пр. № 1-кп/759/489/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007647 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карелі (Грузія), громадянина Грузії, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого на території України згідно нотаріально завіреної заяви власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 , інші учасники потерпілий ОСОБА_8 , перекладачі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 27.10.2019 приблизно о 20 год. 00 хв. спільно із своїми знайомими перебували у кафе «Берізка», що розташоване на території торгового центру «Колібріс», за адресою: м. Київ, просп. Л.Курбаса, 8, де проводили дозвілля, вживаючи при цьому алкогольні напої. Далі, цього ж дня близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 разом із своїми товаришами вийшли з вказаного закладу та, підійшовши до кафе «Росинка», що за адресою: м. Київ, просп. Л.Курбаса, 8 почали розмовляти між собою. В цей час поряд з ними перебував ОСОБА_8 в колі іншої компанії. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину, в ході якої ОСОБА_4 впритул наблизився до ОСОБА_8 та, тримаючи у своїй правій руці невстановлений предмет типу заточки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчуваючи до ОСОБА_8 раптово виниклу особисту неприязнь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, умисно наніс один удар вказаним гострим предметом в область живота останнього, заподіявши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани в правій здухвинній ділянці, з рівними краями, довжиною біля 2 см, з рановим каналом, що відходить від неї паралельно та донизу, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина та ушкоджується тонка кишка на відстані 40 см та 50 см від ілео-цекального кута, крововилив в черевну порожнину (до 200 мл крові) проникаючого колото-різаного поранення живота справа, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя). З вказаним тілесним ушкодженням ОСОБА_8 було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні №17, а ОСОБА_4 втік з місця вчинення злочину, однак згодом був затриманий працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 27.10.2019 приблизно о 20 год. 00 хв. він разом із своїми знайомими відпочивав в кафе «Берізка», що розташоване на території торгового центру «Колібріс», що за адресою: м. Київ, просп. Л.Курбаса, 8, вони вживали алкоголь та спілкувались. Приблизно о 21 год. 30 хв. того ж дня вони вийшли із вказаного кафе та, пройшовши кілька метрів, зупинились біля кафе «Росинка», що на території того ж торгового центру та продовжили спілкування. Неподалік від них стояла інша компанія. У нього, зважаючи на дію алкоголю, та потерпілим, який був з іншою компанією, почався словесний конфлікт, який переріс у штовханину, під час якої він розлютився та вийняв «заточку», що була при ньому, та правою рукою наніс один удар в живіт потерпілого та втік із місця вчинення злочину.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю, кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України вірною, оскільки він умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення цього злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я - згідно медичної документації має ряд захворювань, сімейний стан, є громадянином Грузії, проте має постійне місце проживання на території України - згідно наданої захисником нотаріально завіреної заяви власників квартири, до кримінальної відповідальності притягується вперше, під наркологічним та психіатричним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди потерпілому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Одночасно суд враховує і те, що потерпілий ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого на час судового розгляду не має, просив призначити покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк, та надати можливість обвинуваченому працювати та здійснювати відшкодування йому-потерпілому моральної шкоди у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи те, що закон визначає принцип індивідуалізації покарання, а правова держава, вважаючи покарання передусім виправним, превентивним засобом, використовує не надмірні, а лише необхідні і зумовлені загальною метою заходи, а також з урахуванням даних про особу обвинуваченого, наведених вище, а також те, що обвинувачений більше п`яти місяців перебував в умовах попереднього ув`язнення, зробив відповідні висновки, думку потерпілого, суд вважає ефективним призначити покарання обвинуваченому за даний злочин в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі. При цьому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку суду, таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою обвинуваченого.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 , про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 20 962 (двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 25 коп., моральної шкоди у сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень, а також процесуальних витрат на надання правової допомоги у сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень, залишити без розгляду у зв`язку з відмовою від нього потерпілого.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції Українискасувати та звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 , про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 20 962 (двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 25 коп., моральної шкоди у сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень , а також процесуальних витрат на надання правової допомоги у сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень, залишити без розгляду у зв`язку з відмовою від нього потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1619 (одну тисячу шістсот дев`ятнадцять) гривень 10 коп. витрат за проведення експертизи № 042-2286-2019 від 20.11.2019.

Речові докази: набір ножів чорного кольору в кількості п`ять штук, ніж сріблястого кольору з металевою рукояткою, ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, ніж з пластмасовою рукояткою бірюзового кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, повернути належному володільцеві.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1