ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1819/19 Справа № 202/6064/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ПК WINTERSILL - адвоката ОСОБА_6 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000676 від 23.08.2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2019 року було частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області про арешт майна та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,3763 га, кадастровий номер :06:110:0001, реєстраційний номер 101; - комплекс будівель та споруд (прохідна, Б-1 площею 12 кв.м. та кіоск трансформаторний, Д площею 30,2 кв.м.) реєстраційний номер 000, які розташовані за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б., заборонено будь-яким способом розпоряджатися вказаним майном.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, необхідно частково задовольнити клопотання слідчого в частині заборони будь-яким способом розпоряджатися ним. Вимоги ж в частині заборони використовувати майно, не підлягають задоволенню, як не співрозмірне обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження представник ПК WINTERSILL - адвоката ОСОБА_6 зазначає, що ПК WINTERSILL не було запрошено в судове засідання під час розгляду клопотання слідчого, оскаржувану ухвалу не отримували, про її існування дізнались випадково.
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції керувався неналежними та недопустимими доказами, висновок суду ґрунтувався виключно на перекручених та недостовірних фактах щодо обставин справи.
Прокурор та представник ПК WINTERSILL - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про місце час та дату слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, копію оскаржуваної ухвали представнику ПК WINTERSILL - адвокату ОСОБА_6 не вручено, тоді як подано апеляційну скаргу 16.12.2019, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000676 від 16.12.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 року по справі № 904/4976/16 ТОВ «Український готельний менеджмент» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2019 року припинено повноваження ліквідатора ТОВ «Український готельний менеджмент» ОСОБА_7 , призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_8 (свідоцтво № 1885 від 21.12.2018р.).

В межах виконання обов`язків ліквідатора ТОВ «Український готельний менеджмент» було встановлено зі скарги ТОВ «ПРОФІТ ІНФОРМ» на дії ліквідатора ТОВ «Український готельний менеджмент», що майно підприємства-банкрута в результаті вчинення злочинних дій було зареєстровано за іншою юридичною особою, а саме за ТОВ «ПРОФІТ ІНФОРМ».

Так, 01.03.2008 року ТОВ «Український готельний менеджмент» придбано у ТОВ «Промислові енергетичні системи» комплекс будівель та споруд, що розташовані за адресою м.Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б.

30.08.2009 року ТОВ «Український готельний менеджмент» придбано у ТОВ «Промислові енергетичні системи» земельну ділянку кадастровий номер :06:110:0001, площею 0,3763га, яка розташована за адресою м. Дніпро, пл.Островського Миколи 1-Б.

02.02.2012 року між ТОВ «Український готельний менеджмент» та ПП «Сістемтелеком» було укладено договір про припинення зобов`язання переданням відступного. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_9 .

03.02.2012 року на виконання вищевказаного договору між ТОВ «Український готельний менеджмент» та ПП «Сістемтелеком» укладено акт прийому - передачі нерухомого майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер :06:110:0001, площею 0,3763 га, яка розташована за адресою м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б, а також комплексу будівель та споруд: прохідна літ. Б-1 прощею 12 кв.м. та кіоск трансформаторний літ. Д площею 30,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б.

При цьому, в межах розгляду кримінальної справи №2605/7851/12 було встановлено, що приватний нотаріус Київського міського округу ОСОБА_10 , яка є засудженою у даній кримінальній справі, була позбавлена можливістю володіти своєю печаткою приватного нотаріуса, оскільки печатку та її паспорт громадянки України у неї відібрав громадянин, що здійснював контроль над її нотаріальною діяльністю та весь час був присутній у неї в офісі та забирав весь її прибуток.

Таким чином, обставини, встановлені в межах кримінальної справи №2605/7851/12 свідчать про те, що на момент вчинення правочину (укладення договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 02.02.2012 року), приватний нотаріус ОСОБА_9 не володіла та не розпоряджалась самостійно своєю печаткою і, відповідно, не могла здійснити посвідчення договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 02.02.2012 року.

