Справа №295/2956/20
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
11.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3
слідчого Житомирського ВП ОСОБА_4
захисника- адвоката ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000588 від 14.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ :
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14.04.2020 року.
В клопотанні слідчий вказав, що 14.02.2020 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_6 перебувала у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де у неї на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт із співмешканцем ОСОБА_8 .
В ході конфлікту ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , перебуваючи напроти останнього, утримуючи в правій руці предмет, зовні схожий на ніж, умисно нанесла один удар в грудну клітину потерпілого, і таким самим чином вбила його.
Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_6 умисно заподіяла ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани грудної клітки зліва.
15.02.2020 року ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
17.02.2020 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира підозрюваній ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, а саме до 13.03.2020 року (включно).
В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років; підозрювана не є особою похилого віку або такою, що потребує лікування; не має постійного місця роботи; за місцем проживання характеризується негативно зловживає спиртними напоями; на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має; неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за насильницькі злочини. Всі ці доводи, на думку слідчого, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого чи перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки чи несвоєчасної явки для проведення слідчих ( розшукових) дій або іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий зазначив, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 13.03.2020 року, проте до вказаного строку внаслідок складності провадження закінчити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки на даний час триває проведення тридцяти судових експертиз, є необхідність в допиті малолітнього свідка та проведення слідчого експерименту за участі підозрюваної.
Беручи до уваги викладене, слідчий в клопотанні вказує, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню указаних ризиків, а тому просив продовжити строк дії попереднього запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задоволити. Пояснив, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики, які були заявлені, не зменшились, досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено через його складність та об`єм доказів, які повинні бути зібрані.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане клопотання. Пояснив, що в ході проведення досудового розслідування призначені необхідні судові експертизи, які на даний час знаходяться на виконанні. З метою забезпечення повного та об`єктивного досудового розслідування в кримінальному провадженні є потреба в допиті малолітнього свідка та проведенні слідчого експерименту, вважає, що вказані обставини виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою .
Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні просила застосувати щодо неї більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно його підзахисної. Вважає клопотання слідчого немотивованим, неаргументованим, таким, що не відповідає вимогам КПК України та суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не містить будь-якого обгрунтування наявності заявлених ризиків, в клопотанні зазначені ризики, які навіть не були заявлені під час обрання запобіжного заходу. Пояснив, що протягом строку тримання ОСОБА_9 під вартою жодного разу ні до нього, ні до підзахисної не звертався слідчий з пропозицією провести слідчий експеримент, на необхідність проведення якого посилається слідчий в клопотанні, як на підставу, яка перешкоджала своєчасно завершити досудове розслідування, підозрювана ОСОБА_9 жодного разу не відмовлялась від проведення будь-яких слідчих дій з її участю. Вважає, що подальше тримання ОСОБА_9 під вартою є невиправданим. Свідки та потерпілий в кримінальному провадженні вже допитані, що підтвердив слідчий, а відтак такий ризик відсутній. Зауважив, що дійсно ОСОБА_9 раніше хоч і притягувалась до кримінальної відповідальності, але на даний час вважається не судимою, до неї раніше не застосовувались запобіжні заходи і вона не ухилялась від органу досудового розслідування. Просив застосувати щодо підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваної, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000588, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2020 року до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, а саме до 10-00 год., 13.03.2020 року.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КПК України, підтверджено наявність ризиків, що підозрювана може незаконно впливати на свідків, потерпілого в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. На час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя дійшла висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим ризикам і тримання ОСОБА_9 під вартою на такій стадії досудового розслідування є виправданим.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з прав людини (далі за текстом Конвенції) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. В пункті 3 цієї ж статті передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Європейський суд з прав людини неодноразо за наслідками розгляду справ заявників проти України констатував порушення пункту 3 статті 5 Конвенції з прав людини під час розгляду клопотань про продовження строку тримання під вартою, зокрема, у справах, "Єлоєв проти України", "Харченко проти України", "Ігнатов проти України".
У рішенні від 15.12.2016 року по справі "Ігнатов проти України" Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 1 статті 5 Конвенції у зв`язку з відсутністю в ухвалі районного суду від 01 жовтня 2013 року будь-якого обґрунтування для продовження строку тримання заявника під вартою.

