Ухвала

29 січня 2020 року

м. Київ

Провадження № 51-6380 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушив питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Частиною 1 ст. 424 КПК України передбачено, що у касаційному порядку оскаржуються вироки після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначеного судового рішення суду першої інстанції.
Однак, засуджений, наводячи доводи щодо незаконності та необґрунтованості притягнення його до кримінальної відповідальності, заперечуючи правильність постановлення вироку, рішення суду апеляційної інстанції не оскаржує.
Також, відповідно до приписів ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК України встановлено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Засуджений у касаційній скарзі, обґрунтовуючи незаконність вироку суду першої інстанцій, наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтями 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, п. 5 ч. 2ст. 427 КПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка її подає, що мають узгоджуватися із положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений просить скасувати тільки вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, проте не вказує жодних вимог щодо рішення суду апеляційної інстанції, що не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_2