Слідчий у своєму клопотанні звертає увагу на те, що подальші реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна (земельної ділянки та комплексу будівель і споруд) ґрунтувались на можливо підроблених документах: договорі про припинення зобов`язання переданням відступного та акті прийому - передачі нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно (земельну ділянку та комплекс будівель та споруд) зареєстровано у квітні 2019 року за ПП «Сістемтелеком», на підставі договору про припинення зобов`язання переданням відступного та акту прийому - передачі нерухомого майна.

Так, 10.04.2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_11 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 03.02.2012 року та Договору про припинення зобов`язання переданням відступного, серія та номер: 236, ВРР 012401, від 02.02.2012 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , зареєстровано право власності на комплекс будівель та споруд: прохідна літ. Б-1 прощею 12 кв.м. та кіоск трансформаторний літ. Д площею 30,2 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :06:110:0001, площею 0,3763 га, які розташовані за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б за ПП «Сістемтелеком».

В подальшому, 16.05.2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 , на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу від 16.05.2019 року, укладеного між ПП «Сістемтелеком» та ТОВ «Профіт Інформ», зареєстровано право власності на комплекс будівель та споруд: прохідна літ. Б-1 прощею 12 кв.м. та кіоск трансформаторний літ. Д площею 30,2 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :06:110:0001, площею 0,3763 га які розташовані за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б за ТОВ «Профіт Інформ».

10.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , на підставі договору іпотеки, серія та номер: 902, виданий 10.06.2019 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , зареєстровано обтяження речового права, іпотеки на нерухоме майно, а саме комплекс будівель та споруд: прохідна літ. Б-1 прощею 12 кв.м. та кіоск трансформаторний літ. Д площею 30,2 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :06:110:0001, площею 0,3763 га які розташовані за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи, 1-Б.

Відомості про основне зобов`язання: Строк виконання основного зобов`язання: 10.06.2020 року, розмір основного зобов`язання: 800000,00 гривня, правочин, в якому встановлено основне зобов`язання: договір позики, серія та номер: 901, виданий 10.06.2019 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

Розмір збитків, які було нанесено ТОВ «Український готельний менеджмент», складається з вартості привласненого незаконним шляхом майна, яка визначена на підставі звітів про оцінку майна: вартість нерухомого та рухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пл.Островського Миколи 1-Б приблизно складає 113 313,00грн.;вартість земельної ділянки з кадастровим номером :06:110:0001, площею 0,3763 га, яка розташована за адресою м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б, приблизно становить 3 105 500,00 грн.

27.08.2019 року, земельна ділянка та нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б визнано речовим доказам в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетрвоська від 05.09.2019 року частково задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на нерухоме майно вказане у клопотанні

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речового доказу та необхідності проведення слідчих дій.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя при накладенні арешту на об`єкти нерухомого майна, обґрунтовуючи підстави і мету накладення такого арешту, посилався на необхідність збереження речових доказів та необхідність проведення слідчих дій.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування постановою від 27.08.2019 року визнано речовим доказом земельна ділянка та нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б, прокурором у клопотанні не доведено таку мету арешту майна, як збереження речових доказів.

Як клопотання прокурора, так і постанова слідчого від 27.08.2019 року про визнання майна речовим доказом містять лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення та виклад дослівного змісту ч. 1 ст. 98 КПК України, без обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України земельна ділянка та нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б визнано речовими доказами.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на земельну ділянку та нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Крім того, ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не зазначено які саме слідчі дії необхідно провести.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені під час апеляційного розгляду обставини свідчать про недоведеність на цьому етапі кримінального провадження необхідності у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ПК WINTERSILL - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000676 від 23.08.2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області про арешт земельної ділянки площею 0,3763 га, кадастровий номер :06:110:0001, реєстраційний номер 101; - комплексу будівель та споруд (прохідна, Б-1 площею 12 кв.м. та кіоск трансформаторний, Д площею 30,2 кв.м.) реєстраційний номер 000, які розташовані за адресою: м. Дніпро, пл. Островського Миколи 1-Б. у кримінальному провадженні № 0000676 від 23.08.2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: