Справа №1-5/14
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про розгляд клопотання в порядку

ст. ст. 263, 281 КПК України (в редакції 1960 р.)

19.05.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - державного обвинувача ОСОБА_3 ,
підсудних ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 162; ч. 2 ст. 189; ч. 3 ст. 364; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 162; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 365; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України; ОСОБА_5 ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162; ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 189; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 307; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 365; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 162; ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 189; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 307; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 365; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України; ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 162; ч. 2 ст. 189; ч. 3 ст. 364; ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 162; ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 189; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 307; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 365; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 162; ч. 2 ст. 189; ч. 3 ст. 364; ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 162; ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України; ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 307; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 364; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України; ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189; ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 364; ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 365 КК України; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 162; ч. 2 ст. 365 КК України; ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 364 КК України та ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15
14.05.2020 р. підсудні ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (за виключенням ОСОБА_11 ) звернулися до суду з клопотанням у порядку ст. ст. 263, 281 КПК України (в редакції 1960 р.) щодо направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.
Підставою для направлення справи на додаткове розслідування підсудні вважають те, що на досудовому слідстві було неповно та неправильно встановлено усі обставини справи, а тому дії підсудних та інших осіб, причетних до скоєння злочину, кваліфіковані невірно, необьєктивно.
Підсудні ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (за виключенням ОСОБА_11 ) підтримали заявлене клопотання.
Державний обвинувач ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення вказаного клопотання як необгрунтоване.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання встановив.
Згідно Постанови пленуму Верховного суду № 2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», а саме п. 8 передбачено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України в редакції 1960 р. не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).
Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.
За змістом статей 246 та 281 КПК України в редакції 1960 р., повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду можливе як за клопотаннями учасників процесу, так і з ініціативи суду.
Так, у клопотанні підсудних зазначається та не заперечується факт того, що на даний час судом досліджено лише два епізоди злочинної діяльності (розпочато дослідження третього). Зазначається, що встановлення під час досудового розслідування та судового розгляду справи можливої причетності до вчинення злочинів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , відповідно не притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності у рамках даної кримінальної справи, є підставою для направлення справи до ДБР для проведення досудового розслідування.
Суд вважає, що вказане твердження підсудних, щодо необхідності направлення справи до ДБР для проведення досудового розслідування з підстав не притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності у рамках даної кримінальної справи, є необьєктивним, не відповідає вимогам чинного законодавства.
Так, у відповідності до ст. 275 КПК України (1960 р), розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення.
При цьому, тією ж Постановою Пленуму Верховного суду № 2 від 11.02.2005 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», п. 10 передбачено, що є неприпустимим повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів.
За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч. 4 ст. 327 КПК України (в ред. 1960 р.) виправдувальний вирок.
Відповідно до ст. 281 КПК України суд не вправі в постанові про повернення справи на додаткове розслідування вирішувати наперед питання про формулювання та обсяг обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, про що зазначено у клопотанні підсудних, які вважають, що справа повинна бути направлена з цих підстав до Державного бюро розслідувань.
На думку суду підсудними необьєктивно тлумачиться положення п.12. Постанови пленуму Верховного суду № 2, що підстави для повернення справи на додаткове розслідування можуть виникнути на будь-якій стадії судового розгляду: зокрема і під час судового слідства.
У даному випадку, враховуючи те, що у справі переважна більшість епізодів не досліджена під час судового слідства, по інкримінованим злочинам не допитані підсудні, потерпілі, свідки, не досліджені письмові матеріали справи, а тому позиція підсудних про неповноту або неправильність досудового слідства є передчасною.
Керуючись ст. ст. 273, 276, 281 КПК України (1960), суд -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання підсудних ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (за виключенням ОСОБА_11 в порядку ст. ст. 263, 281 КПК України (в редакції 1960 р.) щодо направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, залишити без задоволення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1