови Липоводолинської РДА з метою встановлення знайомства звернувся представник військово-патріотичного об`єднання «Орієнтир» , яке займається відшуканням пам`яток археології, історії та культури, а також встановленням місцезна- ходження військової техніки часів другої світової війни ОСОБА_8 .

Через два тижні по тому ОСОБА_8 знову відвідав ОСОБА_5 , надав довіреність, видану керівником ВПО «Орієнтир», його статут, а під час зустрічі в кінці червня 2015 року повідомив обвинуваченого, що пошукова апаратура показала наявність військової техніки часів війни на території Колядинецької сільради та звернувся з клопотанням про отримання дозволу на проведення пошукових робіт у вказаному місці, на що обвинувачений порекомендував звернутися до дозвільної установи, та повідомив, що держадміністрація може викласти свою позицію в листі.

В подальшому, під час зустрічі в м. Суми ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 лист керівника ВПО «Орієнтир» ОСОБА_9 з викладеним в ньому проханням повідомити про відсутність заперечень проти проведення пошукових робіт на території Липоводолинського району.

Вказаний лист ОСОБА_8 просив ОСОБА_5 забрать з собою та зареєструвати в журналі вхідної коресподенції Липоводолинської РДА, на що обвинувачений дав згоду.

Через деякий час ОСОБА_8 знову відвідав Липоводолинську РДА та просив крім відповіді на лист ОСОБА_9 надати допомогу в пошуках житла для пошуковців, техніки

призначеної для земляних робіт, працівників для їх виконання та охоронців.

Оскільки при Липоводолинській РДА існував координаційний центр з допомоги АТО, до складу якого входив керівник місцевого відділення Правого сектору ОСОБА_10 , підлеглі якого потребували роботи і заробітку, обвинувачений зателефонував йому, повідомив про потребу в робітниках і направив ОСОБА_8 до нього.

27.08.2015 року. ОСОБА_8 прибув до Липової Долини за листом-відповіддю райдержадміністрації та поспілкуватись із працівниками, які будуть займатись розкопками, зустрівся із ним, а він надав розпорядження своїм підлеглим підготувати лист, згідно з яким, Липоводолинська районна державна адміністрація Сумської області не заперечувала проти проведення ВПО «Орієнтир» робіт зі встановлення місць поховання та розташування військової техніки на території Липоводолинського району за погодженням з відповідними дозвільними інстанціями.

Передавши лист, маючи на увазі, що Сумська область є прикордонною він також попередив ОСОБА_8 , щоб займався розкопками оперативно, не затягуючи робіт і не створюючи зайвого розголосу та не хвилюючи місцеве населення, познайомив його з ОСОБА_10 та став займатися власними справами.

Проте через 30-40 хв. ОСОБА_8 зателефонував йому і запросив випити кави, пообіцяв розповісти за розкопки та обумовив місце зустрічі кафе «Єдельвейс» в смт. Липова Долина, де вони вже спілкувалися під час однієї із попередніх зустрічів.

Він по телефону запросив на зустріч і ОСОБА_10 , який приїхавши до кафе разом з ним, залишився на першому поверху приміщення, а він замовив каву та шоколадки, відвідав ОСОБА_8 в банкетному залі, де останній показав йому свої особисті речі - світер у валізі і поскільки обідня перерва закінчувалася, а кава не була подана, обвинувачений зійшов на перший поверх, розрахувався за замовлене і вирушив на роботу, проте до нього звернулися працівники поліції та залучили до участі в процесуальних діях, як особу, яка вимагала і отримала неправомірну вигоду.

При цьому, йому відмовили в залученні адвоката до проведення процесуальних дій; ОСОБА_10 , даючи пояснення в його присутності підтвердив його пояснення, надані по суті справи, проте в подальшому змінив свої покази внаслідок незаконного тиску працівників правоохоронних органів.

При цьому він зазначив, що вважає себе не винним та просить виправдати.
В м. Суми він зустрічався з ОСОБА_8 одного разу, проте ні під час цієї зустрічі, ні під час інших про гроші мови не вів, ніяких цифр не називав.

В кафе «Едельвейс» першого разу зустріч відбувалася з участю ще одного працівника Липоводолинської РДА ОСОБА_11 , який збирає старовинні монети і зацікавився розмовою з ОСОБА_8 .

Тому він залишив їх розмовляти, а сам поїхав додому.

Допускає, що мову про гроші в його присутності вів ОСОБА_8 , який був ініціатором всіх їхніх зустрічей, а він його слухав неуважно, так як був заклопотаний власними справами.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні повідомив суду, що на його думку порядок отримання доказів у кримінальному провадженні суперечить вимогам КПК України, під час досудового слідства було порушено вимоги щодо підслідності кримінальних проваджень та право ОСОБА_5 на захист.

За таких обставин, сторона захисту вважає неналежними та недопустимими наступні докази, подані прокурором:
-рапорт заступника начальника відділу УОР ДПЗСЕ МВС України ОСОБА_12 від 05.08.2015 року на ім`я старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 (зареєстрований в ГСУ 05.08.2015 року за № 31750) про номери телефонів ОСОБА_5 ;
-постанову про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_14 від 19.08.2015 року;
-клопотання до Апеляційного суду м. Києва про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 від 05.08.2015 року;
-ухвалу слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_15 від 12.08.2015 року, якою надано дозвіл слідчому ОСОБА_13 на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження;
-клопотання до Апеляційного суду м. Києва про дозвіл на проведення негласної
слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі та встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 від 05.08.2015 року;
- ухвалу слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_15 від 12.08.2015 року,
якою надано дозвіл слідчому ОСОБА_13 на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі та встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу;
- клопотання до Апеляційного суду м. Києва про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контроль особи старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 від 05.08.2015 року;
- ухвалу слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_15 від 12.08.2015 року,
якою надано дозвіл слідчому ОСОБА_13 на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контроль особи;
-протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від
21.09.2015 року, складений на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від
12.08.2014 року (так в протоколі) про аудіо, відео контроль особи щодо розмови 20 серпня 2015 року біля приміщення адмінбудівлі Липоводолинської РДА Сумської області;
- протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від
21.09.2015 року, складений на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від
12.08.2014 року (так в протоколі) про аудіо, відео контроль особи щодо розмови 27 серпня 2015 року біля приміщення адмінбудівлі Липоводолинської РДА Сумської області;
- протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від
21.09.2015 року, складений на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від
12.08.2015 року про зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі про розмову по телефону 27 серпня 2015 року;
- протокол за результатами контролю за вчиненням злочину, складений
21.09.2015 року на підставі постанови прокурора ОСОБА_16 від 27.08.2015 року та на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2015 року про аудіо, відео контроль особи про події 27 серпня 2015 року щодо вручення грошових коштів;
-постанову про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину - імітування обстановки злочину із застосуванням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 27.08.2015 року;
-постанову про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за річчю від 27.08.2015 року.
Крім того, сторона захисту вважає, що грошові кошти та імітаційні засоби були отримані працівниками правоохоронних органів неналежним чином, аудіо- та відеозаписи оформлені не відповідно вимогам чинного законодавства, тому просить визнати їх неналежними та недопустимими доказами.
Також на думку сторони захисту недопустимими доказами є протоколи освідування та протокол обшуку від 27.08.2015 року.
А далі за принципом «плодів отруйного дерева» сторона захисту вважає неналежними та недопустимими доказами:
-висновок експерта від 18.09.2015 року № 600 хс (хімічна експертиза);
-протокол огляду предметів від 09.10.2015 року, складений слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-постанову про визнання речовими доказами від 09.10.2015 року, винесену слідчим
ГПУ ОСОБА_17 ;
-висновок експерта від 15.10.2015 року № 572/тдд (експертиза коштів);
-протокол огляду предметів від 02.11.2015 року, складений слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-постанову про визнання речовими доказами від 02.11.2015 року, винесену слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-протокол огляду предметів від 08.10.2015 року, складений слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-постанову про визнання речовими доказами від 08.10.2015 року, винесену слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-протокол огляду предметів від 16.11.2015 року, складений слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-постанову про визнання речовими доказами від 16.11.2015 року, винесену слідчим ГПУ ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_18 , допитаний в судовому засіданні показав, що працює заступником голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області і в липні чи серпні 2015 року був присутнім в кабінеті голови райдержадміністрації разом з ОСОБА_5 та іншим працівником установи ОСОБА_11 до компетенції якого входило вирішення земельних питань, коли туди заходив ОСОБА_8 та вів розмову про направлення листа одному з діячів культури, прізвища якого він не пам`ятає про проведення на території Липоводолинського району пошукових робіт з метою виявлення виявлення поховань та місць знаходження військової техніки часів другої світової війни.

Під час зазначеної розмови мова ішла не про надання дозволу на проведення тих чи інших робіт, а про те, чи не має заперечень райдержадміністрація з даного приводу.

За наслідками розмови ОСОБА_5 доручив ОСОБА_11 підготували цього листа, а так як розмова відбувалась під час обідньої перерви то лист писав він особисто на комп`ютері в своєму кабінеті, а текст листа диктував ОСОБА_11 .

На його думку лист не давав права на проведення пошуків, так як в ньому було посилання на необхідність отримання погодження з відповідними інстанціями.

Чи має право давати райдержадміністрація відповідні дозволи йому не відомо, незаконних вимог в його присутності ОСОБА_8 ніхто не висував.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, показав, що влітку 2015 року працював заступником голови Липоводолинської РДА, до якої звернувся представник пошукової організації ОСОБА_8 за довідкою про згоду на здійснення пошукових робіт щодо виявлення місць знаходження військової техніки часів другої світової війни на території Липоводолинського району Сумської області. На дане звернення райдержадміністрація надала лист про згоду на проведення цих робіт за погодженням з іншими відповідними органами.

Під час розгляду звернення ОСОБА_8 головою райдержадміністрації ОСОБА_5 була вислухана думка юрисконсульта та інших спеціалістів установи, в тому числі ОСОБА_11 , проведено кілька бесід з ОСОБА_19 , частина з яких на автозаправці в м. Суми та в кафе «Єдельвейс» в смт. Липова Долина відбувалися в присутності свідка та видано лист про згоду на проведення цих робіт, складений ОСОБА_11 та ОСОБА_18 і підписаний ОСОБА_5 .

Під час зустрічей та під час видачі листа, в присутності свідка незаконних вимог ОСОБА_8 ніхто не висував.

Свідок ОСОБА_20 , допитана в судовому засіданні, показала, що в 2015 році працювала начальником відділу Липоводолинської РДА, знає обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 , який брав участь у волонтерській діяльності, в роботі комітету райдержадміністрації, створеному для організації допомоги АТО та підтримував дружні стосунки з головою РДА.

Офіційних платежів за видачу дозволів Липоводолинська РДА не отримувала, за отримання неофіційних платежів їй нічого не відомо, в її присутності ОСОБА_5 незаконних вимог нікому не висував.

Свідок ОСОБА_21 , допитана в судовому засіданні, показала, що в 2015 році працювала секретарем Липоводолинської РДА, якою керував обвинувачений, знає свідка ОСОБА_10 , який запрошувався до райдержадміністрації, як учасник волонтерської діяльності та підтримував з головою РДА товаристські стосунки.

З ОСОБА_19 вона не знайома. Під час надходження до РДА листа від ВПО «Орієнтир» та його реєстрації перебувала у відпустці, а відповідь на даний лист зареєструвала належним чином.

Свідок ОСОБА_22 , допитана в судовому засіданні, показала, що в 2015 році працювала начальником відділу Липоводолинської РДА, якою керував обвинувачений і контролювала переписку з іншими державними органами.

Лист ВПО «Орієнтир» до даної категорії звернень не відноситься, тому обставини його надходження до адміністрації та надання на нього відповіді їй не відомі.

Свідок ОСОБА_23 , допитаний в судовому засіданні, показав, що влітку 2015 року працював головним спеціалістом Липоводолинської РДА і перебуваючи на роботі зареєстрував переданий йому для реєстрації головою РДА лист ВПО «Орієнтир» про надання згоди на здійснення пошукових робіт. Після реєстрації він повернув листа ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_24 , допитаний в судовому засіданні, показав, що в 2015 році працював головним спеціалістом Липоводолинської РДА і перебуваючи на роботі 27.08.2015 року чергував в приміщенні держадміністрації та бачив, як в обідню пору в це приміщення заходив ОСОБА_5 та ще двоє чоловіків, яких він не знає.

ОСОБА_10 , який на той час був членом штабу Координаційної ради, створеної для організації допомоги АТО того дня в приміщення адміністрації не заходив.

Свідок ОСОБА_25 , допитаний в судовому засіданні, показав, що в 2015 році працював інспектором по земельних питаннях сільгоспуправління Липоводолинської РДА і йому відомо, що з 2013 року районні держадміністрації не мають відношення до державних земель, розташованих за межами населених пунктів.

Які державні органи дають дозволи на здійснення пошукових робіт щодо виявлення місць знаходження військової техніки часів другої світової війни йому не відомо.

Свідок ОСОБА_26 , допитана в судовому засіданні, показала, що в 2015 році працювала сільським головою с. Байрак Липоводолинського району. Про пошукові роботи щодо виявлення місць знаходження військової техніки часів другої світової війни на території Липоводолинського району їй не відомо, представники громадських організацій з даного приводу до неї не звертались.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний в судовому засіданні, показав, що є членом військово-патріотичного об`єднання «Орієнтир» і займається пошуками поховань та місць знаходження військової техніки часів другої світової війни та діючи в інтересах об`єднання на підставі довіреності, виданої керівником пошукової групи ВПО «Орієнтир» ОСОБА_9 в травні 2015 року звернувся на особистий прийом до голови Липоводолинської РДА ОСОБА_5 з метою отримання дозволу на проведення робіт зі встановлення місць поховання та розташування військової техніки.

В червні 2015 року він зателефонував ОСОБА_5 і вони зустрілись в м. Суми біля приміщення апеляційного суду Сумської області, де ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що не заперечує проти проведення пошукових робіт на території Липоводолинського району за умови передачі йому неправомірної вигоди, однак її суму не назвав.

Після цього він ще кілька раз телефонував ОСОБА_5 і вони зустрілись в приміщенні кафе «Єдельвейс» в смт. Липова Долина, оскільки йому треба було домовитись за трактора, робочу силу і їх оплату.

Під час цієї зустрічі був присутнім один із заступників ОСОБА_5 любитель пошукової роботи і мова зайшла про те, що знайдена техніка може коштувати близько 200 000 230 000 доларів США.

В подальшому ОСОБА_8 привіз до Липоводолинської РДА своїх колег -пошуковців і після зустрічі з ними, в коридорі Липоводолинської РДА, за видачу дозволу на проведення пошукових робіт ОСОБА_5 поставив перед ним вимогу передачі йому неправомірної вигоди розмірі 1/3 частини вартості знайденого - у сумі 72 тис. доларів США, яку в подальшому погодився зменшити до 70 тис. доларів США.

Після цього він привіз до Липової Долини керівника ВПО «Орієнтир» ОСОБА_9 , який дізнавшись від нього щодо попередньої сплати 70 000 доларів США спочатку сприйняв це за жарт, а потім дав вказівку заявити до правоохоронних органів про вимогу неправомірної вимоги.

Після цього він приїхав на чергову зустріч з ОСОБА_5 з диктофоном і записав на нього розмову, під час якої пообіцяв 30 000 доларів США, передав лист ОСОБА_9 з проханням повідомити про відсутність заперечень проти проведення пошукових робіт на території Липоводолинського району, просив зареєструвать цього листа і надати відповідь в рахунок неправомірної вимоги.

ОСОБА_5 погодився та нагадав, що іншу частину неправомірної вигоди повинен отримати після початку пошуків техніки.

Після цієї розмови він звернувся із заявою до правоохоронних органів та продовжив перемови з обвинуваченим, який погодився отримати неправомірну вигоду двома частинами, перша із яких складала 30 000 доларів США по курсу 22 грн. за 1 долар.

В серпні 2015 року він отримав від працівників поліції еквівалент 30 тис. дол. США, який складалася із грошових коштів в розмірі 200 000 грн. та несправжніх (імітаційних) засобів у вигляді кольорових копій гривневих купюр в сумі 500 000 грн. і прибув до Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області, на подвір`ї якої зустрівся із ОСОБА_5 та спитав, чи готовий лист відповідь на звернення ОСОБА_9 на що ОСОБА_5 в свою чергу спитав, чи готовий ОСОБА_8 .

Почувши його запевнення про наявність в нього грошових коштів ОСОБА_5 познайомив його з ОСОБА_10 , як з особою, яка може забезпечити проведення розкопок тракторами та іншою технікою, робітниками та охороною і розпорядився саме йому віддати привезені гроші.

Під час розмови з ОСОБА_10 він надав обіцянку оплатити вартість виконаних робіт.

Після цього він разом з ОСОБА_5 зайшов до приміщення Липоводолинської РДА, працівники якої за вказівкою ОСОБА_5 стали складати листа відповідь на звернення ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 поїхав у власних справах.

Потім ОСОБА_5 передав йому лист, згідно якого, Липоводолинська РДА надала згоду ВПО «Орієнтир» на проведення робіт зі встановлення місць поховання та розташування військової техніки на території Липоводолинського району та домовився із свідком зустрітися для передачі коштів цього ж дня пізніше у приміщенні кафе «Едельвейс».

Того ж дня, він разом із частиною неправомірної вигоди, яка складалася із грошових коштів в розмірі 200 000 грн. та несправжніх (імітаційних) засобів у вигляді кольорових копій гривневих купюр в сумі 500 000 грн. своїм автомобілем приїхав до кафе «Едельвейс», діждався ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та разом із ОСОБА_5 піднявся на другий поверх до банкетного залу, де дістав із привезеної з собою сумки частину грошей а ОСОБА_5 глянув на них і сказавши: «Чекай» пішов із залу.

Через кілька хвилин до банкетного залу зайшов ОСОБА_10 , якого він спитав: «Тобі гроші?» і коли той кивнув він за раніше отриманою вказівкою ОСОБА_5 передав пакунок з грошовими коштами та імітаційними засобами, а сам теж покинув приміщення.

Після цього до залу зайшли працівники правоохоронних органів, які вилучили у ОСОБА_10 отримані гроші та імітаційні засоби.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні, показав, що працює

директором музею та є керівником пошукової групи створеного ним Військово-патріотичного об`єднання «Орієнтир», одним із працівників якого є і ОСОБА_8 .

Для забезпечення діяльності ВПО на території Сумської області ним було видано доручення на ім`я ОСОБА_8 , а в травні 2015 року лист до голови Липоводолинської районної державної адміністрації з проханням надати дозвіл на проведення пошукових робіт з метою виявлення військової техніки часів другої світової війни, яка зі слів ОСОБА_8 знаходилась на території Липоводолинського району Сумської області.

Пошукова робота не передбачає пошкодження грунту і даний дозвіл не є обов`язковим для проведення зазначених робіт, проте керівництво ВПО «Орієнтир» з власної ініціативи вважає необхідним отримувати такі дозволи від голів місцевих адміністрацій та сільських рад, розташованих в місцях проведення пошукової роботи.

Роботи з пошкодженням грунту здійснюються на підставі відкритого листа Міністерства культури України.

В червні 2015 року ОСОБА_8 поставив його до відома про те, що голова Липоводолинської РДА вимагає за видачу дозволу 72 тисячі доларів США, на що він пояснив, що їхнє об`єднання не є прибутковим, коштів не має і більше до пошуків на території Липоводолинської РДА не повертався, так як думав, що на цьому вони закінчились.

В подальшому із засобів масової інформації він дізнався, що ОСОБА_5 затримали працівники правоохоронних органів за вимагання та отримання неправомірної вигоди.

Свідок ОСОБА_27 , допитаний в судовому засіданні, показав, що є власником кафе-магазину «Єдельвейс», розташованого в смт. Липова Долина Сумської області і 27.08.2015 року не заперечував проти проведення слідчих дій в його торгівельному закладі, проте сам участі в них не приймав.

Чи заводили під час цього кого-небуть у підвальне приміщення він не бачив.

Свідок ОСОБА_28 , допитана в судовому засіданні, показала, що працює продавцем кафе-магазину «Єдельвейс», розташованого в смт. Липова Долина Сумської області і 27.08.2015 року працювала в барі, бачила як близько 13 години до банкетного залу, розташованого на другому поверсі приміщення кафе піднялися двоє чоловіків та ОСОБА_5 , який замовив 3 порції кави та шоколадки. Приготувавши каву вона понесла її на другий поверх, проте невідомий чоловік, якого вона зустріла на східцях повідомив, що кава вже не потрібна, після чого вона повернулася до бару, а в подальшому дізналася, що в приміщенні будуть проводитися слідчі дії, в яких вона участі не брала.

ОСОБА_10 того дня пив каву в барі до появи ОСОБА_5 та заходив пізніше.

Свідок ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні, показав, що є знайомим ОСОБА_5 і знає його з дитинства, до 27.08.2015 року підтримували дружні стосунки.

Протягом 2015 року свідок виконував функції координатора місцевого відділення ГО «Правий сектор», члени якого зокрема надавали послуги з охорони та потребували заробітку, внаслідок чого він неодноразово звертався до обвинуваченого як до голови райдержадміністрації з проханням допомогти в отриманні замовлень на виконання тих чи інших робіт.

В першій половині дня 27.08.2015 року він автомобілем повертався з м. Ромни, коли йому зателефонував ОСОБА_5 та запропонував під`їхати до Липоводолинської райдержадміністрації, де познайомив із ОСОБА_8 , якого свідок раніше бачив у смт. Липова Долина під час спілкування ОСОБА_8 з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в кафе «Єдельвейс», проте не спілкувався з ним того разу.

ОСОБА_8 йому пояснив, що в нього є робота, яка полягає у виконанні пошукових земляних робіт та охороні місця їх проведення, за яку буде добре заплачено, а для здійснення цієї роботи необхідна техніка і люди.

Після цієї розмови ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 пішли до приміщення РДА оформляти документи, а ОСОБА_10 поїхав у власних справах, проте дорогою йому знову зателефонував ОСОБА_5 і попросив підвезти його до кафе «Єдельвейс» та випити з ним кави.

Тому він повернувся до будівлі Липоводолинської РДА, забрав ОСОБА_5 та під`їхав з ним до кафе, де ОСОБА_5 пішов у приміщення першим, а він за кілька хвилин після нього.

На першому поверсі кафе в барі він зустрів водія ОСОБА_8 , який запропонував йому піднятися на 2 поверх. Піднявшись в банкетний зал ОСОБА_5 він не застав, а побачив одного ОСОБА_8 з сумкою чорного кольору, з якої ОСОБА_8 без пояснень та перерахунку дістав і передав йому 4 пачки грошей, в кожній з яких по словам останнього знаходилось по 50 000 грн. та залишив на столі пакунок, в якому перебувало по його словам ще 500 000 грн., після чого пішов з місця події.

Як він зрозумів зі слів ОСОБА_8 вказані кошти були йому передані як плата за виконання в майбутньому пошукових земляних робіт з використанням різної техніки, хоча ні об`єму, ні місця, ні часу проведення цих робіт йому повідомлено не було. З ВПО «Орієнтир» ОСОБА_10 не підтримував ніяких стосунків, дана громадська організація йому не відома.

Про передачу цих коштів ОСОБА_5 з ним не домовлялись ні ОСОБА_8 , ні сам ОСОБА_5 .

Проте, після залишення ОСОБА_8 місця події до банкетної зали кафе «Єдельвейс» зайшли працівники правоохоронних органів, вилучили отримані ним кошти, завели до залу ОСОБА_5 та до вечора займалися проведенням слідчих дій, під час яких він спочатку давав покази, аналогічні показам, даним в судовому засіданні, а в подальшому змінив їх, підкорившись моральному тиску.

Свідок ОСОБА_29 , допитана в судовому засіданні, показала, що 27.08.2015 року брала участь в якості понятої під час проведення слідчих дій в кафе-магазині «Єдельвейс», в смт. Липова Долина Сумської області і в її присутності були взяті змиви з рук ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та оглянуті справжні та імітаційні грошові кошти.

Свідок ОСОБА_30 , допитаний в судовому засіданні, показав, що працює сільським головою с. Калінінське Липоводолинського району і в липні першій половині серпня 2015 року до нього та до кількох інших сільських голів з пропозицією про участь в пошукових роботах щодо виявлення місць знаходження військової техніки часів другої світової війни на території Липоводолинського району та з іншими пропозиціями щодо заробляння коштів у значних розмірах звертався ОСОБА_8 , проте він відмовився мати з ним справи.

Свідок ОСОБА_31 , допитаний в судовому засіданні, показав, що 27.08.2015 року в м. Ромни був залучений працівниками правоохоронних органів в якості понятого до участі в слідчих діях, під час яких були оглянуті, перелічені, скопійовані та помічені спеціальним фарбником грошові кошти, які разом із муляжем грошей в подальшому були складені в білий пакунок та вручені ОСОБА_8 .

Після цього він разом з іншим понятим та працівниками поліції переїхали в смт. Липова Долина, де слідчі дії були продовжені в кафе «Едельвейс» і він бачив під час їх проведення ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 з вищеописаним пакунком.

Експерт ОСОБА_32 , допитаний в судовому засіданні показав, що на карті пам`яті № 1055т зберігається певна інформація, яку неможливо переглянути внаслідок відсутності даних щодо записуючого пристрою, проте він під час проведення експертизи виготовив точну копію цієї інформації на комп`ютерному диску.

Чи є досліджений ним цифровий носій оригіналом експерт може встановити після ознайомлення з програмним забезпеченням, яке на даний час в експертній установі відсутнє.

В ході судового розгляду були досліджені докази, надані стороною обвинувачення, на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, а саме:
З витягу (а.с. 70 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 29.07.2015 року на підставі отриманих цього ж числа заяви, повідомлення чи інформації з іншого джерела до ЄРДР внесено дані про те, що голова Липоводолинської РДА ОСОБА_5 вимагає неправомірну вигоду в сумі 72 000 дол. США та намагається отримати перший транш в сумі 30 000 дол. США за надання дозволу представнику ВПО «Орієнтир» на проведення пошукових робіт військової техніки часів Великої Вітчизняної Війни та історичних пам?яток воєнного періоду.

Заявник або потерпілий: матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів.

Орган досудового розслідування: Генеральна прокуратура України.

Слідчі: ОСОБА_17 , ОСОБА_33 .

Дата отримання витягу: 26.08.2015 року.

З витягу (а.с. 71 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 29.07.2015 року до ЄРДР внесено інформацію про те, що голова Липоводолинської РДА ОСОБА_5 вимагає неправомірну вигоду в особливо великому розмірі в сумі 72 000 дол. США від представника ВПО «Орієнтир» ОСОБА_8 за надання дозволу на пошукові роботи військової техніки часів Великої Вітчизняної Війни та історичних пам?яток воєнного періоду.

Заявник або потерпілий: матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів.

Орган досудового розслідування: Центральний апарат МВС України.

Слідчий: ОСОБА_13 .

Дата отримання витягу: 05.08.2015 року.

З витягу (а.с. 72 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 29.07.2015 року до ЄРДР внесено інформацію про те, що 27.08.2015 року о 13 год. 45 хв. голова Липоводолинської РДА ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кафе «Едельвейс» по вул. Роменська 72а смт. Л.Долина отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_8 в сумі 700 000 грн. за надання дозволу ВПО «Орієнтир» на проведення пошукових робіт військової техніки часів Великої Вітчизняної Війни та історичних пам`яток воєнного періоду.

Заявник або потерпілий: матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів.

Орган досудового розслідування: Генеральна прокуратура України.

Слідчі: ОСОБА_17 , ОСОБА_34 .

Дата отримання витягу: 03.12.2015 року.

З постанови (а.с. 73 т. 2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 26.08.2015 року постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_35 відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про державну службу» та ст. 216 і Розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України здійснення подальшого досудового розслідування

у кримінальному провадженні № 0000457 доручено слідчим ГСУ Генеральної прокуратури України.

З постанов (а.с. 74-81 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000457 від 29.07.2015 року продовжено до 4 місяців до 27.12.2015 року, а потім до 6 місяців до 27.02.2016 року.

З протоколу (а.с. 82 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 29.07.2015 року о 10 год. 15 хв. ОСОБА_8 надав головному О/У - інспектору ДПЗСЕ МВС України ОСОБА_36 усну заяву про те, що голова Липоводолинської РДА ОСОБА_5 вимагає неправомірну вигоду в сумі 30 000 дол. США за надання дозволу на пошукові роботи військової техніки часів Великої Вітчизняної Війни та історичних пам?яток воєнного періоду на території Липоводолинського району Сумської області.

З рапорта (а.с. 83 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 05.08.2015 року на виконання письмового доручення у кримінальному провадженні № 0000457 від 29.07.2015 року старшому слідчому в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 заступником начальника відділу УОР ДПЗСЕ МСВ України ОСОБА_12 повідомлено місце розташування Липоводолинської РДА та абоненські номери телефонів ОСОБА_5 .

З протоколу, фотокопій (а.с. 84-187, т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 27.08.2015 року в період часу з 10 год. 00 хв. до 11 год. 30 хв. головним О/У - інспектором ДПЗСЕ МВС України ОСОБА_37 на виконання доручення прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 в м. Ромни було оглянуто грошові кошти, отримані в ДФЗБО МВС України в сумі 200 000 грн. 00 коп., які складаються з 400 купюр номіналом по 500 грн. кожна та імітовані (несправжні) грошові кошти в сумі 500 000 грн. 00 коп. та помічено їх спеціальним барвником - препаратом «Светлячок М» з подальшим їх врученням свідку ОСОБА_8 для передачі як неправомірну вигоду.

З постанови (а.с. 188 т. 2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 19.08.2015 року старший прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях про корупційні злочини Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 виніс постанову про проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо ОСОБА_5 , починаючи з 20.08.2015 року строком не більше 60 діб з використанням ідентифікованих засобів грошових коштів як предмету неправомірної вигоди.

З протоколу та доручення (а.с. 190-192 т. 2, 155-156 т.4), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 20.08.2015 року о 11 год 29 хв. біля приміщення адміністративної будівлі Липоводолинської РДА Сумської області по вул. Леніна 32 смт. Липова Долина відбулася зустріч голови Липоводолинської РДА ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , під час якої було вирішено під час розрахунку вважати, що 1 долару США відповідає 22 гривні, а 70 000 дол. відповідає 1 540 000 грн.; що ОСОБА_8 через кілька днів зможе привезти близько 700 000 грн., а 840 000 грн. пізніше, але до початку земляних пошукових робіт.

В розмові ОСОБА_8 пояснював, що треба брати до уваги кількість задіяної техніки та людей і просив надати письмову відповідь на переданий раніше лист керівника ВПО «Орієнтир» ОСОБА_9 щодо отримання дозволу на проведення пошукових робіт.

ОСОБА_5 обіцяв забезпечити можливість проведення пошукових робіт та надати відповідь на лист ОСОБА_9 .

З протоколу (а.с. 193-196 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 27.08.2015 року біля приміщення адміністративної будівлі Липоводолинської РДА Сумської області по вул. Леніна 32 смт. Липова Долина відбулася зустріч голови Липоводолинської РДА ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_5 познайомив ОСОБА_8 з ОСОБА_10 .

В розмові ОСОБА_8 пояснював, що йому буде потрібен екскаватор, в той час як ОСОБА_5 пропонував використати для розкопок та охорони працівників, наданих ОСОБА_10 та повідомив, що все привезене ОСОБА_8 цього разу та в майбутньому необхідно передати ОСОБА_10 .

Розмова була продовжена в кафе «Едельвейс», де ОСОБА_5 заказав каву, цукерки, направився на другий поверх та запропонував ОСОБА_10 підніматися за ним, а ОСОБА_8 сказав ОСОБА_5 : «200 і пів мільйона. Тут 700 тисяч».

З протоколу (а.с. 197-201 т. 2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 21.09.2015 року головним оперуповноваженим інспектором ДПЗСЕ МВС України ОСОБА_37 на виконання доручення старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 було складено протокол про зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі, коли під час телефонних розмов 27.08.2015 року о 11 год. 34 хв., о 12 год. 06 хв., о 12 год. 52 хв., о 13 год. 32 хв. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 що в нього знаходяться 700 000, а останній обіцяв йому підготувати листа та з`явитися до кафе «Едельвейс»; та телефонних розмов, коли 27.08.2015 року о 12 год. 10 хв., о 12 год. 55 хв., о 13 год. 12 хв., о 13 год. 32 хв., о 13 год. 35 хв. ОСОБА_5 пропонував ОСОБА_10 приїхати до будівлі Липоводолинської РДА, оглянути прилеглу територію та звозити його до кафе «Едельвейс».

З протоколу та оптичного носія (а.с. 202-203, 212 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 21.09.2015 року головним оперуповноваженим інспектором ДПЗСЕ МВС України ОСОБА_37 на підставі постанови прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 від 27.08.2015 року про проведення контролю за вчиненням злочину та ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_15 складено протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій з контролю за вчиненням злочину шляхом проведення спеціального слідчого експерименту із використанням спеціальних імітаційних засобів у вигляді заздалегідь ідентифікованих грошових купюр, який 27.08.2015 року проводився відносно ОСОБА_5 з використанням аудіозапису та відеоконтролю на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва 01-8604т/НСД від 12.08.2015 року.

За результатами НСРД зафіксовано факт передачі о 10 год. 00 хв. 27.08.2015 року ОСОБА_8 200 000 грн. та 500 000 імітаційних (несправжніх) грн., який о 13 год. 00 хв. того ж дня зустрівся з ОСОБА_5 і за його вказівкою передав зазначені кошти ОСОБА_10 .
На підставі постанови Генеральної прокуратури України від 02.09.2015 року, проведення негласних слідчих (розшукових) дій з контролю за вчиненням злочину негайно припинено.

З постанови та доручення (а.с. 204-206 т. 2, 153-154 т. 4), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 27.08.2015 року прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 у кримінальному провадженні № 0000457 від 29.07.2015 року постановила:

1.провести негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчинення злочину імітування обстановки злочину із застосуванням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів (грошових коштів) та несправжніх (імітованих) засобів у вигляді кольорових копій гривневих купюр стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Липоводолинського району Сумської області, проживаючого АДРЕСА_3 строком на тридцять діб, з моменту винесення постанови;

2.проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину - імітування обстановки із застосуванням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів (грошових коштів) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручити старшому слідчому в особливо важливих справах п`ятого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_38 спільно зі співробітниками Департаменту протидії злочинності у сфері економіки МВС України;

3.залучити до проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав письмову згоду на участь у проведенні негласних слідчих дій та залучений до проведення негласних слідчих дій;

4.для використання під час проведення зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії застосувати заздалегідь ідентифіковані (помічені) засоби грошові кошти в сумі згідно висунутої вимоги у розмірі 200 000 грн. та несправжніх (імітаційних) засобів у вигляді кольорових копій гривневих купюр в сумі 500 000 грн.

Проведення зазначеної слідчої дії доручено старшому слідчому в особливо важливих

справах п`ятого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_38 , спільно зі співробітниками МВС України.

З постанови (а.с. 207-208 т. 2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 27.08.2015 року прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 у кримінальному провадженні № 0000457 від 29.07.2015 року постановила:

1)провести негласну слідчу (розшукову) дію - спостереження за річчю - а саме: грошовими коштами у вигляді кольорових копій гривневих купюр в сумі 500 тис. грн. та заздалегідь ідентифікованими (поміченими) справжніми гривневими купюрами в сумі 200 тис. грн. у публічно доступних місцях із застосуванням фото- і відеозйомки, спеціальних технічних засобів для візуального спостереження з метою пошуку, фіксації і перевірки під час здійснення досудового розслідування особливо тяжкого злочину строком на тридцять діб, з моменту винесення постанови;

2)проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за річчю - грошовими коштами у вигляді кольорових копій гривневих купюр в сумі 500 тис. грн. та заздалегідь ідентифікованими (поміченими) справжніми гривневими купюрами в сумі 200 тис. грн. доручити старшому слідчому в особливо важливих справах п`ятого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_38 , спільно зі співробітниками МВС України;

3)залучити до проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав письмову згоду у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій.

З листа та оптичних носіїв (а.с. 211-212 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 05.11.2015 року заступником начальника ДПЗСЕ МВС України ОСОБА_39 направлено прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_40 крім іншого: оптичний носій інформації інв.№1054, оптичний носій інформації інв.№1055, оптичний носій інформації інв.№1056.
З заяви (а.с. 213 т. 2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_8 надав згоду щодо залучення його у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000457.

Дати складення та реєстраційного номеру заява не містить.

З довідки (а.с. 214 т. 2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 за результатами прослуховування аудіозапису, наданого ОСОБА_8 роздруковано розмову між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 під час зустрічі на автозаправці «Маршал» по вул. Роменська м. Суми, під час якої ОСОБА_8 передав лист з проханням повідомити про відсутність заперечень проти проведення пошукових робіт на території Липоводолинського району, просив зареєструвать та висловив свою стурбованість тією обставиною, що земвідділ Липоводолинської РДА може заважати проведенню земляних пошукових робіт, а ОСОБА_5 запевнив його у відсутності причин для занепокоєння.

Після цього співрозмовники домовились, що передача грошових коштів відбудеться двома частинами 30 000 та 42 000 доларів США.

З постанови та протоколу (а.с. 218-220 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 27.08.2015 року слідчим в особливо важливих справах п?ятого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ ГСУ ГП України ОСОБА_41 було проведено освідування ОСОБА_10 , під час якого останній повідомив, що 27.08.2015 року він отримав грошові кошти від громадянина, ім?я та прізвище, якого він не пам?ятає, за виконання робіт по проведенню розкопок на території Колядинецької сільради. Отримані грошові кошти знаходяться в пакеті на столі приміщення банкетного балу кафе «Едельвейс». Під час огляду його лівої та правої руки під променями ламп будь-якого свічення не виявлено. Було проведено змиви з його лівої та правої руки та вилучено: серветку з контрольним зразком серветки, на яку провівся змив, змив з лівої та правої руки ОСОБА_10 .

З постанови та протоколу (а.с. 221-223 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 27.08.2015 року слідчим в особливо важливих справах п?ятого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управліггя Генеральної прокуратури України ОСОБА_41 було проведено освідування ОСОБА_5 , під час якого останній повідомив, що 27.08.2015 року від будь-кого він грошові кошти не отримував. Під час огляду його лівої та правої руки під променями ламп будь-якого свічення не виявлено. Було проведено змиви з його лівої та правої руки та вилучено: серветку з контрольним зразком серветки, на яку провівся змив, змив з лівої та правої руки ОСОБА_5 .

З протоколу, диску, опису, ухвали, відеокасети (а.с. 224-234, 235-242 т.2, 177 т.4), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 27.08.2015 року слідчим в особливо важливих справах п?ятого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ ГСУ ГП України ОСОБА_41 було проведено обшук у приміщенні кафе-магазину «Едельвейс» по вул. Роменська 72/а смт. Л.Долина Сумської області, під час якого вилучено грошові кошти в сумі 200 000 грн. купюрами номіналом 500 грн. з відповідними серіями; імітаційні (несправжні) грошові кошти в сумі 500 000 грн. у 10 пачках купюрами номіналом 500 грн. (1000 купюр), всі купюри серії СБ6837289; у ОСОБА_5 - пластикову картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , пластикову картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , пластикову картку «ОщадБанк» № НОМЕР_3 , мобільний телефон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_4 з оператором мобільного зв?язку «МТС» № НОМЕР_5 ; у ОСОБА_10 мобільний телефон «Нокіа», ІМЕІ НОМЕР_6 з оператором мобільного зв?язку «МТС» № НОМЕР_7 .

Під час проведення обшуку ОСОБА_5 повідомив, що ніяких коштів від ОСОБА_8 він не отримував.

ОСОБА_10 пояснив, що отримані від ОСОБА_8 грошові кошти знаходяться в пакеті на столі приміщення банкетного балу кафе «Едельвейс». Грошові кошти він отримав за подальше виконання робіт по пошуку техніки часів Великої Вітчизняної війни на території Колядинецької сільради.

Ухвалою Печерського райсуду м. Києва від 28.08.2015 року було задоволено клопотання прокурора другого слідчого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_42 про проведення обшуку з метою вилучення вищезазначених речей.

З заяви, свідоцтв (а.с. 243-245 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що

ОСОБА_27 не заперечив проти огляду і обшуку кафе «Єдельвейс 27.08.2015 року.

З ухвали, протоколу (а.с. 246-251 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ухвалою Печерського райсуду м. Києва від 25.08.2015 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 про проведення обшуку у приміщенні Липоводолинської РДА Сумської області по вул. Леніна 32 смт. Л.Долина Сумської області з метою виявлення та вилучення коштів, одержаних злочинним шляхом, документів в паперовому та електронному вигляді щодо надання дозволу ВПО «Орієнтир» в особі ОСОБА_8 та інших представників на проведення пошукових робіт з пошуку військової техніки, чорнових записів, комп?ютерної техніки, засобів мобільного зв?язку, інших носіїв електронної інформації, на яких міститься зазначена інформація.

В ході проведеного 27.08.2015 року обшуку були вилучені оригінал листа № 2418 від 27.08.2015 року щодо надання дозволу на проведення роботи ВПО «Орієнтир», копія листа ВПО «Орієнтир» від 24.07.2015 року № 39 за вх. № 724 від 24.07.2015 року, копія доручення на ім?я ОСОБА_8 , копія статуту ВПО «Орієнтир», копія свідоцтва, копія довідки про взяття на облік платника податків, копії аркушів з журналу Вхідної та вихідної кореспонденції, на яких зафіксовано реєстрацію листа ВПО «Орієнтир» від 24.07.2015 року та листа № 2418 від 27.08.2015 року на адресу ВПО «Орієнтир».

З листа (а.с. 1 т. 3), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 24.07.2015 року ВПО «Орієнтир» звернулося до голови Липоводолинської РДА Сумської області з проханням надати їм можливість проведення пошукових робіт по пошуку військової техніки часів Великої Вітчизняної війни та історичних пам?яток воєнного періоду на території Липоводолинського району.

В разі підтвердження інформації та виявлення залишків військової техніки, керівництвом ВПО «Орієнтир» будуть оформлені всі дозвільні документи для підйому та подальшої музеєфікації виявленого об`єкту.

З доручення, статуту, свідоцтва, довідки (а.с. 2-7 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що Військово-патріотичне об?єднання «Орієнтир» є юридичною особою, одним із напрямків діяльності якого є організація, підготовка і проведення пошукових експедицій; встановлення місць падіння літаків і місць знаходження іншої техніки, яка знаходиться на території області; перезахоронення останків загиблих воїнів. Представником об?єднання є ОСОБА_8 .

З книг, листа (а.с. 8-11, 182 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що лист від 24.07.2015 року ВПО «Орієнтир» зареєстрований в книзі вхідної кореспонденції Липоводолинської РДА Сумської області за вх. № 724, а відповідь від 27.08.2015 року за № 2418 про надання дозволу на проведення даних пошукових робіт в книзі вихідної кореспонденції Липоводолинської РДА Сумської області за вих. № 418.

З даної відповіді вбачається, що Липоводолинська РДА надає згоду ВПО «Орієнтир» проводити пошукову роботу на території Липоводолинського району в межах чинного законодавства та за погодженням з усіма відповідними інстанціями.

З ухвал та клопотань (а.с. 80-86, 220-228 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 12.08.2015 року слідчим суддею Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_15 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій - візуальне спостереження з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження в публічно доступних місцях щодо ОСОБА_5 та осіб, з якими він контактує; зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі та встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу; аудіо-, відео контроль особи.

З заяв (а.с. 87-88 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 11.09.2015 року ОСОБА_11 т.в.о. голови Липоводолинської РДА Сумської області надав дозвіл на проведення слідчих дій на території Липоводолинської РДА та прилеглих до неї територій а 10.09.2015 року ОСОБА_27 власник кафе-магазину надав дозвіл на проведення слідчих дій на території його кафе та прилеглих до нього територій.

З протоколу, фотокарток, диску, відеокасети (а.с. 89-112 т. 3, 36 т. 4), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 16.09.2015 року було проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_8 із застосуванням технічних засобів фіксування, в ході якого він розповів та на місці події показав, яким чином 27.08.2015 року передав ОСОБА_10 грошові кошти.

При цьому свідок повідомив, що підтримує свої покази, дані раніше, проте розповів, що навесні 2015 року приїхав до Липоводолинської РДА з метою поставити голову адміністрації до відома про те, що ВПО «Орієнтир» бажає проводити пошукові міроприємства на території Липоводолинського району Сумської області.

В липні 2015 року на заправці «Маршал в м. Суми він передав ОСОБА_5 листа свого керівника ОСОБА_9 та просив його зареєструвать. Після того як дізнався від ОСОБА_5 реєстраційний номер та повідомив його ОСОБА_9 приїхав до Липоводолинської РДА з іншим пошуковцем і саме тоді, в коридорі райдержадміністрації отримав вимогу ОСОБА_5 про передачу 72 000 доларів США за дозвіл на проведення пошукових робіт.

Поскільки вказаних коштів він не мав, а до нього стали поступати дзвінки від інших пошуковців про те, що в Сумській області є техніка часів війни і він остерігався втратити об`єкт пошуків, то змушений був звернутись до правоохоронних органів з заявою про неправомірну вимогу.

Крім того, свідок на місці події показав як 27.08.2015 року був познайомлений ОСОБА_5 з ОСОБА_10 , де розмовляв з останнім щодо проведення пошукових та земляних робіт і де передав йому неправомірну вигоду.

В той же час, ОСОБА_8 звернув увагу на те, що його громадська організація не займається підйомом знайдених речей, а лише їх пошуком.

З протоколу, фотокарток, диску, відеокасети (а.с. 113-132 т. 3, 36 т. 4), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 16.09.2015 року було проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_10 із застосуванням технічних засобів фіксування, в ході якого він розповів та на місці події показав, яким чином 27.08.2015 року отримав від ОСОБА_8 грошові кошти.

При цьому свідок повідомив, що під час розмови 27.08.2015 року на подвір`ї Липоводолинської РДА ОСОБА_8 вів з ним розмову про забезпечення розкопок технікою та охороною.

В той же час, свідок стверджував, що в кафе «Єдельвейс» отримав гроші, виконуючи вказівку ОСОБА_5 , проте не знав при цьому що то за гроші, лише здогадувався, що вони надані за видачу дозвільних документів на проведення розкопок.

З висновку експерта № 600хс (а.с. 137-142 т. 3), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що на 400 грошових купюрах номіналом по 500 грн., на серветках з волокнистого матеріалу, якими зроблено змиви з лівої та правої рук ОСОБА_10 та на внутрішній і зовнішній поверхні поліетиленових кульків, в яких знаходились грошові кошти, виявлено сліди спеціальної хімічної речовини.

