Справа № 645/1162/19
Провадження №1-кп/645/509/19
УХ В А Л А
іменем України

26 грудня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі колегії: Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.10.2019 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 27.12.2019 р.
У зв`язку з неможливістю закінчення судового розгляду до вказаного строку прокурор в судовому засіданні заявив про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на дані про особу обвинуваченого, які свідчать про продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який не зник та продовжує існувати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_7 в інкримінованому злочині та відсутність ризику, про який зазначив прокурор.
Обвинувачений в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував, клопотання адвоката підтримав та також просив змінити йому запобіжний захід нап більш м`який.
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним

заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Заслухавши думку всіх учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким. Обвинувачений не одружений, офіційно не працює. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, на який посилався прокурор, в матеріалах справи відсутні.
З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи неможливість проведення судового розгляду кримінального провадження у строк до 27.12.2019 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.02.2020 року.
Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, судова колегія вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,-

П о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 лютого 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: