Справа № 466/51/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в

складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК №30 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лопатин Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше судимого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

вироком Апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2007 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч.2 ст. 115, п.9 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357, ст. 70, ст. 71 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного суду України від 08.04.2008 вирок Апеляційного суду Львівської області від 17.12.2007 змінено, виключено кваліфікацію дій за п.9 ч.2 ст. 115 КК України, у решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 14 лютого 2007 року по 08 квітня 2008 року.

Початок строку покарання 14 лютого 2007 року, кінець строку покарання 20 грудня 2020 року.

Адміністрація державної установи »Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він відбув 3/4 частини призначеного покарання та встановлений порядок відбування покарання не порушував.

Перевіривши представлені матеріли, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , які підтримали клопотання, представника державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)», яка підтримала клопотання та висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні клопотання, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Перебуваючи під вартою у Львівському слідчому ізоляторі з 26 лютого 2007 року ОСОБА_5 допустив сім порушень вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією слідчого ізолятора не заохочувався.

Перебуваючи у державній установі «Сокальська виправна колонія (№47)» з 25 червня 2008, ОСОБА_5 допустив сім порушень вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи одинадцять разів заохочувався.

У державну установу «Личаківська виправна колонія (№48)» ОСОБА_5 прибув 20 липня 2016 року. За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи три рази заохочувався.

У державну установу «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_5 прибув 20 грудня 2017 року. По прибутті працевлаштований не був, однак залучався до робіт по благоустрою установи. На даний час на добровільних засадах виконує обов`язки старшого днювального відділення №9. За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи шість разів заохочувався.

Рішенням адміністративної комісії Сокальської виправної колонії №47 від 19 серпня 2014 року ОСОБА_5 визнаний таким, що не стає на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 100, 101 КВК України.

Рішенням адміністративної комісії Сокальської виправної колонії №47 від 19 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнаний таким, що не стає на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. 82 КК України.

Рішенням адміністративної комісії Львівської виправної колонії №48 від 06 квітня 2017 року ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст. 81 КК України.

Рішенням адміністративної комісії Львівської виправної колонії №48 від 20 квітня 2017 року ОСОБА_5 визнаний таким, що став на шлях виправлення та заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. 82 КК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року ОСОБА_5 в застосуванні ст. 82 КК України було відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2018 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, ОСОБА_5 в застосуванні ст. 82 КК України було відмовлено.

Згідно з ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що у ОСОБА_5 це вже шоста судимість, раніше до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням,також він був звільнений 21 лютого 1996 року згідно з Законом України «Про амністію» від 26.06.1997, після умовно дострокового звільнення із місць позбавлення волі під час невідбутої частини покарання вчинив новий злочин. Після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний особливо тяжкий злочин, за який засуджений по даній справі.

Наявність у засудженого ОСОБА_5 двадцяти заохочень, на думку суду, не свідчать про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Суд вважає, що адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради не надали достатніх доказів того, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1