КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 24 грудня 2019 року, апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянин України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 години до 07.00 години наступної доби, до 27 січня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.
На переконання прокурора застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 не спроможний забезпечити його належну процесуальну поведінку повною мірою, оскільки існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, що свідчить про ступінь суспільної небезпечності даної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, враховуючи, що майбутнє покарання за зазначені злочини підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, враховуючи те, що підозрюваному достеменно відомо їх адреси проживання. В даному випадку інтереси безпеки суспільства та окремих учасників провадження, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до свободи особистості. Також, існує ризик знищення та/або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування також здійснюється за сукупністю злочинів і на даний час не вилучені усі документи, що мають значення для даного провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи підозрюваного та його захисника щодо необхідності залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 25 жовтня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000685, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.
27 листопада 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у підбурюванні на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, та закінченому замаху на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненого у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України

Наступного дня слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці.
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 28 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зважаючи на те, що слідчим та прокурором не наведено обставин, які б свідчили про існування ризику ухилення підозрюваного від слідства та суду, а також недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого ст. 183 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Згаданий суд по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, як уважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки слідчим та прокурором не доведено наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, і те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти ризикам зазначеним у клопотанні слідчого,не спростовують такий висновок слідчого судді і доводи викладенні в апеляційній скарзі прокурора, у зв`язку з чим відносно підозрюваного цілком можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.
Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається та встановлено слідчим суддею, що підозрюваний раніше не судимий, зареєстрований, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, враховуючи усі обставини провадження у їх сукупності, необхідності обмеження права ОСОБА_6 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, - без змін, оскільки, як уважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів судового провадженні не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 403, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/6885/2019 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1