Справа № 169/154/19
Провадження № 1-кп/169/26/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання в смт Турійськ Волинської області обвинувальний акт, що надійшов від Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Марковичі Горохівського району Волинської області, жительки: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, пенсіонерки, одруженої, несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона, ввівши в оману службових осіб Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області, незаконно отримала у власність земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Так, вона, достовірно знаючи, що відповідно до частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, отримавши земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.0665 га, кадастровий номер :01:001:6273, що розташована в с. Маяки Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, тобто, фактично використавши своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, в подальшому, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння земельною ділянкою шляхом обману, який виразився у неповідомленні Соловичівській сільській раді Турійського району Волинської області про вищевказаний факт, що суттєво вплинуло б на рішення сільської ради, оскільки володіючи такою інформацією, сільська рада відмовила б у передачі у власність земельної ділянки на підставі частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України, 04 грудня 2014 року подала до Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області заяву, в якій просила затвердити проект землеустрою та передати у власність земельну ділянку площею 0.0309 га, кадастровий номер :04:001:0931, що в с. Соловичі, урочище «Фазенда». Після чого, отримавши позитивне рішення Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 04 грудня 2014 року № 41/3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на

заволодіння земельною ділянкою, звернулася до реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області, де державним реєстратором 17 серпня 2015 року за № 10824759 було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Таким чином, отримавши незаконно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0309 га з кадастровим номером :04:001:0931, ОСОБА_4 заподіяла майнову шкоду Соловичівській сільській раді Турійського району Волинської області на суму 55 000 гривень, відповідно до ринкової вартості вказаної земельної ділянки.

Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 подала письмове клопотання, у якому просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності .

Представник потерпілого Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явився, однак, подав адресовану суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, так як заподіяна діями обвинуваченої майнова шкода повністю відшкодована, земельна ділянка повернута сільській раді. Просив підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні проводити за його відсутності.

На думку прокурора, в цьому випадку є всі підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, оскільки з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, вже минуло три роки, перебіг давності не зупинявся і не переривався та впродовж цього строку ОСОБА_4 не ухилилася від досудового розслідування і суду та не вчинила нового злочину.

Так, відповідно до пункту другого частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами четвертим восьмим, десятим частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Згідно із пунктом першим частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як видно з частини першої статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом частини третьої статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Санкцією частини першої статті 190 КК України за заволодіння чужим майном шляхом обману передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно частини другої статті 12 КК України злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 49 КК України, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або

позбавлення волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

За змістом частин другої і третьої статті 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду, та переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Згідно із пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у статті 49 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого частиною четвертою статті 49 КК.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі пункту другого частини першої статті 49 КК України, а кримінальне провадження закрити, так як з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, вже минуло три роки, перебіг давності не зупинявся і не переривався та впродовж цього строку ОСОБА_4 не ухилилася від досудового розслідування і суду та не вчинила нового злочину.

Керуючись статтями 44, 49 КК України, статтями 284, 285, 286, 288, 314 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000060 від 31 жовтня 2018 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, закрити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий