Номер провадження: 11-кп/813/449/19
Номер справи місцевого суду: 511/338/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_11 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2018 року відносно:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бобруйськ Могильовської області респ. Білорусь, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 09.04.2015 року Біляївським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ст. 69, 70, 72 КК України до 3 років 11 місяців 63 днів позбавлення волі із конфіскацією майна, 09.04.2015 р. звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Біляївка Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого в обслуговуючому кооперативі «Човникова станція «Маяк», проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Біляївка Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, студента 2 курсу Міжрегіональної Академії управління персоналом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Роздільна Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 23.04.2015 року Роздільнянським райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 17.03.2017 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 відрахований з 23.11.2017 року, тобто з дня затримання.
ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання:
- за ст. 395 КК України у виді арешту на строком на 2 (два) місяці;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 відрахований з 22.11.2017 року, тобто з дня затримання.
ОСОБА_17 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України:
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців без конфіскації майна.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання ОСОБА_17 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Згідно зі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_17 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки та відповідно до ст. 76 КК України покладено на останнього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Застосований до ОСОБА_17 запобіжний захід у виді тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили та звільнено його з-під варти в залі суду.
Початок іспитового строку вирішено відраховувати з 17.09.2018 року.
ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України:
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців без конфіскації майна.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_12 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки та у відповідності зі ст. 76 КК України покладено на останнього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Початок іспитового строку вирішено відраховувати з 17.09.2018 року.
Скасовано арешт, накладений на майно в рамках зазначеного кримінального провадження.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 22.09.2017 року о 19:30 год. ОСОБА_11 , перебуваючи в торговій залі приміщення магазину «Єва» №494 за адресою: вул. Привокзальна, б/н м. Роздільна Одеської області, що належить ТОВ «РУШ», діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до торгового прилавку, з якого таємно, шляхом вільного доступу, заволодів чоловічою туалетною водою «Versace pour homme» вартістю 909,85 грн., яку сховав у кишеню власних штанів та, минаючи касову зону магазину, з місця скоєння злочину зник разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд та спричинивши своїми діями матеріальні збитки ТОВ «РУШ» у розмірі 909,85 грн.
Окрім того, 29.09.2017 року о 22:40 год. під час перевірки старшим інспектором Роздільнянського ВП за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_5 , останній був відсутній, чим порушив правила адміністративного нагляду, передбаченими Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» та встановленими відносно нього строком на 24 місяці ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси від 18.01.2017 року, за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Роздільнянського райсуду Одеської області від 09.10.2017 року до стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн.
Він же, 08.10.2017 року о 23:10 год., нехтуючи попередженнями про недопустимість порушень правил адміністративного нагляду, повторно, при перевірці за місцем мешкання був відсутній, чим повторно порушив вищевказані правила встановленого відносно нього адміністративного нагляду та був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Роздільнянського райсуду Одеської області від 03.10.2017 року до стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.
Окрім того, він же, 03.11.2017 року приблизно о 12 год. продовжив злісно нехтувати правилами встановленого відносно нього адміністративного нагляду, самовільно без дозволу керівництва територіального ВП залишив населений пункт за місцем постійного мешкання м. Роздільна Одеської області та в подальшому прибув на автомобілі разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та неповнолітнім ОСОБА_12 до закинутої ферми, розташованої поблизу с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області.
В цей же день, приблизно о 16 год., ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , неповнолітній ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи поблизу закинутої ферми, розташованої біля с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області, куди за телефонним дзвінком ОСОБА_11 прибули ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на автомобілі марки «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 , з метою покупки мотоблока у ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою між собою, умисно, з метою заволодіння чужим майном та чужим транспортним засобом, яким користувався ОСОБА_18 , після того як особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, здійснила постріл з пістолету у ОСОБА_18 , обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , неповнолітній ОСОБА_12 нанесли руками і ногами чисельні удари по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_18 та повалили його на землю. При цьому, ОСОБА_10 знаходився поруч та спостерігав. Після цього, зв`язавши руки ОСОБА_18 , вони завели його до фургону задньої частини автомобіля марки «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 , куди зайшов ОСОБА_20 та сів за кермо. Далі, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , неповнолітній ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження продовжили свій злочинний умисел, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого шляхом словесних погроз розправою з життям потерпілого, численних ударів руками та ногами по тілу потерпілого ОСОБА_18 , із застосуванням колото-ріжучих предметів, у тому числі демонстрації таких потерпілому, заволоділи чужим майном грошовими коштами ОСОБА_18 у сумі 6000 грн. та 800 дол. США, які знаходились в сумці потерпілого в автомобілі, а також транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 , вартість якого становить 238561,63 грн. та розпорядились ними на власний розсуд.
Цього ж дня, в період часу з 17 год. до 23 год., ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , неповнолітній ОСОБА_12 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження продовжили свій злочинний умисел, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_18 , шляхом словесних погроз розправою з життям потерпілого, а також нанесення численних ударів руками та ногами по тілу потерпілого ОСОБА_18 , застосуванням колото-ріжучих предметів, у тому числі демонстрації таких потерпілому, неподалік від буд. АДРЕСА_6 заволоділи грошовими коштами ОСОБА_18 у сумі 500 дол. США, які за вказівкою потерпілого ОСОБА_18 віддала його співмешканка ОСОБА_21 ОСОБА_17 , та розпорядились ними на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , неповнолітній ОСОБА_12 завдали потерпілому ОСОБА_18 матеріальні збитки на суму 238561,63 грн., 6000 грн. та 1300 доларів США та заподіяли тілесні ушкодження у вигляді: садна на правій гомілці в середній третині та на правому колінному суглобі по передній поверхні, а також на правій кисті по тильній поверхні, на лівому передпліччі по передній поверхні, на волосистій частині голови в потиличній і лівої тім`яної ділянках, рану на правому стегні в верхній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинувачених, зазначив, що оскаржуваний вирок винесений із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, зокрема, застосуванням закону, який не підлягає застосуванню та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з огляду на наступні обставини:

- судом при призначенні покарання не було враховано поведінку обвинувачених та характер їх дій, а також те, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 винними себе у вчиненні інкримінованих злочинів не визнали; не було враховано, що обставини, які судом були визнані як пом`якшуючі покарання обвинувачених, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів;

- обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_17 судом визнано вчинення злочину повторно, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 рецидив, хоча, судом залишено поза увагою те, що обвинувачені вчинили, відповідно до ст. 33 КК України, сукупність злочинів.

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити:

- обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 289 КК України 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити останньому покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- обвинуваченому ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 289 КК України 7 років позбавлення волі без конфіскації майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити останньому покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В іншій частині прокурор просить вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що вважає оскаржуваний вирок незаконним, надто суворим та таким, що винесений із неправильним застосуванням закону у зв`язку із тим, що його провина у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України не доведена жодними доказами та фактичні обставини, викладені в обвинуваченні проти нього є припущеннями та не відповідають дійсності, оскільки:

- в ході судового розгляду не встановлено, яким чином та способом він заволодів транспортним засобом потерпілого;

- судом першої інстанції прийнято до уваги недопустимий доказ, зокрема, протокол впізнання особи за фотознімком за участі потерпілого ОСОБА_18 , в якому зазначено, що 16.11.2017 року потерпілий впізнав особу, що вчинила злочин проти нього, хоча сам протокол датований 15.11.2017 року, тобто за день до проведення процесуальної дії;

- суд не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_19 , який, безпосередньо знаходячись на місці вчинення злочину, в ході судового розгляду зазначив, що не впізнає обвинуваченого ОСОБА_11 як особу, що вчинила злочин;

- поза увагою суду залишились показання інших обвинувачених, які підтвердили факт непричетності ОСОБА_11 до вчинення інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Посилаючись на такі доводи, обвинувачений ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_11 просить змінити застосований відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший, не пов`язаний із позбавленням волі, до набрання вироком законної сили.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вказав, що не згоден із вироком суду та зазначив, що доповнення до апеляційної скарги будуть надані після ознайомлення із матеріалами провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду від 05.12.2019 р. обвинувачений ОСОБА_10 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначив, що оскаржуваний вирок вважає незаконним, а судовий розгляд таким, що проведений з обвинувальним нахилом з огляду на те, що стороною обвинувачення не було надано жодного доказу вчинення ним інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України та ч. 2 ст. 187 КК України та його дії не можуть кваліфікуватись за зазначеними статтями, оскільки потерпілий ОСОБА_18 , відповідно до його власноручної розписки, позичав в обвинуваченого грошові кошти у розмірі 10000 дол. США та зобов`язався у разі неповернення їх протягом 7 днів передати у власність ОСОБА_10 належний потерпілому автомобіль, а також докази були здобуті з порушеннями норм КПК України.

Посилаючись на викладене, обвинувачений ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в новому складі суду, зобов`язати прокуратуру виключити з матеріалів провадження докази, зібрані з порушеннями КПК та у разі призначення нового судового розгляду змінити відносно нього запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 зазначила, що не погоджується з оскаржуваним вироком в частині засудження її підзахисного за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, в цій частині вирок, на її думку, є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтовуючи свої доводи наступними обставинами:

- в ході судового розгляду не встановлено, яким чином та в який спосіб обвинувачений ОСОБА_11 заволодів транспортним засобом та жодними доказами це не підтверджується;

- суд не надав належної оцінки показанням її підзахисного, який визнав провину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України та заперечив свою причетність до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України;

- прямих доказів, які б свідчили про беззаперечну наявність вини ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, судом встановлено не було;

- суд, обґрунтовано визнаючи недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_19 з причин відсутності понятих та порушень вимог КПК, безпідставно визнав допустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_18 від 16.11.2017 року, не звернувши увагу на те, що при його складанні були присутні ці самі неіснуючі поняті;

- все обвинувачення її підзахисного за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України будується на показаннях потерпілого, який як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду плутався в поясненнях, а всі інші докази судом були відхилені та визнані неналежними;

- суд також залишив поза увагою, що інші обвинувачені в зазначеному кримінальному провадженні заперечували причетність ОСОБА_11 до скоєння розбійного нападу та заволодіння транспортним засобом, а свідок ОСОБА_19 не бачив, що конкретно відбувалось на місці події, оскільки знаходився далеко від нього.

Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_13 просила повторно дослідити обставини, які були досліджені судом першої інстанції з порушеннями; вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_11 невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та виправдати його за недоведеністю вини, а під час призначення міри покарання за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

В судовому засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_13 вимоги своєї апеляційної скарги змінила та просила вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг сторони захисту та просили їх задовольнити, думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та підтримали вимоги апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як видно зі змісту вироку, він відповідає приписам ст. 370 КПК України.

Так, в судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 винним себе визнав лише в частині крадіжки парфумів в магазині «Єва» та самовільного залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а в іншій частині висунутого йому обвинувачення винним себе не визнав; обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в судовому засіданні винними себе не визнали, а обвинувачений ОСОБА_17 в судовому засіданні винним себе визнав в повному обсязі.
Водночас, не дивлячись на невизнання обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 своєї вини у вчиненні злочинів, суд першої інстанції, обґрунтовуючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, послався на досліджені ним докази, а саме на:

- показання представника потерпілого ТОВ «РУШ» - ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні пояснила, що 22.09.2017 р. в магазині «Єва» № 494 за адресою: вул. Привокзальна, б/н м. Роздільна Одеської області було викрадено парфуми «Versace pour homme» 100 мл., вартістю 909,85 грн., що було виявлено в ході перегляду відео з камер відео спостереження, а згодом було встановлено особу, яка скоїла крадіжку - ОСОБА_11 ;
- показання свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив, що станом на 22.09.2017 р. він працював адміністратором в магазині «Єва» №494 за адресою: вул. Привокзальна, б/н м. Роздільна Одеської області, в якому було виявлено нестачу, а саме парфумів «Versace pour homme» 100 мл., вартістю 909,85 грн. та при огляді відеозапису з камер-відеоспостереження було встановлено, що крадіжку вказаних парфумів скоїв ОСОБА_11 ;
- показання свідка ОСОБА_24 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 в червні 2017 р. був поставлений на облік як особа, яка знаходиться під адміністративним наглядом, при цьому, ухвала Малиновського райсуду м. Одеси від 18.01.2017 р. була йому роз`яснена, про що свідчить його особистий підпис у справі; ОСОБА_11 необхідно було з`являтися для реєстрації 4 рази на місяць, перебувати в нічний час вдома, але він цього не робив та залишив місце проживання декілька разів, зокрема 03.11.2017 р. та виїхав за адресою: АДРЕСА_5 ;
- показання потерпілого ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що на початку листопада 2017 р. ОСОБА_11 запропонував придбати у нього мотоблок та 03.11.2017 р. він разом з ОСОБА_19 , який виявив бажання придбати мотоблок, прибув в с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області на автомобілі «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , де знаходились ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при цьому, останній, привітавшись з ним за руку, почав її тиснути та тягнути на себе, внаслідок чого зав`язалася бійка з ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , потім з`явився ОСОБА_10 , після чого вони повалили його на землю та зв`язали скетчем, ОСОБА_25 бив його рукояткою пістолету, рубав ноги саперною лопаткою; далі, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_25 затягнули його та ОСОБА_19 в автомобіль «Volkswagen Transporter», де заволоділи його грошовими коштами та коштами ОСОБА_19 , при цьому, в цей час за кермом його автомобіля знаходився ОСОБА_10 ; його посадили в автомобіль «Мазда», де з ним перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_25 та він був вимушений подзвонити дружині та сказати, що приїде ОСОБА_19 , якому необхідно віддати всі грошові кошти, які є вдома; ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 поїхали до його дружини ОСОБА_21 , яка передала їм 500 дол. США., після чого на березі лиману обвинувачені примусили його написати розписку, в якій зазначити, що він взяв у борг у ОСОБА_10 20 000 дол. США, з яких 10 000 дол. США повернув, передавши йому автомобіль, а ще 10 000 повинен буде повернути; обвинувачені діяли злагоджено, що свідчить про попередню змову на скоєння щодо нього інкримінованих їм злочинів, при цьому ОСОБА_26 та ОСОБА_12 відшкодували заподіяну йому шкоду, тому просив суд призначити їм покарання, не пов`язане з позбавленням волі;
- показання свідка ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні пояснила, що її співмешканець ОСОБА_18 поїхав по справах, згодом подзвонив та сказав їй знайти грошові кошти у розмірі 20 000 дол. США, які необхідно буде передати ОСОБА_19 , при цьому, вона взяла у борг 500 дол. США у родичів, оскільки вдома грошей не було; приблизно через 30 хв. ОСОБА_19 разом з ОСОБА_17 приїхали до неї, при цьому ОСОБА_17 сказав, якщо вона не віддасть гроші, ОСОБА_18 буде гірше; згодом ОСОБА_18 розповів їй про те, що його побили й заволоділи його автомобілем та грошовими коштами;
- показання свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні пояснив, що він разом з ОСОБА_18 приїхав в с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області на автомобілі останнього з метою придбання мотоблока, коли він вийшов з автомобіля та на нього біг один з чоловіків, присутніх там, його відвели у сторону, ОСОБА_10 сказав не чіпати його, бо він їм не потрібен, при цьому, він сидів на значній відстані, почував себе погано та не бачив, що відбувалося, за ним лише слідкували, щоб він не втік; в подальшому йому сказали поїхати разом з ОСОБА_17 додому до дружини ОСОБА_18 забрати гроші, що він й зробив; впізнання особи за фотознімками відбувалося без понятих, про яких зазначено у відповідних протоколах, а слідчий попросив його поставити підпис у цих протоколах, пояснивши це формальністю; з впевненістю може сказати, що на місці події перебував ОСОБА_10 , а інших обвинувачених раніше не знав, вони були одягнуті у капюшони, було темно, тому стверджувати щодо їх присутності на місці події не може;
- показання свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні пояснив, що потерпілий ОСОБА_18 подзвонив йому у листопаді 2017 р. та попросив забрати його автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , та відігнати у с. Степне Роздільнянського району Одеської області, що він й зробив, прибув у визначене місце, взяв ключі у місці, на яке в телефонному режимі йому вказав потерпілий, та автомобіль доставив за місцем проживання потерпілого; подробиці вказаних подій йому невідомі.
- показання свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні пояснила, що співмешканка потерпілого ОСОБА_18 - ОСОБА_21 є її рідною сестрою, яка прийшла до неї та сказала, що ОСОБА_18 викрали, необхідно передати грошові кошти за нього, та позичила у неї 500 дол. США, після чого, через 3 дні вона побачила ОСОБА_18 , він був побитий;
- протокол огляду від 03.11.2017 р., відповідно до якого встановлено, що місцем скоєння крадіжки є магазин «Єва» №494 за адресою: вул. Привокзальна, б/н м. Роздільна Одеської області (т. 2 а.с. 4);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2017 р., згідно якого адміністратор магазину «Єва» №494 ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка вчинила крадіжку парфумів «Versace pour homme» 100 мл., відповідно до оглянутого відеозапису з камер відео спостереження (т. 2 а.с. 5-6);
- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 20.11.2017 р., згідно з яким ст. слідчий СВ Роздільнянського ВП ОСОБА_29 у приміщенні магазину «Єва» №494 за адресою: вул. Привокзальна, б/н м. Роздільна Одеської області ознайомився із відеозаписом з камер відео-спостереження, при цьому було встановлено, що 22.09.2017 р. чоловік взяв з вітрини парфуми, поклав до кишені, після чого вийшов з магазину (т. 2 а.с. 7-8);
- протокол огляду відеозапису від 21.11.2017 р. з камер відео-спостереження магазину «Eva» №494, при огляді якого встановлено, що 22.09.2017 р. о 19:31 год. чоловік підійшов до прилавку, взяв чоловічу туалетну воду «Versace pour homme» 100 мл. та поклав до лівої кишені штанів (т. 2 а.с. 10);
- довідку про те, що вартість реалізованого товару в магазині «Єва» № 494, а саме: парфумів «Versace pour homme» 100 мл., складає 909,85 грн. (т. 2 а.с. 12);
- довідку про оголошення особі, яка звільняється з місць позбавлення волі, постанови судді про встановлення адміністративного нагляду, згідно з якою ОСОБА_11 в день звільнення 19.03.2017 р. було оголошено постанову про встановлення адміністративного нагляду, зобов`язано прибути та зареєструватись у Роздільнянському ВП ГУНП в Одеській області не пізніше 23.03.2017 р. та попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду й несвоєчасного прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в ОВС, про що свідчить особистий підпис самого піднаглядного (т. 2 а.с. 148);
- ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 18.01.2017 р., відповідно до якої засудженому ОСОБА_11 встановлено адміністративний нагляд строком на 24 місяці та застосовані наступні обмеження: зобов`язано постійно знаходитись щоденно з 22 до 05 год. ранку наступної доби за встановленою для постійного мешкання адресою; заборонено виїзд з населеного пункту за місцем постійного мешкання без дозволу керівництва територіального ВП; зобов`язано явку для реєстрації в територіальний ВП за місцем постійного мешкання чотири рази на місяць, відповідно до вказівки керівництва та з`являтись за викликом у вказаний час для з`ясування питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; не відвідувати кафе, бари, ресторани, де продаються спиртні напої на розлив (т. 2 а.с. 157);
- особисту розписку ОСОБА_11 від 25.01.2017 р. про ознайомлення з обмеженнями, пов`язаними з адміністративним наглядом, а також отримання копії ухвали Малиновського райсуду м. Одеси від 18.01.2017 р. (т. 2 а.с. 157 зв.);
- постанову Роздільнянського райсуду Одеської області від 09.10.2017 р., відповідно до якої ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 51 грн. (т. 2 а.с. 166);
- постанову Роздільнянського райсуду Одеської області від 23.10.2017 р., відповідно до якої ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 170 грн. (т. 2 а.с. 167);
- протокол огляду місця події від 03.11.2017 р., згідно якого було оглянуто місцевість біля домоволодіння АДРЕСА_6 , яка представляє собою бетонне та ґрунтове покриття, з вхідної сторони знаходяться металеві ворота (т. 2 а.с. 20);
- висновок судово-медичної експертизи №82 від 13.11.2017 р., відповідно до якого у ОСОБА_18 виявлені наступні тілесні ушкодження: садна на правій гомілці в середній третині, на правому колінному суглобі по передній поверхні, на правій кисті по тильної поверхні, на лівому передпліччі по передній поверхні, на волосистій частині голови в потиличної та лівої тім`яної ділянках, рана на правому стегні в верхній третині (т. 2 а.с. 21-22);
- протокол огляду місця події від 14.11.2017 р. та фото-таблицю до нього, згідно якого був оглянутий автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , на подвір`ї буд. АДРЕСА_6 , який належить потерпілому ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 23-31);
- інформацію з офіційного сайту Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, відповідно до якої вартість транспортного засобу «Volkswagen Transporter», 1999 року випуску, становить 238 561,63 грн. (т.2 а.с. 32);
- протокол прийняття заяви від ОСОБА_18 про вчинене кримінальне правопорушення скоєння відносно нього розбійного нападу та незаконного заволодіння транспортним засобом (т.2 а.с. 34-36);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2017 р., відповідно до якого ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка 03.11.2017 р. нанесла тілесні ушкодження та незаконно заволоділа автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 37-40);
- протокол огляду місця події від 15.11.2017 р. та фото-таблицю до нього, згідно якого було оглянуто місцевість в с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області біля непрацюючої ферми, де були вчинені злочини напад з метою заволодіння чужим майном та незаконне заволодіння транспортним засобом (т. 2 а.с. 41-44);
- відомості з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.11.2017 р., відповідно до яких ОСОБА_21 впізнала ОСОБА_17 як особу, якій 03.11.2017 р. віддала 500 дол. США за викуп свого співмешканця ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 171-174);
- протокол огляду від 24.11.2017 р., яким оглянуто мобільний телефон «Nomi», золотистого кольору IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 , журнал дзвінків та фотогалерею вказаного телефону, де маються фотознімки від 18.11.2017 р. за участі ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (т. 2 а.с. 193-194);
- заяву ОСОБА_18 від 08.12.2017 р., відповідно до якої останній добровільно видав працівникам поліції 1 кулю від пістолета «Флобер», яку 10.11.2017 р. було вилучено лікарями Одеської обласної клінічної лікарні з пахової області (т. 2 а.с. 208);
- протокол огляду від 08.12.2017 р. та фото-таблицю до нього, згідно якого під час огляду було виявлено та вилучено дві металеві пульки, зовні схожі на пульку від пневматичного пістолету калібру 4,5 мм та які видав ОСОБА_18 працівникам поліції (т. 2 а.с. 209-211);
- висновок судово-медичної експертизи №7 від 22.01.2018 р., відповідно до якого у ОСОБА_18 виявлені наступні тілесні ушкодження: садна на правій гомілці в середній третині, на правому колінному суглобі по передній поверхні, на правій кисті по тильної поверхні, на лівому передпліччі по передній поверхні, на волосистій частині голови в потиличної і лівої тім`яної ділянках; рана на правому стегні в верхній третині; судячи з властивостей вказаних ушкоджень, (садна покриті відпадаючою бурою і щільною кірочкою), вони могли бути заподіяні 03.11.2017 р. в період часу, вказаний в постанові; вказані ушкодження не були небезпечними для життя, у тому числі у момент спричинення, а спричиняють за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; ушкодження, наявні у ОСОБА_18 не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту (т. 2 а.с. 218-220);
- відомості з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.11.2017 р., відповідно до яких ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_12 , як особу, яка 03.11.2017 р. спільно з чотирма іншими особами вчинила відносно ОСОБА_18 розбійний напад (т. 2 а.с. 234-240);
- протокол проведення слідчого експерименту від 30.01.2018 р. та фото-таблицю до нього за участю потерпілого ОСОБА_18 , відповідно до якого потерпілий детально розповів та підтвердив обставини скоєного щодо нього розбійного нападу та незаконного заволодіння транспортним засобом (т. 2 а.с.250-262);
- розписку ОСОБА_18 від 03.11.2017 р., з якої вбачається, що останній бере у борг 10000 дол. США та зобов`язується їх повернути через 7 днів, тобто 10.11.2017 р., при цьому, під заставу залишає свій автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , та технічний паспорт на вказаний автомобіль, у разі неповернення вказаної суми, автомобіль залишає замість боргу ОСОБА_10 , у якого взяв у позику вказані грошові кошти (т. 3 а.с. 12). В судовому засіданні було встановлено, що вказана розписка була написана потерпілим під тиском обвинуваченого ОСОБА_10 .
Враховуючи викладене, суд першої інстанції за результатами дослідження та оцінки вищезазначених доказів дійшов висновку про те, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена в ході судового розгляду та:
- дії ОСОБА_17 та ОСОБА_12 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
- дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій; за ч. 3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого;
- дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ст. 395 КК України самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду; за ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_11 не вбачається такого складу злочину, як неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, тому його дії необхідно кваліфікувати за ст. 395 КК України як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_13 про те, що в ході судового розгляду не було встановлено, яким чином та способом він заволодів транспортним засобом потерпілого, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, адже під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_11 , діючи злагоджено та за попередньою змовою з іншими обвинуваченими, зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , заволоділи належним потерпілому ОСОБА_18 транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та змусивши його під загрозою застосування такого насильства написати розписку про неіснуючі боргові зобов`язання між ним та обвинуваченими.
Водночас, апеляційний суд приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на те, що свідок ОСОБА_19 , безпосередньо знаходячись на місці вчинення злочину, в ході проведення судового розгляду зазначив, що не впізнає обвинуваченого як особу, що вчинила злочин, оскільки було темно, обвинувачені були одягнуті у капюшони, тому з впевненістю стверджувати щодо їх присутності на місці події свідок не може, однак з впевненістю може сказати, що на місці події перебував ОСОБА_10 , про що зазначив в своєму вироку суд першої інстанції, проте колегія суддів наголошує на тому, що вина ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України підтверджується також й іншими вищенаведеними доказами по справі в їх сукупності.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_13 щодо того, що інші обвинувачені підтвердили факт його непричетності до вчинення інкримінованих йому злочинів, пов`язаних із нападом з метою заволодіння чужим майном та незаконним заволодінням транспортним засобом є такими, що відповідають дійсності, однак апеляційний суд відноситься до них критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, поясненнями потерпілого ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_19 , а також протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого (т. 2, а.с. 37-40).
Що стосується тверджень сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_11 щодо того, що вищевказаний протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_18 від 16.11.2017 р. (т. 2, а.с. 37-40) є недопустимим доказом з підстав того, що в ньому зазначені ті ж поняті, що й були зазначені в протоколах впізнання осіб за участю свідка ОСОБА_19 , які потім були визнані недопустимими доказами, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного вироку (т. 3, а.с. 208), суд визнав недопустимим доказами протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2017 р. за участі свідка ОСОБА_19 (т. 2, а.с. 65-67), відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_11 як особу, яка вчинила 03.11.2017 р. кримінальне правопорушення з підстав того, що в судовому засіданні свідок пояснив, що за його участі впізнання за фотознімками не відбувалось взагалі та він за проханням слідчого поставив підпис у документах. При цьому, викликати зазначених осіб в судове засідання суду першої інстанції та допитати в якості свідків не надалось можливим, оскільки місце проживання зазначених осіб не було вказано та при витребуванні інформації щодо їх зареєстрованого місця проживання отримано відповідь про те, що на території м. Одеси та Одеської області вони не значаться.

Водночас, в судовому засіданні суду першої інстанції від 17.09.2018 р. потерпілий ОСОБА_18 пояснив, що впізнання осіб за його участі відбувалось в присутності двох понятих чоловіків віком від 45-50 років (т. 3, а.с. 193-194).

Колегія суддів критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що впізнання за участі потерпілого ОСОБА_18 здійснювалось 16.11.2017 р., в той час як протокол датований 15.11.2017 р., оскільки з матеріалів провадження вбачається, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого здійснювалось саме 16.11.2017 року та в цей же день був складений протокол (т. 2, а.с. 37-40).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, підстав для визнання зазначеного вище протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_18 від 16.11.2017 р. недопустимим доказом з мотивів зазначення у ньому цих самих осіб, які були зазначені в протоколах за участі свідка ОСОБА_19 у суду першої інстанції не було та під час проведення апеляційного розгляду зазначене твердження не було доведено стороною захисту.

Окрім того, апеляційний суд критично відноситься до доводів обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що стороною обвинувачення не було надано доказів вчинення ним інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки вищезазначені докази, досліджені та оцінені судом першої інстанції, повністю доводять вину останнього, а посилання обвинуваченого на здобуття доказів із порушеннями вимог КПК України є неконкретизованими, безпідставними та не доведеними обвинуваченим.

За викладених вище підстав, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про те, що судом 1-ої інстанції не було встановлено прямих доказів, які б свідчили про беззаперечну наявність вини обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України та доходить висновку про те, що досліджені та оцінені судом першої інстанції вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми та повністю доводять винуватість обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Що стосується посилань прокурора на невідповідність призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та їх особам, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, зазначив, що приймає до уваги: ступінь тяжкості вчинених злочинів; особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, характеризується негативно; обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів та відсутність обставин, які його пом`якшують; думку потерпілого, який наполягав на позбавленні волі вказаного обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
В свою чергу, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд першої інстанції зазначив, що приймає до уваги: ступінь тяжкості вчинених злочинів; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризуються виключно позитивно, навчається у вищому навчальному закладі; обставини, що пом`якшують покарання вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; думку потерпілого, який зазначив, що претензій до вказаного обвинуваченого не має, оскільки шкода йому відшкодована, та просив не позбавляти волі обвинуваченого; ставлення обвинуваченого до вчиненого.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції врахував ці обставини як виключні та такі, що дають право призначення обвинуваченому ОСОБА_12 покарання із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, та не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна з огляду на положення вищенаведених статей.
Відтак, суд першої інстанції мотивував своє рішення належним чином, тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 необґрунтованими через їх невідповідність фактичним обставинам справи.
Доводи прокурора про те, що суд обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_17 визнав повторність, а ОСОБА_11 і ОСОБА_10 рецидив злочинів та залишив поза увагою, що обвинувачені, відповідно до положень ст. 33 КК України, вчинили сукупність злочинів, колегія суддів оцінює критично та наголошує на тому, що вони не узгоджуються між собою, зокрема, з огляду на те, що положення ст. 67 КК України не передбачають в якості обставини, яка обтяжує покарання сукупності злочинів.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, а призначене обвинуваченим покарання справедливим, необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, у зв`язку із чим апеляційні скарги прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_11 підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду 1-ої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2018 року, яким ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 визнані винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4