Ухвала
Іменем України
20 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 314/2563/17

провадження № 51-10166 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року,
встановив:
Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2018 року та повернуто апеляційну скаргу захисника на вказаний вирок суду особі, яка її подала.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень зазначеної статті.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Проте, наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 виражає свою незгоду з вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2018 року та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку, не зазначаючи при цьому, які саме порушення були допущені судом апеляційної інстанції, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та були б підставою для його скасування.

Тобто, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 не містить належного обґрунтування, та в ній не зазначено порушень, які є підставами для зміни чи скасування судового рішення.
Крім того, у прохальній частині касаційної скарги, окрім іншого, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, що не належить до повноваження суду касаційної інстанції, згідно приписів ст. 436 КПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
За таких обставин, виходячи з вимог ст. 424 КПК України, оскільки вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 по суті у апеляційному порядку не переглядався, тому він не може бути предметом касаційного розгляду.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3