Провадження № 274/2531/19
В И Р О К Провадження № 1-кп/0274/294/20
І м е н е м У к р а ї н и
30.03.2020 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
суддів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретарів судового засідання . . . . . ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/2531/19 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працював неофіційно, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
прокурорів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9
захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_10
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,
18 березня 2019 року близько 20 години ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. Низгірецькій у м. Бердичеві Житомирської області, зустрів свого сусіда ОСОБА_9 , де між ними на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка. Після вказаного конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 .
З цією метою ОСОБА_6 пішов до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де взяв кухонного ножа.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_6 близько 23 години 30 хвилин, виявивши потерпілого поблизу залізничного вокзалу, підійшов до останнього та, діставши заздалегідь заготовленого кухонного ножа, спробував нанести тому удар, однак ОСОБА_9 , ухилившись від удару, почав тікати та забіг до приміщення залізничного вокзалу, що на площі Привокзальній, 1 в м. Бердичеві Житомирської області.
Не припиняючи своїх злочинних дій, спрямованих на умисне вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_6 в цей же день та час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наздогнавши потерпілого у приміщенні залізничного вокзалу, що на площі Привокзальній, 1 в м. Бердичеві Житомирської області, повалив потерпілого на підлогу та клинком ножа наніс тому 4 удари, в тому числі і у життєво важливий, органи - грудну клітину, ділянку паху, поперекову ділянку тіла та у нижню кінцівку. Після цього ОСОБА_6 припинив наносити удари та з місця вчинення злочину втік. Смерть ОСОБА_9 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки потерпілому була вчасно надана медична допомога і врятовано його життя.
В ході закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_6 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в лівій пахвинній ділянці, колото-різаної рани в поперековій ділянці зліва, колото-різаної рани по зовнішньо-боковій поверхні правого стегна, які є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я; а також проникаючої колото-різаної рани на грудній клітці зліва, яке є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнається винуватим, передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, визнавши, що заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, але заперечивши, що мав умисел на вбивство. Обвинувачений показав, що потерпілого він знає років 5-6, живуть у одному будинку, на одному сходинковому майданчику, до подій у них конфліктів між собою не було. В той день, 18-19 березня 2019 року близько 15 години вони з потерпілим попили пива та розійшлися. В подальшому в цей же день у них відбулася телефонна розмова, в якій потерпілий його образив, назвав негарними словами, сказав, щоб прийшов до старого переїзду, що по вул. Низгірецькій. Він був неподалік і підійшов, це було десь о 19.30. Виникла бійка, вони один одного вдарили, потерпілий збив його з ніг та побив. Піднявшись, він пішов додому. Через біль їсти не міг, але міг пити, випив пива. Вирішив піти ще випити пива. Взяв з собою кухонного ножа руків`я см 7, лезо см 10, поклав до кишені. Ножа взяв для самозахисту, раніше ніколи так не робив, це вперше. Вдома був хвилин 30. На початку 21-ї пішов на привокзальну площу, купив пива, зайшов на ігрові автомати. На автоматах був десь до 23.30. Не сказав би, що був п`яний, почував себе адекватно. Йшов додому. На пероні залізничного вокзалу побачив потерпілого, який сидів на лавці, там був ще якийсь чоловік. Вирішив поговорити з потерпілим, відвів того в сторону, до пошти. Потерпілий знову його ображав, схопив за горло. Тоді він дістав ножа. Потерпілий почав задкувати, продовжуючи обзивати, він пішов на потерпілого з ножем, маючи при цьому намір