Справа №:755/1740/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" лютого 2020 р. м.Київ

Колегія суддів Дніпровського районного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біла Церква Київської області, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину, 2014 р.н., освіта вища, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
21.04.2011 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.4 ст.187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 04.10.2013 року з Бориспільської ВК №119 на підставі постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заміною на виправні роботи, невідбутий строк покарання 3 роки 6 місяців 16 днів,
за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, розлученого, маючого двох неповнолітніх дітей, 2006 р.н., освіта вища, працюючого старшим оперуповноваженим в ОВС СБ України, військовозобов`язаного, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Голубівка Луганської області, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину, 2002 р.н., освіта вища, не працюючого, не військовозобов`язаного, пенсіонера ОВС за станом здоров`я, особи з інвалідністю другої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

захисників адвокатів ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
03.02.2020 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0010422 за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України, ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.02.2020 року визначено склад колегії у кримінальному провадженні і справу передано головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03.02.2020 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, викликати потерпілих, їх представників та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування. Також заявив письмові клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також обставини, які слугували підставою для обрання та продовження зазначеного запобіжного заходу на стадії досудового розслідування на даний час не відпали та продовжують існувати, а саме обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Представник потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_9 думку прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду та клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою підтримала, просила призначити справу до судового розгляду та задовольнити клопотання прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_10 також підтримав думку прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду і клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою. Крім того, подав суду цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, просив суд прийняти її до розгляду, визнати потерпілого ОСОБА_16 цивільним позивачем, а обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 цивільними відповідачами у даному кримінальному провадженні.
Потерпілий ОСОБА_17 в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час і місце його проведення своєчасно та належним чином, надіслав до суду письмове клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_13 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, однак заперечували проти клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість і відсутність будь-яких доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованих злочинів, а також відсутність зазначених прокурором ризиків, тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, який є пенсіонером та особою з інвалідністю другої групи, виключно позитивно характеризується, має вищу освіту і ступінь кандидата наук з державного управління. Просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні також не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, однак заперечували проти клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його безпідставність, необґрунтованість, відсутність будь-яких наведених прокурором ризиків і доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованих злочинів. Зазначили, що ОСОБА_6 має більш ніж 25 років стажу роботи в органах внутрішніх справ та СБ України, виключно позитивно характеризується, має чисельні подяки, тому усі доводи прокурора є припущенням наявності ризиків і не ґрунтуються на вимогах закону. Тісні соціальні зв`язки обвинуваченого та відсутність будь-яких доказів його причетності до вчинених злочинів виключають наявність зазначених прокурором ризиків. Посилаючись на вимоги чинного КПК України та практику ЄСПЛ, просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив суду клопотання про розгляд справи судом присяжних та підтримав свого захисника адвоката ОСОБА_11 , який просив суд повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, оскільки обвинувачення є неконкретним, докази здобуті в незаконний спосіб, є недопустимими, що може вплинути на територіальну підсудність при розгляді даної справи судом, незважаючи на те, що найбільш тяжкий злочин, що інкримінується, було вчинено в Дніпровському районі міста Києва. Крім того, захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд обрати інший домашній арешт. Сам обвинувачений ОСОБА_5 в цьому питанні покладався на розсуд суду.

Учасниками процесу клопотання про обрання чи зміну інших заходів забезпечення кримінального провадження, витребування певних речей чи документів не заявлялись.

Вислухавши думки учасників судового провадження по викладених у ст.315 КПК України питаннях, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, письмові клопотання сторони обвинувачення і захисту, обговоривши їх у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м.Києва. Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами чинного КПК України. Підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст.284 КПК України, для закриття кримінального провадження чи для направлення клопотання для визначення підсудності, а також для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.31 КПК України, враховуючи наявне клопотання ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено довічне позбавлення волі, про розгляд його справи судом присяжних, судовий розгляд даного кримінального провадження необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні, у складі суду присяжних.

Вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.

Таким чином, наявні всі підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

При цьому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_11 та повернення обвинувального акту прокурору, оскільки відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватися судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Із урахуванням викладеного, а також того, що, на думку суду, обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами чинного КПК України, підстави для задоволення клопотання сторони захисту та повернення акту прокурору відсутні.

Крім того, враховуючи вимоги ст.128 КПК України, підлягає прийняттю до судового розгляду у даному кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою за письмовими клопотаннями прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

З реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0010422, клопотань прокурора та доданих до них матеріалів вбачається, що відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 08.02.2020 року.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбаченцієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заході частиною першою у без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні в підготовчому судовому засіданні питання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує,крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винними у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених, ризик повторення чи продовження ними протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створюють обвинувачені, у тому числі у зв`язку з їх доступом до зброї.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, що заподіяло смерть людини, проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб, які мають підвищену суспільну небезпеку та за які передбачено у тому числі покарання у вигляді довічного позбавлення волі, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, має житло на території окупованої АР Крим та паспорт громадянина РФ, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має.
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб, які мають підвищену суспільну небезпеку та за які передбачено у тому числі покарання у вигляді позбавлення волі, строком до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, раніше не судимі.
ОСОБА_6 , який є діючим працівником СБ України, і ОСОБА_7 , який є пенсіонером ОВС за станом здоров`я, обвинувачуються у вчиненні злочинів у співучасті з раніше судимим за вчинення розбійного нападу ОСОБА_5 , яким передувало тривале спостереження та збір інформації про потерпілих та свідків.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до усіх обвинувачених та потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 було застосовано заходи безпеки, у тому числі, як пояснив в засіданні прокурор, з метою унеможливити їх спілкування.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , на думку суду, дають підстави для висновку, що існують з боку обвинувачених ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому наявність характеризуючих даних про особу обвинувачених, на що посилається сторона захисту, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотань прокурора, на думку суду не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризику летальності, що його створюють обвинувачені для суспільства в цілому, у тому числі у зв`язку з їх доступом до зброї та навиків володіння нею.
Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які належні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 чи ОСОБА_6 страждають на хвороби, які унеможливлюють перебування їх під вартою, суду не надані.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Крім того, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри (обвинувачення).
При цьому суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання прокурора про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останніх запобіжний захід тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчинення злочинів, вчинених із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини ( ОСОБА_5 ), суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.3, 7, 9, 128, 176-178, 181, 183-184, 194-196, 291, 309, 314-315, 376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні №0010422 від 24.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України, у відкритому судовому засіданні у складі суду присяжних, яке відбудеться в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва за адресою: м.Київ, вул. Сергієнка, 3, на 14 годину 30 хвилин 14 лютого 2020 року.
Копію ухвали надіслати керівнику апарату Дніпровського районного суду м.Києва для забезпечення контролю в частині виконання ухвали суду про розгляд провадження судом присяжних, який має бути визначений автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст.31, 35, 75, 76 КПК України.

Надати розпорядження секретарю судових засідань про виклик присяжних, які визначені автоматизованою системою документообігу суду з числа осіб, які внесені до списку присяжних, у кількості семи осіб та сторін судового (кримінального) провадження (ч.2 ст.318, п.п.19, 25, 26 ч.1 ст.3 КПК України).

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, потерпілі, їх представники, обвинувачені, захисники. Здійснити судовий виклик прокурора, потерпілих, їх представників, свідків, обвинувачених та їх захисників до суду.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 03 квітня 2020 року включно без визначення розміру застави.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 03 квітня 2020 року включно без визначення розміру застави.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 03 квітня 2020 року включно без визначення розміру застави.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали в частині застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

В задоволенні клопотання захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Прийняти до судового розгляду цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.
Визнати ОСОБА_16 цивільним позивачем, а ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 цивільними відповідачами у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, їх захисникам та направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 15-00 годині 07 лютого 2020 року.
Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Головуючий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_2

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_3