На серветках з волокнистого матеріалу, якими було зроблено змиви з лівої та правої рук ОСОБА_5 та на серветках з волокнистого матеріалу, які надані в якості контролю серветок, сліди спеціальної хімічної речовини, в межах чутливості використаних методів дослідження, не виявлено.

Спеціальна хімічна речовина виявлена на грошових купюрах, на серветках з волокнистого матеріалу, якими було зроблено змиви з лівої та правої рук ОСОБА_10 однакова за своїми фізико-хімічними властивостями із спеціальною хімічною речовиною, наданою в якості зразка порівняння на аркуші паперу формату А4.

Спеціальна хімічна речовина виявлена на поверхні поліетиленових кульків однакова за своїми фізико-хімічними властивостями із спеціальною хімічною речовиною, наданою в якості зразка порівняння на аркуші паперу формату А4.

З протоколу, постанови (а.с. 143-148 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 09.10.2015 року було здійснено огляд тампонів із змивами рук ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які були зроблені 27.08.2015 року в кафе магазині «Едельвейс» по вул. Роменська 72а смт. Л.Долина Липоводолинського району Сумської області та визнано речовими доказами.

З висновку експерта 572/тдд (а.с. 151-156 т. 3), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що грошові кошти Національного банку України номіналом 500 грн. в сумі 200 000 грн. з відповідними серійними номерами кримінального провадження №0000457 відповідають купюрам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

З протоколу, постанови (а.с. 157-167 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 02.11.2015 року було здійснено огляд речей, які було вилучено під час проведення обшуку 27.08.2015 року в приміщенні кафе магазину «Едельвейс» по вул. Роменська 72а смт. Л.Долина Липоводолинського району Сумської області та визнано гроші в сумі 200 000 грн і імітаційні засоби у вигляді кольорових копій гривневих купюр в сумі 500 000 грн. речовими доказами.

З протоколу (а.с. 169-170 т. 3), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 01.10.2015 року в м. Києві було відібрано вільні та експериментальні зразки підписів у ОСОБА_5 .

З висновку експерта № 641/тдд, фототаблиць, зразків підписів та документів (а.с. 173-203 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що підпис від імені голови Липоводолинської РДА Сумської області ОСОБА_5 в листі № 2418 від 27.08.2015 року в графі «Голова Липоводолинської районної державної адміністрації» виконано самим ОСОБА_5 .

З протоколу, постанови (а.с. 204-208 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 08.10.2015 року було проведено огляд мобільних телефонів, вилучених в ході обшуку в приміщенні кафе магазину «Едельвейс» по вул. Роменська 72а смт. Л.Долина Липоводолинського району Сумської області в період з 13 год. 45 хв. по 18 год. 15 хв. 27.08.2015 року та визнано речовими доказами.

З протоколу, постанови (а.с. 209-210 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 16.11.2015 року було проведено огляд 3 носіїв інформації: оптичний носій № 1054т, флешкарта № 1055т та флешкарта № 1056т і визнано їх речовими доказами.

З висновку експерта № 19/119/6-7/2е та додатків до нього (а.с. 89-99, 138-139 т. 4), досліджених в судовому засіданні вбачається, що на карті пам`яті інв. № 1055т від 14.08.2015 року є цифрове наповнення. На карті пам`яті інв. № 1055т від 14.08.2015 року цифрове наповнення не відповідає загальновідомим сигнатурам та розширенням файлів. Характеристики цифрового наповнення зведені в рапорт Raport.html. У зв`язку з великим об`ємом інформації, яка досліджується, всі вище зазначені дані, були записані на один оптичний диск, який додається до висновку експерта.

Оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, в порядку ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, суд прийшов до висновку про недоведеність в ході судового розгляду кримінального провадження того, що ОСОБА_5 вчинене інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 368 КК України, враховуючи наступне.
Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу,
відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.
Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Відповідно до частин першої та другої статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
У справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Суд вважає, що кримінальне провадження, що розглядається не містить належних, допустимих і достовірних доказів, які б з точки зору достатності та взаємозв`язку в сукупності свідчили, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 368 КК України.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 не визнав винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, посилаючись на те, що кошти, передані 27.08.2015 року ОСОБА_8 є платою за виконання в майбутньому (на той час) пошукових та земельних робіт, виконання яких повинен був забезпечити ОСОБА_10 , який і отримав ці кошти в кафе «Єдельвейс».
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_43 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_30 повідомили суду, що їм не відомі спонукання, під впливом яких ОСОБА_8 27.08.2015 року передавав грошові кошти і очевидцями зазначеної події ці свідки не були.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_31 брали участь в якості понятих під час проведення слідчих дій в кримінальному провадженні, проте також не були свідками перемов ОСОБА_8 з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та очевидцями передачі грошових коштів ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, щовказані кошти були йому передані як плата за виконання в майбутньому пошукових земляних робіт з використанням різної техніки та осіб, які входили до місцевого осередку Правого сектору.

Про передачу цих коштів ОСОБА_5 зі свідком не домовлялись ні ОСОБА_8 , ні сам ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що пошукова робота не передбачає пошкодження грунту і дозвіл, за яким ОСОБА_8 звертався до ОСОБА_5 не є обов`язковим для проведення зазначених робіт, керівництво ВПО «Орієнтир»

вважає необхідним отримувати такі дозволи з власної ініціативи, на відміну від відкритих листів Міністерства культури України, на підставі яких здійснюються роботи з пошкодженням грунту.

Дізнавшись в червні 2015 року від ОСОБА_8 про те, що голова Липоводолинської РДА вимагає за видачу дозволу 72 тисячі доларів США, свідок як керівник ВПО «Орієнтир» більше до пошуків на території Липоводолинської РДА не повертався, так як думав, що на цьому вони закінчились і лише в подальшому із засобів масової інформації він дізнався, що ОСОБА_5 затримали працівники правоохоронних органів за вимагання та отримання неправомірної вигоди.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав покази, підтверджуючі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, проте його покази суперечать показам ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та матеріалам кримінального провадження.

З довідки (а.с. 214 т. 2), наданої стороною обвинувачення, правдивість інформації, викладеної в якій стверджена ОСОБА_8 в судовому засіданні вбачається, що під час зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_5 на автозаправці «Маршал» по вул. Роменська м. Суми ОСОБА_8 передав лист ОСОБА_9 від 24.07.2015 року з проханням повідомити про відсутність заперечень проти проведення пошукових робіт на території Липоводолинського району і просив зареєструвать цього листа; висловив свою стурбованість можливими діями земвідділу Липоводолинської РДА; домовився з ОСОБА_5 , що передача грошей відбудеться двома частинами 30 000 та 42 000 доларів США, а про необхідність отримання документу, виданого з використанням влади голови райдержадміністрації - письмового дозволу на проведення робіт завів мову лише 20.08.2015 року на подвір`ї райдержадміністрації (а.с. 190-192 т.2), тобто через значний проміжок часу після вирішення питання про підставу, розмір та порядок передачі грошових коштів.

При цьому суд критично відноситься до показів ОСОБА_8 в тій частині, що отримання вказаного документу було необхідно свідку для його професійної діяльності, так як з показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що проведення пошукових робіт можливе без отримання цього документу, а сам ОСОБА_8 показав суду, що після затримання ОСОБА_5 ВПО «Орієнтир» до пошуків техніки в Липоводолинському районі так і не приступило, хоча вказаний документ був ним отриманий 27.08.2015 року.

Суд не може взяти до уваги і доводи прокурора в тій частині, що під час надання пояснень в судовому засіданні, свідок ОСОБА_8 надав достовірні та послідовні свідчення, про те що саме ОСОБА_5 , як голова Липоводолинської районної державної адміністрації вимагав неправомірну вигоду у сумі 70 тис. доларів США саме за надання дозволу на проведення пошукових робіт із встановлення місць поховання та розташування військової техніки, оскільки з пояснень вказаного свідка, наданих в судовому засіданні вбачається, що крім видачі письмової згоди на проведення пошукових робіт, яка згідно показів керівника ВПО «Орієнтир ОСОБА_9 , не є обов`язковою для проведення зазначених робіт і отримується лише з власної ініціативи керівництва громадської організації, ОСОБА_8 вів з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 переговори про виконання певних пошукових, земельних та охоронних робіт, які потребують оплати; що ОСОБА_5 наказав йому передати всі обумовлені ними грошові кошти ОСОБА_10 , зазначивши, що саме останній і буде виконавцем вказаних робіт.

Також суд критично відноситься до доводів прокурора в тій частині, що свідок ОСОБА_10 є приятелем обвинуваченого та був залучений ОСОБА_5 до своєї протиправної діяльності конспіративно і вказана конспірація зафіксована під час проведення негласних слідчих розшукових дій; що ОСОБА_5 після телефонної розмови з ОСОБА_8 27.08.2015 року о 12:06 год. зателефонував ОСОБА_10 о 27.08.2015 року о 12:10 год. (пройшло 4 хв.) та зазначив «Їдь сюда і бистро», «В адміністрацію, бросай усе і їдь сюди. Бігом», а після телефонного дзвінка ОСОБА_8 27.08.2015 року о 12:52 год. до ОСОБА_5 , останній знову телефонує 27.08.2015 року о 12:55 год. (пройшло 3 хв.) до ОСОБА_10 та вказує «Сюда, давай іди, їдь», потім ще декілько раз ОСОБА_5 телефонував до ОСОБА_10 і зверненням щодо обставин знаходження автомашин та чоловіків в них, оскільки з вказаних розмов ОСОБА_5 з ОСОБА_10 не вбачається, що причиною дій обвинуваченого були наміри залучити цього свідка саме до незаконного отримання грошових коштів за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Також суд критично відноситься до доводів прокурора в тій частині, що свідчення, які в судовому засіданні надавав ОСОБА_10 , про те що ОСОБА_5 познайомив його з ОСОБА_8 , а той обіцяв роботу по допомозі з викопування техніки, охорони території та гроші за проведену роботу; про те, що вказівок щодо отримання будь-яких речей та грошей ОСОБА_5 . ОСОБА_10 не надавав є надуманими, оскільки під час дослідження протоколу про результати проведення негласної слідчої дії (а.с. 193-196 т. 2), наданого стороною обвинувачення та інших матеріалів справи було встановлено, що 27.08.2015 року на подвір`ї Липоводолинської РДА ОСОБА_5 познайомив ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , який в присутності ОСОБА_10 пояснив, що йому буде потрібен екскаватор, та обговорював участь в розкопках та охороні працівників, наданих ОСОБА_10 .

Також з даного доказу вбачається, що ОСОБА_5 сказав ОСОБА_8 всі

обумовлені між ними кошти передати саме ОСОБА_10 , проте не повідомляв, що

вказані кошти будуть в подальшому передані в його розпорядження.

Крім того, суд критично відноситься до доводів прокурора в тій частині, що свідчення, які в судовому засіданні надавав ОСОБА_10 , про те що в кафе «Едельвейс» на другому поверсі ОСОБА_8 без будь-яких пояснень дістав пакет з грошима та переклав в інший пакет є неправдивими; оскільки під час дослідження протоколу про результати проведення негласної слідчої дії (а.с. 193-196 т. 2), наданого стороною обвинувачення та інших матеріалів справи доказів на спростування зазначених пояснень свідка встановлено не було.

Також суд критично відноситься до доводів прокурора в тій частині, що свідчення, які в судовому засіданні надавав ОСОБА_10 , про те що показання 27.08.2015 року він надавав в підвальному приміщені кафе «Едельвейс» під моральним тиском працівників правоохоронних органів є неправдивими; що під час досудового розслідування, проведення слідчих дій, заяв та зауважень щодо самих процесуальних дій за участю ОСОБА_10 від останнього не надходило; що звернень та заяв щодо протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів стосовно ОСОБА_10 останній до правоохоронних органів не подавав; що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 добровільно, повно, послідовно та достовірно зазначав де та при яких обставинах відбувалась зустріч ОСОБА_5 , ОСОБА_8 і яким чином передавалася неправомірна вигода, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що безпоседньо після затримання, під час обшуку кафе «Єдельвейс», особистого обшуку ОСОБА_10 та його освідування 27.08.2015 року свідок ОСОБА_10 надавав пояснення, з яких вбачається, що від ОСОБА_8 грошові кошти він отримав за подальше виконання робіт по пошуку техніки часів Великої Вітчизняної війни на території Колядинецької сільради, проте не повідомив, що ці кошти були призначені для передачі ОСОБА_5 чи іншій особі.

При цьому, під час слідчого експерименту 16.09.2015 року ОСОБА_10 теж стверджував, що під час розмови 27.08.2015 року на подвір`ї Липоводолинської РДА ОСОБА_8 вів з ним розмову про забезпечення розкопок технікою та охороною, стверджував, що в кафе «Єдельвейс» отримав гроші, виконуючи вказівку ОСОБА_5 не знаючи при цьому що то за гроші, лише здогадувався із змісту розмови, яка відбулася в його присутності між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 27.08.2015 року, що вони надані за видачу дозвільних документів на проведення розкопок (а.с. 128 т. 3).

Чи повинні були кошти, отримані ОСОБА_10 в подальшому передаватись іншій особі, кому саме, в якій кількості та на яких умовах ні протоколом слідчого експерименту, ні іншими матеріалами справи не зафіксовано.

Суд бере до уваги, що доказами в кримінальному провадженні, відповідно до статті 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Доказ є допустимим, відповідно до частини 1 статті 86 КПК України, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Докази є недопустимими, якщо вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що встановлено частиною першою статті 87 КПК України.
Відповідно до частини 2 статті 87 КПК України істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод визнаються, зокрема, такі діяння, як: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, а також порушення права особи на захист.
Недопустимими, відповідно до частини 3 статті 87 КПК України, є також докази, що були отримані: після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії.
Питання допустимості доказів суд вирішує під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, що встановлено ч.1 ст.89 КПК України.
Кримінальне процесуальне законодавство України у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України).
Згідно цієї практики, наступні докази, отримані за допомогою недопустимих доказів, так як вони були «плодом отруйного дерева», визнаються недопустимими з тих саме підстав (рішення у справі «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany) заява № 22978/05, п. 168, ECHR 2010, рішення від 30 квітня 2015 року у справі «Яременко проти України (№ 2), заява №66338/09, п.66).
Суд бере до уваги доводи захисника щодо неналежності доказів, отриманих органом досудового розслідування до 26 серпня 2015 року оскільки:
1.На підтвердження дати початку досудового розслідування стороною
обвинувачення надано витяг з ЄРДР від 05.08.2015 року (а.с. 71 т.2), в якому зазначено, що датою внесення відомостей до реєстру є 29 липня 2015 року, проте крім цього витягу, будь-які інші дані, що ці відомості внесені до ЄРДР саме 29.07.2015 року, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Так, згідно витягу підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, проте прокурором не надано суду для дослідження таких матеріалів.
Прокурором надано рапорт про встановлення номерів телефонів, якими користувався ОСОБА_5 від 05.08.2015 року (а.с. 83 т. 2), якимна виконання письмового доручення у кримінальному провадженні № 0000457 від 29.07.2015 року слідчому МВС України ОСОБА_13 заступником начальника відділу УОР ДПЗСЕ МСВ України ОСОБА_12 повідомлено місце розташування Липоводолинської РДА та абоненські номери телефонів ОСОБА_5 , на зняття інформації з яких в подальшому отримувався дозвіл Апеляційного суду м. Києва.
Проте, з вказаного рапорту не вбачається на виконання якого саме доручення слідчого, та якого саме слідчого, проводились дії в порядку ст.40 КПК України.
В той же час, до суду надано протокол прийняття від ОСОБА_8 усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (вимагання неправомірної вигоди), датований 29.07.2015 року (а.с. 82 т.2). Дана заява була зареєстрована в ЖЕО 29.07.2015 року за номером 2226.
Будь-яких відомостей про прийняте рішення по заяві ОСОБА_8 протокол від від 29.07.2015 року не містить, не містяться вони і в інших документах, наданих прокурором суду.
Крім того, у витягу із ЄРДР від 05.08.2015 року, наданому в судове засідання вказано
наступну фабулу кримінального правопорушення: «Голова Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області ОСОБА_5 вимагає неправомірну вигоду в особливо великому розмірі - в сумі 72 000 доларів США...».
В той же час в усній заяві від 29.07.2015 року ОСОБА_8 зазначає про вимагання неправомірної вигоди в розмірі 30 000 доларів США.
За відсутності відомостей чи вносилась ця заява до ЄРДР і чи проводилось по ній
досудове розслідування, належність та допустимість доказів, отриманих до дати формування витягу з ЄРДР, наданого в судове засідання - 05.08.2015 року викликає обгрунтований сумнів.
Тому суд враховує посилання прокурора на ту обставину, що 05.08.2015 є датою

формування витягу з ЄРДР, як такі, що підтверджуються матеріалами справи (а.с. 71 т.2), проте не може взяти до уваги доводи прокурора в тій частині, що датою внесення відомостей, викладених у заяві ОСОБА_8 (а.с. 82 т.2) у кримінальному провадження № 0000457 є 29.07.2015 року.
2. У витягу із ЄРДР від 05.08.2015 року органом досудового розслідування зазначено Центральний апарат МВС України.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів держаної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно п. 2 ч. З ст. 87 КПК України недопустимими визнаються докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Згідно ч. 4 ст. 216 КПК України (станом на 29.07.2015 року) - слідчі органів державного бюро розслідувань, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, які займають особливо відповідальне становище відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про державну службу", особами, посади яких віднесено до першої - третьої категорій посад державної служби, суддями та працівниками правоохоронних органів.
Згідно п.1 перехідних положень КПК України, до дня введення в дію положень ч. 4 ст. 216 КПК України повноваження щодо досудового розслідування злочинів, передбачених ч. 4 ст. 216 КПК України здійснюють слідчі органів прокуратури.
Станом на 29.07.2015 року, відповідно до Закону України «Про державну службу» посада голови районної державної адміністрації була віднесена до третьої категорії державного службовця.
В роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист від 13.09.2016 р. N 9-2388/0/4-16), за яким звернувся керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_44 вказано, що звернення щодо окремих питань, пов`язаних із процесуальними наслідками порушення правил підслідності під час досудового розслідування розглянуто на оперативній нараді суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ 07 вересня 2016 року.
На думку суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ, проведення досудового розслідування кримінального провадження, зокрема, проведення окремих слідчих (розшукових) дій, заходів забезпечення кримінального провадження органом, до компетенції якого згідно із процесуальним законодавством не віднесено його здійснення, порушує загальні засади законності здійснення кримінального провадження, закріплені у ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, та унеможливлює виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України.
Крім вищенаведеного, суд бере до уваги і те, що постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_45 від 26 серпня 2015 року(а.с. 73 т. 2) також визначено, що відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про державну службу» та ст. 216 і Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000457 повинно здійснюватись слідчими Генеральної прокуратури України.

За таких обставин, в зв`язку з порушенням правил підслідності під час досудового розслідування суд вважає неналежними та недопустимими наступні докази, подані прокурором:
-рапорт заступника начальника відділу УОР ДПЗСЕ МВС України ОСОБА_12 від 05.08.2015 року на ім`я старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 (зареєстрований в ГСУ 05.08.2015 року за №31750) про номери телефонів ОСОБА_5 ;
-доручення ст. слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 від 31.07.2015;

-постанову про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_14 від 19.08.2015 року;
-клопотання до Апеляційного суду м. Києва про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 від 05.08.2015 року;
-ухвалу слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_15 від 12.08.2015 року, якою надано дозвіл слідчому ОСОБА_13 на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження;
-клопотання до Апеляційного суду м. Києва про дозвіл на проведення негласної
слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі та встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 від 05.08.2015 року;
- ухвалу слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_15 від 12.08.2015 року,
якою надано дозвіл слідчому ОСОБА_13 на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі та встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу;
- клопотання до Апеляційного суду м. Києва про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контроль особи старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_13 від 05.08.2015 року;
- ухвалу слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_15 від 12.08.2015 року,
якою надано дозвіл слідчому ОСОБА_13 на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контроль особи;
-протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від
21.09.2015 року, складений на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від
12.08.2014 року (так в протоколі) про аудіо, відео контроль особи щодо розмови 20 серпня 2015 року біля приміщення адмінбудівлі Липоводолинської РДА Сумської області;
- протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від
21.09.2015 року, складений на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від
12.08.2014 року (так в протоколі) про аудіо, відео контроль особи щодо розмови 27 серпня 2015 року біля приміщення адмінбудівлі Липоводолинської РДА Сумської області;
- протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від
21.09.2015 року, складений на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від
12.08.2015 року зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі про розмову по телефону 27 серпня 2015 року;
- протокол за результатами контролю за вчиненням злочину, складений
21.09.2015 року на підставі постанови прокурора ОСОБА_16 від 27.08.2015 року та на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2015 року про аудіо, відео контроль особи про події 27 серпня 2015 року щодо вручення грошових коштів.
При цьому суд не може взяти до уваги доводи прокурора в тій частині, що згідно вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування; що зміст ст. 216 КПК України не зобов`язує слідчого, прокурора невідкладно здійснити визначення та подальшу передачу кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування відповідно підслідності і чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачені вимоги щодо негайного визначення підслідності, так як в судовому засіданні стороною захисту було поставлено під сумнів не право співробітників МВС порушувати кримінальне провадження і здійснювати досудове розслідування та право прокурора визначати підслідність, а належність та допустимість доказів, отриманих з порушенням правил підслідності під час досудового розслідування.
Також суд не може взяти до уваги доводи прокурора в тій частині, що згідно ч. 2 ст. 218 КПК України, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність, оскільки ст. 218 КПК України врегульвано правила територіальної а не предметної підслідності, в той час як правила предметної підслідності врегульовані ст. 216 КПК України.

3. Крім того, суд бере до уваги доводи захисника щодо неналежності інших доказів,
отриманих органом досудового розслідування під час здійснення негласних слідчих дій.
Так, згідно до ч. І ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.
Згідно ч. І ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Згідно ч. З ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Дослідивши протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових)
дій від 21.09.2015 року (а.с. 190-201 т. 2), складені о/у інспекторомДПЗСЕ МВС України ОСОБА_37 на виконання доручення старшого слідчого ОВС ГУ МВС України ОСОБА_13 та ухвали Апеляційного суду м. Києва про надання дозволу на аудіо-, відео контроль, якими зафіксовано розмову ОСОБА_5 з ОСОБА_8 20.08.2015 року та 27.08.2015 року, суд враховує, що:
-ухвала Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2015 p. отримана на підставі
звернення старшого слідчого ОВС ГУ МВС України ОСОБА_13 - правоохоронного органу, який не уповноважений на розслідування вказаного кримінального провадження відносно державного службовця третьої категорії посад - ОСОБА_5 (а.с. 85-86 т. 3);
Дослідивши протокол за результатами контролю про вчиненням злочину від
21.09.2015 року (а.с. 202-203 т. 2), складений о/у інспекторомДПЗСЕ МВС України ОСОБА_37 на підставі постанова прокурора ГПУ ОСОБА_46 про проведення контролю за вчиненням злочину та ухвали Апеляційного суду м. Києва про проведення аудіо-, відео контролю особи, яким зафіксовано факт передачі неправомірної вигоди ОСОБА_5 , суд враховує, що:
-постанова прокурора ОСОБА_46 про проведення контролю за вчиненням
злочину шляхом проведення спеціального слідчого експерименту від 27.08.2015 року не містить пункту щодо проведення аудіо-, відео контролю особи (а.с. 204-206 т. 2);
-постанова прокурора ОСОБА_46 про проведення негласно слідчої (розшукової)
дії - спостереження за річчю від 27.08.2015 року не містить пункту щодо проведення
процесуальних дій щодо ОСОБА_5 (а.с. 207-208 т. 2);
-ухвала Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2015 p. отримана на підставі
звернення слідчого ОВС ГУ МВС України ОСОБА_13 - правоохоронного органу, який не уповноважений на розслідування вказаного кримінального провадження відносно державного службовця третьої категорії посад - ОСОБА_5 (а.с. 82-84 т. 3).
В той же час, протоколи про результати проведення негласних слідчих дій (а.с. 190-203 т. 2) та інші матеріали справи не містять даних про прийняття особою, яка проводить відповідну процесуальну дію рішення про фіксацію цієї дії за допомогою певних технічних засобів.
Тому суд не може взяти до уваги доводи прокурора в тій частині, що
протоколи про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 21.09.2015 та додатки до них складені на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2014 (технічна помилка вірно 12.08.2015), і це відповідає вимогам КПК України, та враховує позицію сторони захисту, оскільки згідно ст.ст. 258, 260 КПК України ухвала слідчого судді лише надає дозвіл слідчому та/або прокурору на втручання у приватне спілкування - проведення аудіо- відео контролю, а не винесення відповідної постанови про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів є істотним порушенням ч. І ст. 107 КПК України, що тягне за собою недопустимість даного доказу, оскільки даний доказ отриманий не в порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
4. Крім того, згідно ч. І ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим

Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються в протоколі.

