Справа № 343/1480/17
Провадження № 11-кп/4808/177/20
Категорія ст. 356 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

представників

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Долинського районного суду від 20 грудня 2018 року, якою кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України (далі КК) закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, на підставі п.7 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2018 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК, внесене до ЄРДР за № 0000225 від 22.04.2017 року, закрито в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні самоправства, тобто в самовільному, всупереч встановленому законом порядку, привласненні чужого майна, що заподіяло значну шкоду інтересам власника, а саме в тому, що в травні 2015 року, будучи переконаним, що йому не виплачено кошти по цивільно-правових угодах, укладених між ним та ДП «Вигодське ЛГ», відповідно до яких обвинувачений протягом 2006-2011 років виконував роботи по заготівлі сіна та рубки чагарників в Людвиківському лісництві ДП «Вигодське ЛГ», в рахунок заборгованості по виплаті коштів по вказаних цивільно-правових угодах, забрав автомобіль марки «УАЗ 3303», державний номерний знак НОМЕР_1 , який ОСОБА_12 придбав у ОСОБА_13 , та відкрито зберігав у себе на подвір`ї, не приховуючи факту заволодіння транспортним засобом.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує, що самоправства не вчиняв і вироком суду його вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, не доведено.

Зокрема, зазначає, що в час його роботи у ДП «Вигодське ЛГ» з 2006 по 2016 роки лісничий ОСОБА_12 недоплатив йому 35 000 грн., оскільки останній підробляв документи та занижував розцінки. А тому, в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за 2013- 2014 роки, ОСОБА_12 надав йому свій автомобіль марки «УАЗ 3303», № НОМЕР_1 та документ на нього. З 2014 по 2017 роки він, працюючи в ДП «Вигодське ЛГ», користувався даним автомобілем, в тому числі і в робочих цілях, що можуть підтвердити працівники бригади, які з ним працювали у ДП «Вигодське ЛГ», а також про вказане у нього є відеодокази. Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги його клопотання про долучення доказів, а також його адвокати неналежним чином здійснювали його захист, що призвело до ухвалення оскаржуваного рішення.

Просить скасувати рішення Долинського районного суду від 20.12.2018 року та повернути йому автомобіль марки «УАЗ 3303», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також моральну та матеріальну шкоду.

Ухвалою колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду від 02 травня 2019 року АС обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнено частково.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 змінено в частині вирішення питання про долю речових доказів:

- скасовано накладений арешт на автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2017 року та повернуто автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_9 ..

На вказану ухвалу апеляційного суду потерпілим ОСОБА_13 було подано касаційну скаргу.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 11 лютого 2020 року, касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_13 задовольнено.

Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02.05.2019 року скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Верховний суд своє рішення мотивував тим, що суд, приймаючи таке рішення, залишив поза увагою, що відповідно до ч.4 ст. 174 КПК одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Згідно положень ч.9 ст. 100 КПК, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, ч.12 цієї статті передбачено, що спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства.

Далі, у рішенні Верховного суду зазначено, що апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу місцевого суду про закриття кримінального провадження, у якій скаржник зазначив, що не вчиняв інкримінованого йому злочину та просив повернути йому автомобіль, за наявності спору про належність речового доказу, усупереч вимогам КПК вирішив питання, що регулюється Цивільним кодексом України, зокрема про встановлення фактичного володіння майном, що могло бути вирішено лише в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, призначено новий судовий розгляд в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення представників потерпілих адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які заперечили проти поданої АС, просять ухвалу суду змінити та передати речовий доказ власнику; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти доводів АС обвинуваченого, просить ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і додані документи та обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно положень ч.2 ст. 439 КПК вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону при розгляді справи і постановленні ухвали суд першої інстанції не дотримався.

Згідно ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК підставою для скасування судового рішення є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити справедливий вирок.

Так, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції істотно порушені вказані вимоги кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_14 від 04 травня 2017 року було накладено арешт на автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_13 та перебуває в фактичному володінні у ОСОБА_12 , передавши його на відповідальне зберігання фактичному володільцю ОСОБА_12 без права розпорядження, передачі та відчуження.

Окрім цього, відповідно до матеріалів кримінального провадження 26.04.2017 року слідчий СВ Долинського ВП лейтенант поліції ОСОБА_15 звернувся в Долинський районний суд з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку в будинку, прилеглій до нього території та прилеглих до нього господарських будівлях по місцю проживання ОСОБА_9 , який по праву власності належить останньому та знаходиться по АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення автомобіля марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля марки «УАЗ 3303»

26.04.2017 року в ході розгляду вищевказаного клопотання слідчий суддя Долинського районного суду ОСОБА_14 виніс ухвалу №343/707/17 про надання дозволу на проведення обшуку в будинку, прилеглій до нього території та прилеглих до нього господарських будівлях по місцю проживання ОСОБА_9

28.04.2017 року в ході проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_9 було виявлено та вилучено автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , а відшукати свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля не представилось можливим.

В ході проведення досудового розслідування 28.04.2017 року автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000225 від 22.04.2017 року.

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_13 подав до місцевого суду письмову заяву про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК, в якій просив зазначене кримінальне провадження закрити.

На підставі вказаної заяви місцевий суд прийняв рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що місцевий суд, приймаючи таке рішення, залишив поза увагою, що відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Також слід зазначити і на те, що згідно вимог ч.9 ст. 100 КПК, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, п.12 цієї статті передбачено, що спір про належність речей, що підлягають поверненню , вирішується у поряду цивільного судочинства.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 ствердив, що він володів і користувався транспортним засобом маючи доручення від ОСОБА_12 та свідоцтво про право власності на даний автомобіль. Вважає себе невинуватим в інкримінованому злочині, а тому, суд першої інстанції повинен його виправдати, а не закрити провадження у справі.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, спочатку кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 було відкрито за ч.1 ст. 289 КК і відповідно обвинувальний акт за вказаною статтею був направлений до суду. В подальшому, в результаті судового розгляду прокурор прийшов до переконання про зміну вказаного обвинувачення, і 03.09.2018 року подав до суду новий обвинувальний акт із формулюванням зміненого обвинувачення, передбаченого ст. 356 КК.

При цьому, судом першої інстанції, при розгляді вказаного кримінального провадження не було звернуто увагу на це, та не надано в оскаржуваній ухвалі належної правової оцінки вказаному.

Таким чином, Долинський районний суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК є підставою для скасування ухвали і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК, призначаючи судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді з урахуванням позиції Верховного суду, врахувати вказані в ухвалі порушення, ретельно перевірити інші доводи, викладені в АС обвинуваченого, повно й об`єктивно дослідити всі докази і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5