лише злякати. Тоді потерпілий почав втікати, побіг в приміщення вокзалу, можливо злякавшись ножа. Він швидко пішов, можна сказати - побіг за потерпілим, чому - пояснити не може. Забіг у приміщення секунд через 5 після потерпілого. Потерпілий був у залі, схопив кришку від сміттєвого баку і, мабуть, злякавшись ножа у його руках, наніс два удари йому цієї залізною кришкою - в голову і щелепу. При цьому погроз вбивством вони один одному не висловлювали. Далі він не пам`ятає, що трапилося. Наступне, що пам`ятає він стоїть над потерпілим, який лежить на підлозі, смутно пам`ятає, що наніс 1-2, не більше, удари ножем у бік потерпілого. Як той опинився на підлозі, не пам`ятає. Навіщо бив - не розуміє, лише потім зрозумів, що підрізав. Потерпілий почав кричати. Почувши крики, він зупинився. Вийшов з приміщення вокзалу, відразу набрав «102». Потрапив спочатку на ОСОБА_11 , сказали передзвонити, додзвонився, повідомив, що підрізав людину на вокзалі, назвав свою адресу, сказав, що буде чекати співробітників за місцем проживання. По дорозі зустрічав жінку потерпілого, ніби з нею не розмовляв. Прийшов додому, розповів співмешканці про бійку з потерпілим, що підрізав потім останнього. Ножа, яким підрізав потерпілого, поклав на полиці вдома. Через 15-20 хвилин приїхала міліція, він показав, де лежить ніж, його забрали до відділу. Возили в травмпункт, запитували за тілесні ушкодження у нього, в Бердичеві сказали, що у нього лише забій і тільки через три дні підтвердилося, що від ударів потерпілого у нього була зламана щелепа. Про скоєне жалкує, кається у тому, що трапилося, просить врахувати, що після звільнення у 2012 році він більше не притягувався до відповідальності, має ряд тяжких захворювань, сім`ю і тому просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Незважаючи на заперечення винуватості обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що в березні 2019 року, числа 19-го, він вдень бачився з обвинуваченим ОСОБА_12 - в післяобідній час випили слабоалкогольних напоїв та розійшлися. Відносини на той час між ними були нормальні, конфліктів не було. В подальшому у вечірній час обвинувачений подзвонив йому по телефону, виникла сварка, через що не пам`ятає, вони один одного образили, обвинувачений запропонував зустрітися біля старого переїзду. Він якраз був неподалік. Зустрілись близько 20 години, вже вечоріло, але ще було видно. Побилися, наносячи удари кулаками один одному. Після бійки у нього тілесних ушкоджень не було, на обвинуваченому він також видимих тілесних ушкоджень не бачив. ОСОБА_13 пішов додому, а він пішов на вокзал, хотів ще випити. Близько 23 години йому подзвонив обвинувачений, сказав, що треба поговорити, спитав, де він є. Він повідомив, що знаходиться на вокзалі. Сидів на лавці на пероні, лицем до колій, був у стані сп`яніння. Підійшов ОСОБА_13 , відійшли поговорити в кінець перону. Там обвинувачений дістав ніж, який тримав у правій руці, і відразу намагався вдарити його ножем. Не влучив, бо він відхилився, і далі він почав втікати від обвинуваченого. Обвинувачений побіг за ним. Він забіг всередину вокзалу, в зал, де купують квитки. За ним в приміщення забіг обвинувачений з ножем. Щоб захистися, він підняв кришку від сміттєвого баку, якою прикривався від ударів ножем, намагався вибити нею ножа. Обвинувачений при цьому щось говорив, але він не скаже, що саме. Від ударів обвинуваченого він впав на підлогу, на спину, кришка вилетіла з рук. Вже тоді обвинувачений, нахилившись, почав наносити йому проникаючі удари ножем у ліву нирку, в стегно, в руку, якою захищався, а також два проникаючі удари в легені збоку. Послідовність нанесення ударів сказати не може. Потім обвинувачений припинив наносити удари, чому не знає. Обвинувачений вийшов з вокзалу, а йому викликали швидку, з підлоги він після падіння і не піднімався. За час конфлікту на вокзалі він обвинуваченому не погрожував, жодних дій щодо того не вчиняв, лише захищався кришкою, після падіння взагалі ніяких дій не вчиняв і не міг вчинити. Думає, що обвинувачений вчинив це через попередню бійку, не думає, що обвинувачений мав намір його вбивати. На даний час він до обвинуваченого претензій не має, міру покарання просить призначити не сувору.
Свідок ОСОБА_9 , дружина потерпілого, показала, що обвинувачений ОСОБА_6 проживає з ними у будинку на одному майданчику. Раніше конфліктів з ним не було, вона б ніколи не могла сказати, що таке трапиться. В той день в березні 2019 року вона зранку пішла на роботу. Чоловік також в той день мав йти копати метал. На чоловікові тілесних ушкоджень не було. Обвинуваченого бачила напередодні, той також був без видимих тілесних ушкоджень. Коли повернулася ввечері додому, близько 20 години, чоловіка вдома не було. Зателефонувала, той повідомив, що затримується. Десь о 23 годині знову подзвонила, чоловік сказав, що вже йде, лише доп`є пиво. Через півгодини їй зателефонував чоловік, сказав, щоб вона швидко йшла на вокзал, бо його підрізав ОСОБА_13 , далі вона вже зрозуміла обвинувачений ОСОБА_14 . Швидко зібралася, взяла меншу дитину та побігли на вокзал. По дорозі, біля старого переїзду зустріла ОСОБА_6 . Той ще їй сказав: «Що не дорізав «с...у», значить доріжу». Зустрілися під ліхтарем, вона бачила кров на правій руці обвинуваченого. Вона з обвинуваченим не говорила, переживала, що не встигне і чоловік помре, побігла на вокзал. Прибігла десь о 23.45-23.50, чоловік вже був у кареті швидкої. Поїхали в травмпункт, по дорозі чоловік говорити не міг - захлинався кров`ю. У чоловіка були проникаючі ножові поранення два у легені, у нирку, в руку, стегно. Чоловік перебував на стаціонарному лікуванні в Бердичівській ЦМЛ. З боку обвинуваченого ніякої допомоги, вибачень не було. Як потім їй розповів чоловік, в той день вони посварилися з обвинуваченим по телефону, потім побилися, а вже ввечері подзвонив обвинувачений, запитав чоловіка, де той знаходиться, підійшов на вокзал і підрізав чоловіка в залі вокзалу. Причина конфлікту їй не відома, раніше конфліктів не було, якби були якісь борги вона б також знала.
Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_15 , черговий помічник начальника залізничного вокзалу, показала, що в ту ніч у березні 2019 року вона чергувала по вокзалу на пл. Привокзальній, 1 в м. Бердичеві. Близько півночі побачила, як у касовий зал з дверей зі сторони перону забігли двоє чоловіків, один з яких був в куртці темного кольору з капюшоном, другий без капюшону. Почула дивний звук (потім коли вийшла бачила на підлозі кришку від урни мабуть це вона впала). Той, що був у куртці з капюшоном, повалив на підлогу чоловіка у куртці без капюшону, нахилився над ним та почав наносити з боку удари правою рукою. ОСОБА_16 вона через вікно не бачила, почала кричати, щоб припинив. Нападник спочатку на неї уваги не звертав, продовжував наносити удари, потім сам встав і вибіг з приміщення. Ніхто з чоловіків не кричав, крім неї взагалі ніхто не кричав. Чоловік в капюшоні, лице вона не розгледіла, наніс більше двох ударів, але менше 10, чи був при цьому у нього в руці якийсь предмет, вона також не розгледіла. Коли нападник вибіг з зали, вона вийшла зі свого службового приміщення, підійшла до потерпілого, який лежав на підлозі. Побачила кров, зрозуміла, що удари наносилися чимось гострим. Сказала потерпілому не здійснювати різких рухів, щоб не стік кров`ю, викликала швидку медичну допомогу. Потерпілий нічого не розповідав, видно, що йому було боляче. Через 5-8 хвилин приїхала швидка.
Як показала свідок ОСОБА_17 , вона співмешкала з обвинуваченим протягом останніх семи років. В той день у березні 2019 року зранку вона пішла на роботу, обвинувачений залишався вдома, тілесних ушкоджень на ньому не було. Близько 23.30-40 повернулася додому, ОСОБА_13 не було. Пішла в бік вокзалу, щоб купити цигарок. Біля хлібозаводу зустріла обвинуваченого, всього побитого і окровавленого. Запитала, що трапилося, він сказав, що викликав міліцію, чому підрізав ОСОБА_18 . ОСОБА_13 розповів, що в той день години за чотири, у них спочатку виник словесний конфлікт по телефону, потім біля старого переїзду потерпілий побив його, а потім, вже на вокзалі додав кришкою від смітника, і ОСОБА_13 , не довго думаючи, всадив ножа, після чого викликав міліцію. Пішли додому, ОСОБА_13 ще з її телефону також набирав міліцію, повідомляв адресу, за якою очікує. Десь о 00.10 приїхали співробітники, забрали ОСОБА_13 , хотіли забрати ножа, спочатку ще не того, ОСОБА_13 показав потрібний. Це був кухонний ніж, який вони використовували у господарстві, з пластиковою ручкою, довжиною леза см 10. Ні вона, ні сусіди, які дізналися, ніколи б не подумали, що ОСОБА_14 таке може вчинити, він ніколи не був агресивний. Потерпілий ж навпаки сам по собі зухвалий, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі. До цих подій у них з ОСОБА_19 були відносини сусідські, не дружні, але і конфліктів не було.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується:
*даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.03.19, з якого вбачається, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_9 заявив, що 18.03.19 близько 23 год. 45 хв. ОСОБА_20 наніс йому ножові удари в область грудної клітки (т. 1, а.п. 11);
*даними протоколу огляду місця події від 19.03.19 з фототаблицею до нього, при проведенні якого з 00.10 до 00.55 год. зафіксовано місце скоєння злочину - оглянуто приміщення зали залізничної станції Бердичів на пл. Привокзальній, 1 в м. Бердичеві. Під час огляду у фойє (залі з касами) станції на підлозі, на відстані 6 м від каси та 4 м від дверей, що ведуть до перону (вихід до поїздів) виявлено пляму речовини буро-червоного кольору, з якої зроблено змив (т. 1, а.п. 12-15);
*даними протоколу огляду місця події від 19.03.19 з фототаблицею до нього, під час якого в приміщенні травмпункту Бердичівської ЦМЛ вилучено одяг ОСОБА_9 сині джинси, підштаники чорного кольору, футболку сірого кольору, кофту у горизонтальні смуги біло-чорно-жовто-синьо-зеленого кольору, куртку чорного кольору з плямами речовини червоно-бурого кольору та пошкодженнями у виді прорізів (т. 1, а.п. 21-39);
*даними протоколу огляду місця події від 19.03.19 з фототаблицею до нього, в ході якого в приміщенні Бердичівського ВП у ОСОБА_6 за його добровільної згоди вилучено кухонний ніж з коричневою пластиковою ручкою та слідами речовини бурого кольору на лезі (т. 1, а.п. 42-45);
*даними копій карт виклику та виїзду швидкої медичної допомоги № 32 від 18.03.19, відповідно до яких о 23 год. 49 хв. 18.03.19 було прийнято виклик на залізничний вокзал з приводу ножового поранення ОСОБА_9 . За результатами виїзду встановлено попередній діагноз: проникаюче? ножове поранення грудної клітки зліва, різана рана поясничної ділянки зліва, що також підтверджує час та місце скоєння злочину (т. 1, а.п. 53-54);
*даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.03.19 з фототаблицею до нього, під час якого у ході обшуку затриманого ОСОБА_6 вилучено куртку зеленого кольору із капюшоном, джинсові штани світлого кольору (т. 1, а.п. 63-68);
*даними висновку судово-імунологічної експертизи (судово-медичної експертизи одягу) № 280 від 22.04.19, відповідно до якого кров ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. На кофті чоловічій, футболці з короткими рукавами, підштаниках, штанах джинсових знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени В та Н, походження яких можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властиві дані антигени. Такою особою може бути і сам ОСОБА_9 в межах системи АВО. Однак виключити домішку крові ОСОБА_6 як носія антигена Н не можливо, в разі, якщо у нього були ушкодження, що супроводжувалися кровотечею, що підтверджує, враховуючи встановлені фактичні обставини, спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , які супроводжувалися кровотечею (т. 1, а.п. 112-115);
*даними висновку судово-цитологічної експертизи (судово-медичної експертизи ножа) № 74/ц від 22.04.19, відповідно до якого кров підозрюваного ОСОБА_6 належать до групи О (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_9 належить до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. При судово-медичній експертизі наданого на дослідження ножа знайдені мікросліди крові людини, статева належність яких не встановлена через відсутність в препаратах клітинних елементів крові, якою, враховуючи встановлені фактичні обставини, могла бути лише кров однієї людини - ОСОБА_9 (т. 1, а.п. 129-132);
*даними висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 84-МК від 26.04.19, відповідно до якого враховуючи ушкодження на тілі довжиною до 2 см (20 мм) та довжину пошкодження на одязі, що складає до 15 мм, глибину раневих каналів до 3 см (30 мм), а також дослідженні ножа виявлено, що ширина клинка ножа на відстані до 30 мм від вістря клинка складає від 0 до 18 мм. Тому не виключається можливість утворення пошкодження на одязі та на тілі потерпілого ОСОБА_9 від дії клинка ножа, що був представлений на дослідження (це ніж, що був вилучений у підозрюваного ОСОБА_6 ) (т. 1, а.п. 136-140);
*даними висновку судово-медичної експертизи № 1318 від 24.04.19, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено: одну колото-різану рану в лівій пахвинній ділянці; одну колото-різану рану на задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва, раневий канал якої проникав в плевральну порожнину з розвитком пневмотораксу (наявність повітря та крові в плевральній порожнині) та підшкірної емфіземи; одну колото-різану рану в поперековій ділянці зліва; одну колото-різану рану по зовнішньо-боковій поверхні правого стегна. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися від дії гострого предмету, і травмуючим механізмом їх утворення була сукупна колючо-ріжуча дія такого предмету, могли виникнути в термін, вказаний в ухвалі суду про призначення судово-медичної експертизи (18.03.19 близько 23 год. 30 хв.). Колото-різані рани в лівій пахвинній, лівій поперековій ділянках та на правому стегні відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; проникаюча колото-різана рана на грудній клітці зліва - до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. (На запитання про відповідність механізму спричинення тілесних ушкоджень обставинам, викладеним у протоколі слідчого експерименту експерт зазначила, що в даному конкретному випадку протокол проведеного слідчого експерименту за участі підозрюваного в паперовому варіанті не наданий, а тому дати відповідь на поставлені запитання не представляється можливим) (т. 1, а.п. 184-185). Отже даними висновку підтверджується час та спосіб вчинення злочину, механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , зокрема нанесення потерпілому не менше 4 ударів гострим колюче-ріжучим предметом у короткий проміжок часу, в тому числі і проникаючого у плевральну порожнину;
*даними протоколу огляду місця події від 10.04.19, при проведенні якого з серверу для зберігання відеозаписів з камер спостереження вилучено відеозаписи з двох камер відеоспостереження привокзальної залізничної станції Бердичів на пл. Привокзальній, 1 в м. Бердичеві за період з 23.30 18.03.19 (т. 1, а.п. 177-180);
*даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 25.04.19, а саме CD-R диску з записами з відеокамер в приміщенні залізничного вокзалу на пл. Привокзальній, 1 в м. Бердичеві, відповідно до якого при перегляді відеозаписів встановлено, як до приміщення вокзалу забігає чоловік (потерпілий), за ним слідом забігає інший чоловік (обвинувачений), перший чоловік підходить до сміттєвого баку та знімає кришку, яку виставляє перед собою, захищаючись від другого чоловіка; далі перший чоловік намагається нанести кришкою удар другому чоловіку; другий чоловік при цьому тримає у правій руці блискучий предмет, ідентифікувати який не вдається через погану якість зображення; другий чоловік намагається нанести удар в лівий бік першому чоловіку за допомогою блискучого предмету. Через 23 секунди чоловіки зникають з поля зору камери. Через 35 секунд другий чоловік вибігає з приміщення вокзалу. Через 20 секунд на відеозаписі з`являється жінка, яка дивиться в напрямку місця, у якому з поля зору зникли камери (може бути підлога касової зали) (т. 1, а.п. 197-199). Отже даними відеозапису підтверджується механізм перебігу події - напад з боку обвинуваченого ОСОБА_6 з блискучим предметом на потерпілого, вчинення при цьому потерпілим виключно дій захисного характеру;
*даними висновку амбулаторної комісійної судової психіатричної експертизи № 132-2019 від 16.04.19, відповідно до якого ОСОБА_6 , 1978 р.н., на теперішній час психічними захворюваннями не страждає. В даний час виявляє клінічні ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів (опіоїдів), стан компенсації. Даний діагноз відповідає критеріям шрифту F 11.71 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Однак вищевказані зміни зі сторони психіки у ОСОБА_6 не досягають ступеню психічного захворювання, лежать в межах патології особистості та не позбавляють його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, психічним захворюванням не страждав та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не перебував. Виявляв розлад особистості та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів (опіоїдів), стан компенсації, який не досягав ступеню психічного захворювання, знаходився в межах патології особистості та не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вчинки, які йому інкримінують, були послідовними, цілеспрямованими, ситуаційно обумовленими, пролонгованими у часі, зв`язок з оточенням не втрачав, цілеспрямовано рухався у просторі та розподіляв власну увагу, добре їх пам`ятає, відтворює згідно своєї версії, логічно захищається. Під час скоєння інкримінованого йому діяння знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру (т. 1, а.п. 150-152). Серед іншого даними висновку спростовуються показання обвинуваченого не лише про не усвідомлення своїх дій, але і про те, що він не пам`ятає момент, коли було подолано опір потерпілого і той опинився на підлозі.
Відповідно до акту спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування № Д-82 від 16.04.19 ОСОБА_6 діагностовано психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. Лікування на момент огляду не потребує (враховуючи ремісію) (т. 1, а.п. 144).
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного стану наркотичного чи іншого сп`яніння за № 20 від 19.03.19, підтверджено факт стану сп`яніння ОСОБА_6 о 00 год. 00 хв. 19.03.19, коли він був обстежений у Бердичівській центральній міській лікарні (т. 1, а.п. 191).
Суд не покладає в основу вироку та визнає неналежним доказом дані висновку судово-імунологічної експертизи (судово-медичної експертизи джинсових штанів, куртки) № 281 від 22.04.19 (т. 1, а.п. 121-123), оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, висновок не містить.
Також суд визнає недопустимими доказами та не покладає у основу вироку як докази дані протоколу слідчого експерименту від 19.03.19 за участі підозрюваного ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 76-79), протоколів проведення слідчих експериментів від 10.04.19 за участі свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_9 (т. 1, а.п. 154-160, 170-176, 161-167), оскільки вказані докази отримані не у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом, зокрема відповідно до ч. 6 ст. 240 КПК України про проведення слідчого експерименту слідчий складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту. Відповідно ж до ч. 1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. Законодавцем передбачено єдине виключення щодо не фіксування такого ходу і результатів текст показань може не вноситися до відповідного протоколу допиту, якщо він фіксується за допомогою технічних засобів. У будь-якому іншому випадку у протоколі (не на диску), в тому числі при проведенні слідчих експериментів, обов`язково має бути викладено хід і результати дії. У вказаних же вище протоколах слідчого експерименту та проведення слідчих експериментів такий хід і результати взагалі не викладені, на чому зокрема наголосила експерт облбюро СМЕ, однак і слідчий, і прокурор вимоги закону проігнорували.
Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.
Показання обвинуваченого про те, що він не мав умислу на вбивство, доводи захисника про те, що дії обвинуваченого мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, суд розцінює як захисну позицію та намір пом`якшити кримінальну відповідальність, користуючись статусом потерпілого, який також раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, тобто має те ж коло спілкування, існування, що і обвинувачений, і має необхідність врахування оцінки своїх дій у цьому середовищі.
Дійсно, як і вказує захисник, Пленум Верховного Суду України роз`яснив у Постанові № 2 від 07.02.03 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Разом з тим, відповідно до того ж п. 22 вказаної вище Постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що питання про умисел судам необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Оцінюючи у наведеному аспекті встановлені обставини, досліджені докази, в тому числі прямі відеозапис з камери спостереження на місці події, показання обвинуваченого, потерпілого, свідка-очевидця, вбачається, що всі вони беззаперечно свідчать про спрямованість умислу обвинуваченого саме на вбивство. Так, ОСОБА_6 після першої бійки з потерпілим повернувся додому, взяв кухонний ніж, яким взагалі-то користуються у сім`ї по господарству і який він раніше ніколи з собою не носив; вже з цим ножем він знову зустрівся з потерпілим; після першої демонстрації ножа, коли потерпілий вже втік, наздогнав потерпілого і продовжував намагатися спричинити удари ножем потерпілому, після подолання опору потерпілого, падіння останнього на підлогу, коли останній вже не мав можливості захищатися, довів свій намір до завершення, нанісши проникаючі удари ножем в різні ділянки тіла. Всі ці обставини достовірно встановлені і ніким не оспорюються.
Також досліджені в ході судового розгляду докази, в тому числі ті, що мають об`єктивне джерело походження, зокрема і висновок судово-медичної експертизи, прямо вказують на такі спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, які прямо і беззаперечно вказують про наявність у обвинуваченого умислу саме на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 нанесено проникаючі удари ножем, в тому числі і в життєво важливий орган - грудну клітину, при цьому потерпілому було спричинено проникаючу колото-різану рану на задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва, раневий канал якої проникав в плевральну порожнину з розвитком пневмотораксу, що є небезпечним для життя в момент спричинення, тобто єдиною причиною, чому не настала смерть потерпілого, є виключно вчасне надання йому медичної допомоги.
Твердження захисту про те, що судом має бути враховано, що обвинувачений добровільно припинив неправомірні дії у відношенні потерпілого, а якби мав би умисел на вбивство, цього б не сталося, оскільки він мав можливість довести свій злочинний умисел до кінця, судом розцінюється з врахуванням положень ст. 17 КК України, п. 4 вказаної вище Постанови Пленуму ВСУ, згідно з якими якщо добровільна відмова від убивства мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати ( ОСОБА_6 вже наніс проникаючі поранення потерпілому, після чого припинив наносити удари), але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі (потерпілому вчасно надано медичну допомогу), діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити, тобто у випадку ОСОБА_22 , з врахуванням встановлених вище обставин закінчений замах на умисне вбивство.
Разом з тим суд виключає з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання органу досудового слідства на те, що починаючи з 20 години і до часу скоєння злочину обвинувачений розшукував потерпілого з метою вбивства, оскільки це твердження жодним доказом не підтверджується та не підтверджувалося та є виключно безпідставним і необґрунтованим припущенням слідчого.
На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: активне сприяння розкриттю злочину (обвинувачений дійсно, як і вказала захисник, не знищив, не приховав знаряддя злочину, а добровільно видав його працівникам поліції, самостійно звернувся до поліції, розповів та показав про обставини скоєного). При цьому суд не визнає такою обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений фактично заперечив вину саме у скоєному - замаху на умисне вбивство.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 частин 4, 5 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, є особливо тяжким злочином.
Обвинувачений вважається раніше не судимим, проживав зі співмешканкою, за місцем проживання характеризується як особа, на поведінку якої скарг не надходило, на час подій не працював офіційно, має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, має захворювання - В-20.0, 4 клінічна стадія, ВДТБ (26.04.19).
З урахуванням наведеного, характеру та ступеню суспільної небезпеки дій, вчинених обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці, за присутності сторонніх людей, яких він проігнорував, тяжкості вчиненого злочину, приймаючи до уваги санкцію закону, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає покарання у виді позбавлення волі. Водночас при визначенні строку покарання суд враховує позицію потерпілого, який просить не карати обвинуваченого суворо, не має до обвинуваченого претензій, приймає до уваги наявність у обвинуваченого активного сприяння розкриттю злочину і відсутність судимостей, і тому для досягнення мети покарання, в тому числі запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає за можливе призначити покарання на строк позбавлення волі, ближчий до мінімального, визначеного в санкції статті. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншим особами.
Цивільний позов у провадженні не подано, потерпілий має право на звернення з таким позовом у порядку цивільного судочинства.
Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Підстав для зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи призначене покарання, особу та поведінку обвинуваченого, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 обраховувати з 30 березня 2020 року.
Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: CD-диск із відеозаписами з камер відеоспостереження в приміщенні залізничного вокзалу на пл. Привокзальній, 1 в м. Бердичеві, який зберігається в матеріалах провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження; марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, зроблений з підлоги в приміщенні залізничної станції «Бердичів» по площі Привокзальній, 1 в м. Бердичеві; одяг, належний потерпілому ОСОБА_9 , а саме: джинси синього кольору з нашаруванням речовини буро-червоного кольору, підштаники чорного кольору зі слідами речовини буро-червоного кольору з отвором від прорізу, футболку сірого кольору з плямами буро-червоного кольору з отвором від прорізу, кофту білого кольору із кольоровими смужками з плямами буро-червоного кольору, куртку чорного кольору з капюшоном на застібці з отворами від прорізів; кухонний ніж з коричневою пластиковою ручкою та слідами речовини бурого кольору, виявлений та вилучений у ОСОБА_6 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області - знищити; куртку темного кольору з капюшоном, джинсові штани світлого кольору, належні ОСОБА_6 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області - повернути законному володільцю ОСОБА_6 .
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.19 на марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, зроблений з підлоги в приміщенні залізничної станції «Бердичів» по площі Привокзальній, 1 в м. Бердичеві; одяг, належний потерпілому ОСОБА_9 , а саме: джинси синього кольору з нашаруванням речовини буро-червоного кольору, підштаники чорного кольору зі слідами речовини буро-червоного кольору з отвором від прорізу, футболку сірого кольору з плямами буро-червоного кольору з отвором від прорізу, кофту білого кольору із кольоровими смужками з плямами буро-червоного кольору, куртку чорного кольору з капюшоном на застібці з отворами від прорізів; кухонний ніж з коричневою пластиковою ручкою та слідами речовини бурого кольору, виявлений та вилучений у ОСОБА_6 ; куртку темного кольору з капюшоном, джинсові штани світлого кольору належні ОСОБА_6 - скасувати.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 19.03.19 до 29.03.20 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3