Згідно ч. І ст. 252 КПК України, фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.

Суд бере до уваги, що в наданих в судове засіданнях протоколах від 21.09.2015 року зафіксовані результати негласних слідчих (розшукових) дій, проте не відображено перебіг даних дій, не вказано, дату та час, коли особа, яка залучена до конфіденційного співробітництва прибула в приміщення відповідного оперативного підрозділу для участі в НСРД - контроль за вчиненням злочину; не вказано хто конкретно з оперативних працівників чи залучених спеціалістів встановлював на дану особу спеціальне аудіо-відео спостережне обладнання; не вказано яке конкретно обладнання для аудіо-відео спостереження було встановлено на дану особу (не зазначають назву та технічні характеристики даного обладнання); не зазначено час, коли ця особа вийшла з приміщення оперативного підрозділу та маршрут її пересування для зустрічі з особою, відносно якої проводиться НСРД - контроль за вчиненням злочину; не зазначається маршрут повернення даної особи після проведення НСРД контроль за вчиненням злочину до оперативного підрозділу; не вказано співробітника оперативного підрозділу, який безпосередньо знімав обладнання для відео спостереження з особи, залученої до конфіденційного співробітництва; не вказані присутні при цих діях особи.

Крім того, згідно до ч. І ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.
Згідно ч.2 ст. 106 КПК України, до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.
Згідно до ч. З ст. 252 КПК України, протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій передаються прокурору.
Суд бере до уваги, що зазначені протоколи про проведення 20 і 27 серпня 2015 року негласних слідчих (розшукових) дій оформлені протягом проміжку часу, не передбаченого чинним законодавством, що не дало можливості виконати вимоги ч. 3 ст. 252 КПК України

При цьому даних про запакування долучених до протоколів носів інформації протоколи не містять.

Тому суд не може взяти до уваги доводи прокурора в тій частині, що протоколи про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 21.09.2015 та додатки до них; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 21.09.2015 року, протокол про результати контролю за вчиненням злочину при виконанні у кримінальному провадженні від 21.09.2015 року складені з додержанням вимог КПК України та відповідають вимогам ст.ст. 103, 104, 105, 107 КПК України, Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства Внутрішніх справ України, Служби Безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби, міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України від 16.11.2012 №114/1042/516/1199/936/1687/5 та враховує думку сторони захисту в тій частині, що перевірити достовірність зробленого аудіо- відеозапису під час проведення певних негласних слідчих (розшукових) дій, можливо лише за допомогою відповідної експертизи, призначення та проведення якої можливе лише за наявності конкретних технічних засобів, які використовувалися під час проведення аудіо-відео фіксування процесуальної дії.
Встановити ж якими саме технічними засобами здійснювалося аудіо-відео спостереження, без відображення цих даних в матеріалах кримінального провадження неможливо, що ставить отримані таким чином докази під сумнів.
Тому суд вважає необхідним взяти до уваги доводи захисника щодо порушення вимог КПК України і відповідно щодо недопустимості доказів протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій та протоколу за результатами контролю про вчиненням злочину від 21.09.2015 року, оскільки вони грунтуються на вимогах ч. І ст. 106, ч. І ст. 107, ч. 4 ст. 216, ч. 1 ст. 252 КПК України.

В той же час, суд не може взяти до уваги доводи прокурора і в тій частині, що

протоколами про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 21.09.2015 та додатками до них зафіксовано як 20.08.2015 року та 27.08.2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 під час зустрічі обумовлювали суму неправомірної вигоди (70 тис. доларів США, проводили підрахунки для визначення суми в національній валюті) яку необхідно надати, а також саму передачу неправомірної вигоди, яка відбувалась в кафе «Едельвейс»; що під час вказаної зустрічі питання про залучення до допомоги щодо відшукування техніки ОСОБА_10 не зазначалось; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 21.09.2015 року; зафіксовано розмови між ОСОБА_5 зі ОСОБА_8 27.08.2015року у період часу з 11:30 про суму неправомірної вигоди, про отримання листа, а також про залучення ОСОБА_5 до своїх протиправних дій ОСОБА_10 ; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину при виконанні у кримінальному провадженні від 21.09.2015 року зафіксовано, що 27.08.2015 року о 10:00 годині в присутності понятих складено протокол огляду та вручення грошових коштів, які були заздалегідь ідентифіковані, ОСОБА_8 а сторона захисту зміст фактичних даних, що зафіксовані на вказаних документах, не спростовує та не заперечує проти того, що фактичні обставини, що відображені на цих носіях мали місце, при чому саме так та саме у тій послідовності, у якій вони відображені у вказаних документах, оскільки в судовому стороною захисту було оспорено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину з різних мотивів, а згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на

засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і

стороню захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

5.Також суд бере до уваги, що згідно ч. І ст. 246 КПК України негласні слідчі
(розшукові) дії це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. І ст. 273 КПК України виготовлення, утворення несправжніх (імітаційних) засобів для проведення негласних слідчих дій відноситься до негласних слідчих дій.
Згідно до ч.2 ст.273 КПК України виготовлення, утворення несправжніх (імітаційних) засобів для проведення конкретних негласних слідчих дій оформлюється відповідним протоколом.
Стороною обвинувачення не надано до суду протоколу про виготовлення, утворення несправжніх (імітаційних) засобів, складеного відповідно до постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину - імітування обстановки злочину із застосуванням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 27 серпня 2015 року, винесеної 27.08.2015 року прокурором ГПУ ОСОБА_16 .
Протокол огляду та вручення грошових коштів від 27 серпня 2015 року (а.с. 84-187 т.2) також не містить відомостей звідки взялись імітаційні (несправжні) грошові кошти у сумі 500 000 грн. В якості додатку до протоколу копій імітаційних засобів не долучено.
При цьому, в протоколі вказано, що кримінальне провадження за яким проводяться дані дії відкрито 27 липня 2015 року, проте в судове засідання не було надано відомостей, що за фактом вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_5 відкривалось якесь інше кримінальне провадження, ніж те, яке відкрите 29 липня 2015 року.
Суд бере до уваги, що оформлення даної процесуальної дії - використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) або несправжніх (імітаційних) засобів, відноситься до негласної слідчої дії і повинно відбуватися шляхом складення відповідного протоколу про хід та результати негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, а не протоколом огляду, що не додержання вимог статей 104,106, 252, 273 КПК України під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину, тягне за собою недопустимість такого доказу, оскільки він отриманий не в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
При цьому суд не може взяти до уваги доводи прокурора в тій частині, що в судовому засіданні не було встановлено сумнівів у законності оформлення даної процесуальної дії - використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) або несправжніх (імітаційних) засобів шляхом складення протоколу огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_8 за відсутності відомостей щодо джерела отримання імітаційних грошових коштів у сумі 500 000 грн., без проведення їх огляду і приєднання їх копій.
В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає неналежним доказом протокол огляду та вручення грошових коштів від 27.08.2015 року.
6. Крім того, суд критично відноситься до довідки слідчого МВС ОСОБА_13 , складеної за результатами прослуховування аудіо запису наданого ОСОБА_8 (а.с. 214 т.2), оскільки згідно рішення Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20.10.2011 року здійснювати оперативно-розшукову діяльність та негласні дії мають право лише уповноважені службові особи. Громадянин ОСОБА_8 не являється службовою особою органу досудового розслідування або органів, на які покладено здійснення оперативно-розшукової діяльності, внаслідок чого, відповідно до ст. 89 КПК України, довідка, складена слідчим МВС ОСОБА_13 , на думку суду, не може бути визнана належним доказом у справі.
При цьому суд бере до уваги доводи прокурора в тій частині, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Perry v.the United Kingdom» «використання в суді доказів, отриманих без належної правової бази або незаконним шляхом, не завжди буде становити порушення стандартів справедливої процедури, встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, якщо належні процедурні гарантії мають місце та природа і джерело доказового матеріалу не спотворені, наприклад, примусом або провокацією які б робили посилання на нього під час визначення обвинувачення несправедливим…», проте враховує, що крім довідки, складеної процесуальною особою з порушенням правил підслідності суду на підтвердження спірних обставин справи не було надано ні пристрою, яким вчинено аудіозапис, ні первинного носія інформації, що не дає можливості достовірно дослідити зміст зафіксованої розмови між свідком та обвинуваченим.
В той же час, суд не може взяти до уваги доводи прокурора в тій частині, що сторона захисту не оспорюєзміст фактичних даних, що зафіксовані на вказаному носії, не спростовує та не заперечує проти того, що фактичні обставини, що відображені на цьому носії мали місце, так як в судовому засіданні обвинувачений не визнав своєї вини у вчиненні злочину, посилаючись на те, зокрема, що його вислови, зафіксовані працівниками правоохоронних органів не мали протизаконного змісту.
7. Згідно ч. З ст. 107 КПК України у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії.
Суд враховує, що згідно протоколу обшуку від 27 серпня 2015 року, який проводився в приміщенні кафе «Едельвейс» (а.с. 224-229, 230234 т. 2) проведення вказаної слідчої дії проводилося із фіксуванням на відеокамеру «SONY DCR-HC52E» на відеокасету «Mini DV», проте, суду не надано доказів того, що відеокамера «SONY DCR-HC52E» та відеокасета «Mini DV» долучені до матеріалів кримінального провадження та визнані речовими доказами.
Запис на оптичний диск (а.с. 230 т.2), який є додатком до протоколу обшуку, здійснений невідомою особою і не є оригіналом фіксування слідчої дії.
За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити законність дій слідчого при проведенні обшуку 27 серпня 2015 року і вважає неналежним доказом протокол обшуку від 27.08.2015 року, проведений в приміщенні кафе «Едельвейс» і відповідно ухвалу Печерського суду м. Києва від 28.08.2015 року (а.с. 246 т.2), якою надано дозвіл на проведення вказаного обшуку.
8. Крім того, в зв`язку з відсутністю доказів того, що відеокамера та відеокасети первинні носії долучені до матеріалів кримінального провадження та визнані речовими доказами, суд вважає неналежними та недопустимими доказами також протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 16.09.2015 року із додатками (а.с. 89-112 т.3) та протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 16.09.2015 року із додатками (а.с. 113-132 т.3).
9. Суд враховує, що згідно ч. З ст. 208 КПК України слідчий може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 цього Кодексу.
Згідно ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
В той же час, згідно наданих в судове засідання протоколів:
- освідування особи - ОСОБА_10 проведено 27.08.2015 року в період з 14 год. 05 хв. до 14 год. 20 хв. (а.с.219-220 т.2);
- освідування особи - ОСОБА_5 проведено з 14 год. 21 хв. до 14 год. 31 хв. (а.с.222-223 т.2).
- обшук, з участю затриманих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 проводився в кафе «Едельвейс» в смт. Липова Долина в період з 13 год. 45 хв. до 18 год. 15 хв. (а.с.224-234 т.2).
З призупиненням в період з 14 год. 05 хв. до 14 год. 31 хв. в зв`язку з проведенням освідування.
При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що 27 серпня 2015 року о 20 год.50 хв. слідчим в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_47 було складено протокол у якому вказано, що ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення о 18 год. 15 хв. 27.08.2015 року (а.с. 37-40 т. 3).
Суд вважає, що фактичне затримання ОСОБА_5 з врахуванням вимог ст. 209 КПК України відбулося 27.08.2015 року в ІЗ год. 45 хв., коли він через підкорення наказу змушений був залишатись поряд з працівниками правоохоронних органів, внаслідок чого
протокол обшуку згідно Правового висновку, викладеного в Постанові Верховного суду по справі № 755/6685/17 від 13.02.2020 року не є самостійною слідчою дією а відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України поглинається в даному випадку такою слідчою дією як затримання.
При цьому, суд враховує і ту обставину, що під час обшуку приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з участю затриманих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та їх освідування, в період часу з 13 год. 45 хв. до 18 год. 15 хв. було здійснено і особисті обшуки ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с. 228 т. 2), в той час як права, передбачені ч. 3 ст. 42 КПК України, в тому числі право на захист ОСОБА_5 були роз`яснені о 18 год 15 хв. цього ж дня (а.с.38.т.3), а даних щодо складення протоколу про затримання і відповідно роз`яснення права на захист ОСОБА_10 в судове засідання надано не було.
Згідно ч.1, п.3 ч. 2 ст. 87 КПК України недопустимими визнаються докази, що були отримані внаслідок істотного порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема права особи на захист.
Тому протоколи освідування та протокол обшуку суд вважає необхідним визнати недопустимими доказами.
А далі за доктриною «плодів отруйного дерева» підлягають визнанню недопустимими доказами інші похідні від протоколів освідування та протоколу обшуку процесуальні документи,
- висновок експерта від 18.09.2015 року № 600хс (хімічна експертиза);
-протокол огляду предметів від 09.10.2015 року складений слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-постанову про визнання речовими доказами від 09.10.2015 року винесена слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-висновок експерта від 15.10.2015 року № 572/тдд (експертиза коштів); -протокол огляду предметів від 02.11.2015 року складений слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-постанову про визнання речовими доказами від 02.11.2015 року винесена слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-протокол огляду предметів від 08.10.2015 року складений слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-постанову про визнання речовими доказами від 08.10.2015 року винесена слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-протокол огляду предметів від 16.11.2015 року складений слідчим ГПУ ОСОБА_17 ;
-постанову про визнання речовими доказами від 16.11.2015 року винесена слідчим ГПУ ОСОБА_17 .
10. В той же час, суд не може взяти до уваги доводи сторони захисту щодо можливості виконання (підготовка відповідних документів, отримання грошових коштів, виготовлення імітаційних коштів, здійснення ксерокопії грошових коштів, знайдення понятих та прибуття до м. Ромни) неналежним чином постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину імітування обстановки злочину із застосуванням ідентифікованих (помічених) засобів від 27.08.2015 року, винесеної прокурором ГПУ ОСОБА_16 , так як з матеріалів справи (а.с.70,71,72 т. 2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що з часу початку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні приймали участь група прокурорів, які забезпечували в тій чи іншій частині своєчасність підготовки чи прийняття відповідних процесуальних рішень чи здійснення координаційних заходів з відповідними підрозділами правоохоронних органів щодо проведення процесуальних дій в даній справі.

Прокурором другого відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 після отримання нових істотних обставин можливого вчинення злочину з боку ОСОБА_5 (щодо дати передачі неправомірної вигоди) 27.08.2015 року винесено постанову про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину імітування обстановки злочину із застосуванням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів. Відповідно до якої проведення вказаної дії доручено старшому слідчому ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_38 спільно зі співробітниками Департаменту протидії злочинності у сфері економіки МВС України (а.с. 204-206 т.2).

В той же час, на думку суду, твердження сторони захисту про можливу фальсифікацію документів, на підставі яких проводились відповідні процесуальні дії 27.08.2015 року не підтверджуються дослідженими доказами.

11. Стосовно протоколу огляду та постанови про визнання речовими доказами від 16.11.2015 року (а.с. 209-210 т. 3), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 16.11.2015 року слідчим ГПУ ОСОБА_17 було проведено огляд 3 носіїв інформації: оптичного носія № 1054т, флешкарти № 1055т та флешкарти № 1056т та визнано їх речовими доказами.

При цьому, в судовому засіданні для приєднання до справи прокурором надано супровідний лист від 05.11.2015 року за № 5/9810 (а.с. 211 т. 2), згідно якого на ім`я прокурора ОСОБА_42 заступником начальника ДПЗСЕ МВС України ОСОБА_39 направлено крім іншого: оптичний носій інформації інв. №1054, оптичний носій інформації інв. №1055, оптичний носій інформації інв. №1056.
До даного супровідного листа додано не опечатаний конверт в якому знаходяться згідно напису - 3 оптичний носія інформації (№1054, інв.№1055, інв.№1056) (а.с. 212 т. 2).
Суд враховує доводи сторони захисту в тій частині, що оптичні носії інформації не є флеш картою «Micro SD», які оглядав слідчий ГПУ ОСОБА_17 і їх походження у кримінальному провадженні прокурором не обґрунтовано, та не може взяти до уваги доводи прокурора щодо технічної помилки в назві матеріального носія інформації, допущеної при складленні супроводжувального листа, так як відповідний запис внесено не тільки до цього листа, а й на конверт з зазначеними речовими доказами.

12. Крім того, суд не може взяти до уваги доводи прокурора в тій частині, що вчинення злочину стверджується висновком експерта № 600хс від 18.09.2015, відповідно до якого на грошових купюрах, а саме на 400 (чотирьохстах) купюрах номіналом по 500 (п`ятсот) гривень, на серветках з волокнистого матеріалу, якими було зроблено змиви з лівої та правої рук ОСОБА_10 виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, яка однакова за своїми фізико-хімічними властивостями із спеціальною хімічною речовиною із зразком та листом від 27.08.2015 №2418 за підписом Голови Липоводолинської РДА ОСОБА_5 на адресу керівника пошукової групи ВПО «Орієнтир» ОСОБА_9 про надання згоди проводити роботи по встановленню місць поховань радянських та іноземних громадян, що загинули в період Великої Вітчизняної війни, встановлення місць знаходження військової техніки часів війни, хоча вказані факти і не оспорюються стороною захисту, оскільки у вказаних документах на думку суду не зафіксовано інформації щодо підстав передачі коштів ОСОБА_8 ОСОБА_10 27.08.2015 року.

Також суд не може взяти до уваги і доводи прокурора в тій частині, що у ході досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 368 КК України і ця кваліфікація відповідає вимогам чинного законодавства, так як згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво» відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а також за дії які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу; що дії винної особи належить визнавати одержанням хабара й у тих випадках, коли умови одержання матеріальних цінностей або послуг хоча спеціально і не обумовлювались, але учасники злочину усвідомлювали, що особа дає хабар службовій особі з метою задоволення тих чи інших власних інтересів завдяки службовому становищу такої особи: а відповідальність настає незалежно від того, виконала чи не виконала службова особа обумовлене, збиралась чи ні вона це робити, так як в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав суду, що ведучи переговори про можливість пошукових робіт на території Липоводолинського району у випадку їх успіху мав намір повідомити про це керівництво та спонсорів, але не мав наміру здійснювати розкопки чи підйом знайденої техніки; з показів керівника пошукової групи ВПО «Орієнтир» ОСОБА_9 вбачається, що пошукова робота не передбачає пошкодження грунту і згідно чинного законодавства не потребує ніякого дозволу, а стороною обвинувачення під час розгляду справи не було надано доказів того, що право чи обов`язок ОСОБА_5 надавати згоду чи викладати заперечення щодо проведення вказаних робіт обумовлене його службовим становищем, можливістю його посади, входить до посадових обов`язків голови Липоводолинської РДА, до посадових обов`язків підпорядкованих йому інших посадових осіб, чи взагалі до прав чи обов`язків посадовців України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, в зв`язку з чим у суду виникли обґрунтовані розумні сумніви щодо винуватості його у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується.
При цьому суд враховує правову позицію щодо визнання винності особи «поза розумним сумнівом» та визначення «стандартів доказування», висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 по справі №688/788/15-к, в якій зазначається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений обвинуваченим і саме обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом
судового розгляду.
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Аналізуючи надані у розпорядження суду докази, які були безпосередньо досліджені в ході судового розгляду, суд прийняв до уваги слушні доводи сторони захисту щодо недоведеності винуватості ОСОБА_5 .
В той же час надані стороною обвинувачення вищезазначені докази, які були отримані з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод та здійснення процесуальних дій з порушенням права особи на захист, визнані судом як недопустимими.
При цьому судовий розгляд проводився лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримавшись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримавшись принципу диспозитивності, тобто діючи виключно у межах своїх повноважень та компетенції, суд вирішив лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість та створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків, та надійшов до висновку про те, що рівність перед законом і судом виключає будь-які привілеї у сторін кримінального провадження в ході судового розгляду, саме тому суд приходить до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи, що завданнями кримінального провадження є не тільки захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а й неупереджений судовий розгляд з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, стороною державного обвинувачення не доведена, в тому числі поза розумним сумнівом, тому відповідно до п. 3 ч.1 ст.373 КПК України суд вважає необхідним ухвалити у даному кримінальному провадженні виправдувальний вирок, у зв`язку з недоведеністю того, що склад даного кримінального правопорушення є в діяннях обвинуваченого ОСОБА_5 .
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок ухвалюється судом у випадках, передбачених ст.ст. 284, 373 КПК України.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Оскільки сторона обвинувачення не довела факту участі ОСОБА_5 в одержанні неправомірної вигоди, предметом якої була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, суд прийшов до переконання, що його необхідно виправдати в інкримінованому йому злочині з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Запобіжний захід у справі не обирався.

Речові докази:

-пакет зі зразком спеціальної хімічної речовини, долучений до протоколу огляду

та вручення грошових коштів від 27.08.2015; пакети зі змивами з рук та серветку з контрольним зразком серветки на яку проводились змиви за наслідками проведення освідування від 27.08.2015 стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_5 суд вважає необхідним знищити;

-грошові кошти в сумі 200 тис. грн. купюрами номіналом 500 грн., імітаційні

(несправжні) грошові кошти у сумі 500 тис. грн. у 10 пачках купюрами номіналом 500 грн. суд вважає необхідним повернути ДПЗСЕ МВС України.

- мобільні телефони Samsung, Nokia, три банківські картки суд вважає необхідним повернути власнику;

- оптичний носій № 1054т, флешкарту № 1055т та флешкарту № 1056т суд вважає необхідним зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення призначених по справі судових експертиз відповідно до вимог ст.124 КПК України слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 17, 84-89, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Запобіжний захід у справі не обирався.

Речові докази:

-пакет зі зразком спеціальної хімічної речовини, долучений до протоколу огляду

та вручення грошових коштів від 27.08.2015; пакети зі змивами з рук та серветку з контрольним зразком серветки на яку проводились змиви за наслідками проведення освідування від 27.08.2015 стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_5 знищити;

-грошові кошти в сумі 200 тис. грн. купюрами номіналом 500 грн., імітаційні

(несправжні) грошові кошти у сумі 500 тис. грн. у 10 пачках купюрами номіналом 500 грн. повернути ДПЗСЕ МВС України;

- мобільний телефон Samsung, три банківські картки повернути ОСОБА_5 , мобільний телефон Nokia повернути ОСОБА_10 ;

- оптичний носій № 1054т, флешкарту № 1055т та флешкарту № 1056т зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3