справа № 208/3600/20
№ провадження 1-кс/208/1050/20
УХВАЛА
Іменем України

09 червня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за №0000958 від 08.06.2020 року за ч.2 ст.186 КК України:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, холостого, осіб на утриманні не має, офіційно не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

-23.07.2001 Жовтневим РС м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.142 КК України (1960р.) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна, вирок набув законної сили 26.04.2002;

-25.10.2001 Жовтневим РС м. Маріуполя Донецької області за ч.1 ст.122, ст.42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років, вирок набув законної сили 26.04.2002; звільнився 08.06.2005 умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 11 місяців 14 днів;

-26.02.2007 Жовтневим РС м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяці, вирок набув законної сили 20.03.2007, звільнився 20.10.2008 умовно-достроково, невідбута частина покарання 5 місяців 16 днів;

-07.04.2009 Приморським РС м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 26.02.2009, вирок набув законної сили 17.07.2009; звільнився 30.04.2013 по відбуванню строку покарання;

-26.11.2014 Іллічівським РС м.Маріуполя Донецької області за .3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, вирок набув законної сили 02.01.2015;

-06.02.2015 Жовтневим РС м.Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 26.11.2014 та призначити до відбування 4 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнився 24.07.2018 по відбуванню строку покарання.

встановив:
09.06.2020 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження №0000958 від 08.06.2020 року за ч.2 ст.186 КК України у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальні правопорушення, передбачені ст.185, 186 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України.

09.06.2020 року ОСОБА_6 пред`явлено підозру у скоєнні злочинів, а саме:

Діючи повторно, 08.06.2020 приблизно о 03.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) раніше знайомі між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували біля буд. АДРЕСА_2 . В цей момент біля зазначеного будинку також знаходився малознайомий їм ОСОБА_8 . В цей момент у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із застосуванням насильства. викрадення у ОСОБА_8 будь-якого майна майна, яке могло знаходитись при ньому та мати будь-яку майнову цінність. З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили у попередню змову.

08.06.2020 приблизно о 03.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 та реалізуючи свій спільний протиправний умисел, спираючись на підтримку одне одного, усвідомлюючи, що своїми діями вони вчиняють протиправне, поза волею власника вилучення чужого майна, а також усвідомлюючи відкритий характер свого діяння, діючи за попередньою змовою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли ззаду до ОСОБА_8 та, з метою придушення його волі до супротиву їх спільним протиправним діям, нанесли йому один удар рукою по голові, від чого ОСОБА_8 впав на землю. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали наносити ОСОБА_8 удари ногами по тулубу та голові (не більше 10 ударів). Таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосували до ОСОБА_8 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, чим придушили волю останнього до супротиву їх спільним протиправним діям. Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, спираючись на підтримку одне одного, скориставшись тим, що внаслідок їх спільних протиправних дій, які виразились у застосуванні до ОСОБА_8 насильства, останній не міг чинити опір їх протиправним діям, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витягли з кишеней потерпілого належні останньому гроші у сумі 45 грн. та мобільний телефон Nomi i281+ Black IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли у невстановленому напрямку. Таким чином вони довели свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Діючи повторно, 08.06.2020 приблизно о 03.20 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) раніше знайомі між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували біля буд.17 по вул.Глаголєва у м.Кам`янському. В цей момент біля зазначеного будинку також знаходився незнайомий їм ОСОБА_10 . В цей момент у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із застосуванням насильства. викрадення у ОСОБА_10 будь-якого майна майна, яке могло знаходитись при ньому та мати будь-яку майнову цінність. З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили у попередню змову.

08.06.2020 приблизно о 03.20 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи біля буд.17 по вул.Глаголєва у м.Кам`янському та реалізуючи свій спільний протиправний умисел, спираючись на підтримку одне одного, усвідомлюючи, що своїми діями вони вчиняють протиправне, поза волею власника вилучення чужого майна, а також усвідомлюючи відкритий характер свого діяння, діючи за попередньою змовою ОСОБА_7 підійшов ззаду до ОСОБА_10 та схопивши останнього за плечі, силою повалив на землю. Після цього, з метою придушення його волі до супротиву їх спільним протиправним діям, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали наносити ОСОБА_10 удари ногами по голові (не більше 10 ударів). Таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосували до ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, чим придушили волю останнього до супротиву їх спільним протиправним діям. Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, спираючись на підтримку одне одного, скориставшись тим, що внаслідок їх спільних протиправних дій, які виразились у застосуванні до ОСОБА_10 насильства, останній не міг чинити опір їх протиправним діям, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витягли з кишеней потерпілого належні останньому гроші у сумі 100 грн. та мобільний телефон Huawei P Smart (FIG-LX1) 3 GB / 32 GB ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли у невстановленому напрямку. Таким чином вони довели свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення середнього ступеню, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їхній сукупності.

ОСОБА_6 не працює, а тому не має законних джерел існування, у зв`язку з чим може в будь-який момент почати переховуватись від правосуддя з метою уникнення покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_6 , з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як те, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення вже не вперше, свідчить про те, що останній не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, порушує обов`язки, покладені на нього чинним законодавством, окрім того підозрюваний не має постійного місця роботи, що вказує на те, що підозрюваний у подальшому буде порушувати покладені на нього обов`язки, в тому числі й обов`язки, покладені на нього нормами КПК України та судом, що вказує на те, що він може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення;

2)незаконно впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадження, так як підозрюваний знайомий із іншим підозрюваним, перебуває із ним у товариських стосунках, що надасть йому можливість на вчинення впливу на них для зміни свідками їх показань з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення;

3)вчините інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний вчинив вже не вперше вчинив тяжке кримінальне правопорушення майнової спрямованості, при цьому не маючи постійного місця роботи та заробітку, що вказує на те, що підозрюваний у подальшому буде вчинювати аналогічні кримінальні правопорушення з метою заробітку коштів.

На підтвердження підозри ОСОБА_6 обґрунтована та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показанням потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , протоколами огляду предметів - мобільних телефонів, а також протоколами пред`явлення осіб для впізнання), а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Прокурор та слідчий зазначили, що до підозрюваного необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме тримання під вартою, враховуючи особу підозрюваного, який вчинив злочин в період іспитового строку, та який є схильним до вчинення кримінальних правопорушень та неможливість у законний спосіб забезпечити своє майнове становище, не маючи офіційного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим позбавленням волі.

В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , підтримав клопотання у повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_6 є особою раніше засудженою, не зробивши висновків для себе вчинив новий злочин. Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працює, доходу не має, не має постійного місця проживання, а тому заявлені ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням можливого покарання за злочин вчинений також під час іспитового строку, обґрунтовують ризик можливого ухилення підозрюваного від слідчого, прокурора та суду, та дають підстави стверджувати що ризики впливу на потерпілого, дані якого йому відомі та свідків, з якими підозрюваний знайомий з метою ухилення від покарання, є реальними, як і можливість скоєння нового кримінального злочину. А тому єдиним можливим запобіжним заходом, який унеможливить підозрюваного продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові злочини, перешкодить впливу на потерпілого та свідків, та не дозволить ухилитися від органу досудового слідства, та суду, є тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як підозра у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованою, та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовані, з врахуванням особи підозрюваного, його ставлення до скоєного, спосіб життя та заробітку, відсутності осіб на утримані, сталих соціальних зв`язків, відсутність бажання виправлення та припинення асоціального способу життя.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання зазначив, що він не оспорює факти викладені у клопотанні, але просить у задоволені клопотання відмовити, так як він згоден відшкодувати шкоду потерпілим, а злочини вчинив бо був у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_5 , враховуючи позицію підзахисного, вважав, що доцільним буде запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, так як підозрюваний працює неофіційно, зможе відшкодувати шкоду потерпілим, не ухилявся від слідства.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 09.06.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч.2 ст.186 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч.2 ст.186 КК України, а саме протоколів допиту потерпілих, свідків, протоколів огляду предметів, протоколу пред`явлення потерпілим осіб на фотознімках, згідно до яких потерпілі і ОСОБА_10 і ОСОБА_8 впізнали ОСОБА_6 як особу яка вчинила щодо них злочинні дії.

Фактичні данні щодо обставин що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, ОСОБА_6 .

При прийнятті рішення щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному як позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що у нього немає осіб на утриманні, не має офіційного місця реєстрації та роботи, що підозрюваний має незняті та непогашені судимості в передбаченому законом порядку за корисні злочини, не має стійких соціальних зв`язків, а тому заявлені ризики є обґрунтованими.

А тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, підтверджені ризики передбачені п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Посилання захисника підозрюваного на дотримання підозрюваним процесуальної поведінки, не нівелюють фактів викладених у підозрі ОСОБА_6 у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, який є тяжким, крім того з боку захисту будь-яких доказів на підтвердження наявності осіб які б мали можливість і бажали утримувати ОСОБА_6 під час його знаходження у заявленому стороною захисту домашньому арешту не наведено, а тому таку позицію захисту слідчий суддя сприймає критично, оскільки ризики заявлені стороною слідства повністю підтверджені в ході судового розгляду, стороною захисту не спростовані, а тому оцінюючи у сукупності всі фактичні данні встановлено та підтверджено ризики передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України а тому жодних фактичних даних які перешкоджають застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ході судового розгляду не встановлено.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 2 ст. 186 КК України, так як особа підозрюється у вчинені злочину із застосуванням насильства до потерпілої особи, а тому застава встановленню не підлягає.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 207, 211 КПК України, -
постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою визначити до 05 серпня 2020 року, включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1