В рішенні ЄСПЛ "Харченко проти України" від 10.02.2011 року вказано, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Надалі прокурори і суди, продовжуючи строк тримання заявника під вартою, не наводили підстави своїх рішень, а лише посилалися на відповідність раніше обраного запобіжного заходу. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. справу "Єлоєв проти України", п. 60). Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (п. 80 Рішення).
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що 30.01.2020 року у пілотному рішенні "Сукачов проти України" ЄСПЛ вказав на заходи загального характеру, які Україна має вжити протягом 18 місяців. Так у п.147 даного рішення зазначено, що проблема переповненості протягом попереднього ув`язнення тісно пов`язана з іншою проблемою, яка часто виявляється у рішеннях проти України стосовно скарг відповідно до статті 5, а саме, надмірною тривалістю попереднього ув`язнення. Зокрема, він неодноразово визнавав порушення статті 5 § 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю належного виправдання як для коротких, так і для довгих періодів попереднього ув`язнення в Україні (див., наприклад, Kharchenko v. Ukraine, no. 40107/02, § 99, 10 лютого 2011; Komarova v. Ukraine, № 13371/06, §§ 77-81, 16 травня 2013; Osakovskiy v. Ukraine, № 13406/06, §§ 82-85, 17 липня 2014; Yaroshovets and Others v. Ukraine, №№ 74820/10 та 4 інших, §§ 123-28, 3 грудня 2015; Ignatov v. Ukraine, № 40583/15, §§ 40-42, 15 грудня 2016; Zherdev v. Ukraine, № 34015/07, §§ 121-24, 27 квітня 2017; Makarenko v. Ukraine, № 622/11, §§ 91-94, 30 січня 2018; та Krivolapov v. Ukraine, № 5406/07, §§ 106-08, 2 жовтня 2018).
На сьогодні Суд визнав порушення статті 5 § 3 Конвенції у більш ніж дев`яноста справах проти України.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
В пункті 17 вказаного листа міститься роз`яснення, що слідчому судді необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
У клопотанні про продовження тримання обов`язково повинно бути зазначено: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Розгляд такого клопотання здійснюється у порядку ст. 200 КПК.
Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Дослідивши зміст клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчий суддя вважає, що в ньому абсолютно відсутній виклад обставин та їх обгрунтування, які свідчать, що ризики, які були заявлені при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, не зменшились, відсутні і доводи, які б вказували на те, що з`явились нові ризики, які попередньо не були заявлені. Відсутнє обгрунтування неможливості застосування щодо підозрюваної альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Так, при обранні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою було доведено наявність ризику, що підозрювана може впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні. Разом з тим, як пояснив слідчий в судовому засіданні, протягом періоду перебування підозрюваної під вартою з 14.02.2020 року, жодного разу не було проведено додаткового допиту потерпілого. До клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу долучено копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 , складеного 14.02.2020 року, тобто в день, коли відбулась подія кримінального правопорушення. До клопотання слідчий долучив також копію протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 15.02.2020 року, який також був допитаний одразу після вчинення кримінального правопорушення. Слідчий зазначив, що інші допити свідка та потерпілого не проводились, оскільки відсутня потреба. За словами слідчого, покази потерпілого та свідка лише підтверджують факт події вчинення кримінального правопорушення, які особисто не були очевидцями події. Будь-які інші обставини злочину показами даних осіб не підтверджуються. А відтак слідчий суддя приходить до переконання, що заявлений прокурором ризик, що підозрювана може незаконно впливати на свідка чи потерпілого не підтверджується на даній стадії досудового розслідування.
Прокурор зазначив, що досудове розслідування не може бути завершено у строк до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, оскільки під час досудового розслідування є потреба в допиті малолітнього свідка та у проведенні слідчого експерименту.
Разом з тим, ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не наведено аргументованих доводів, які б свідчили про те, що існували об`єктивні перешкоди в проведенні зазначених слідчих дій протягом строку перебування підозрюваної під вартою. В судовому засіданні слідчий пояснив, що в ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, яке триває вже протягом місяця, в цей час підозрювана утримується під вартою, були призначені експертизи, які направлені до виконання, і були опитані мешканці будинку, в якому сталась подія. Будь-які інші слідчі дії у кримінальному провадженні не проводились у зв`язку з завантаженістю органу досудового розслідування, як пояснив слідчий в судовому засіданні.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання не доведені обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_6 під вартою. Фактично єдиними доводами, на які посилається прокурор, щодо необхідності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, є обгрунтованість підозри та тяжкість вчиненого злочину. На переконання слідчого судді вказані обставини не є безумовною підставою для продовження тримання ОСОБА_6 під вартою. Запобіжний захід за своїм змістом не є мірою відповідальності за можливе вчинення кримінального правопорушення. На даній стадії будь-яка особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде встановлено вироком суду, а відтак обмеження права на свободу та особисту недоторканість, в тому числі тримання під вартою, має застосувуватись у виняткових випадках за наявності для того обгрунтованих та беззаперечних підстав.
З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, відсутність переконливих доводів сторони обвинувачення щодо виправдання подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваної запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - домашній арешт із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово без застосування електронних засобів контролю.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрювану обов`язки, передбачені п.п. 1, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_9 обов`язки, в тому числі уникнення від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні, зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти доведеному ризику, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України слідчий суддя покладає на уповноважених працівників органів Національної поліції обов`язок доставити підозрювану ОСОБА_6 до зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 ,де звільнити останню з-під варти.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 196, 197, 200, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволити частково.

Відмовити в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово місце зареєстрованого проживання за адресою АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування на 36 днів до 15.04.2020 року (включно).
Покласти на підозрювану ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2. уникати від спілкування зі свідками чи потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали до 15.04.2020 року.

По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрювану ОСОБА_6 до зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 ,де звільнити останню з-під варти.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1