Ухвала
іменем України
18 травня 2020 року

м. Київ
справа № 520/16256/15-к

провадження № 51-2083 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року задоволено клопотання та звільнено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 101, частиною 2 статті 166, частиною 2 статті 111, статтею 98 Кримінального кодексу України (1960 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вказану ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що потерпіла не погоджується з вказаними судовими рішеннями. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Перевіривши касаційну скаргу потерпілої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, у касаційній скарзі потерпіла наводить доводи, що стосуються винуватості ОСОБА_5 та неправильної кваліфікації його дій, проте не звернула увагу на те, що кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності під час підготовчого судового засідання.

При цьому, потерпіла вказує на те, що обвинувальний акт складено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, однак не наводить належних обґрунтувань щодо безпідставного, на її думку, закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності з урахуванням змісту оскаржуваних судових рішень.
Крім того, потерпіла, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень з урахуванням вимог статті 412 КПК.
Тобто у касаційній скарзі потерпіла має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, у мотивувальній частині касаційної скарги потерпіла викладає вимоги про перерахування процесуальних витрат з урахуванням індексу інфляції та об`єднання кримінальних проваджень, однак не звернула увагу на те, що у відповідності до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Тобто, вимоги потерпілоїне узгоджуються з положеннями статті 436 КПК.

При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК потерпіла не зазначає в касаційній скарзі чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання потерпілою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3