Справа № 171/1881/19
У х в а л а
іменем України

17 січня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000520, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2017 року, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.1971 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0218, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.03.2010, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Рішенням Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області № 760-34 (V) від 21.05.2010 на підставі звернення ОСОБА_5 прийнято рішення про надання дозволу на зміну функціонального призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування житлового будинку господарчих будівель та споруд по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2500 га. Рішенням Виконкому Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області № 128 від 11.12.2012 житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 46-ДК/47/АО/10/01/-17 від 07.07.2017 земельна ділянка, кадастровий номер :03:003:0218, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський р-н, с. Мар`янське, вул. Дніпровська (Будьонного), 8А, знаходиться на березі Каховського водосховища, що передбачає розробку землевпорядної документації щодо встановлення водоохоронної зони, прибережної захисної смуги та відповідних обмежень у використанні земельної ділянки.

Згідно із ст.ст.60,61 Земельного кодексу України, ст.ст.88,89 Водного кодексу України, уздовж річок з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною 100 метрів для великих річок, водосховищ на них та озер, на яких заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Так, ОСОБА_5 в період часу, приблизно з 2010 року по вересень 2019 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, будучи достовірно обізнаним про те, що земельна ділянка розміщена впритул до земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0218, площею 0,0723 га, та земельні ділянки розміщені поблизу земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0218 на березі Каховського водосховища, площею 0,0060 га, та земельна ділянка, площею 0,0025 га, не надані у власність чи користування для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, а також належать до водного фонду та знаходяться у водоохоронній зоні Каховського водосховища, діючи всупереч вимогам ст.ст.60,61,112,116-126 Земельного кодексу України, ст.89 Водного кодексу України, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування та державної реєстрації набуття необхідних та достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, без розробки землевпорядної документації щодо встановлення водоохоронної зони, прибережної захисної смуги та відповідних обмежень у використанні земельної ділянки, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно зайняв впритул до земельної ділянки кадастровим номером :03:003:0218 суміжну земельну ділянку, площею 0,0723 га, не надану у власність чи користування для будівництва та обслуговування житлового будинку на якій самовільно здійснив будівництво споруди - бетонного паркану, а також земельну ділянку, площею 0,0060 га, на якій самовільно здійснив будівництво споруди - пірсу та земельну ділянку, площею 0,0025 га, на якій самовільно здійснив будівництво споруди - причалу, які належать до водного фонду та знаходяться у водоохоронній зоні Каховського водосховища, при цьому достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки у встановленому порядку не надавалась йому у володіння і користування та не передавались у власність або оренду.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.1971 КК України як самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, в охоронній зоні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, з обставинами вчинення злочину, що вказані в обвинувальному акті, та кваліфікацією його дій погодився, та показав, що у 2010 році він придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 , який розташований поблизу берега Каховського водосховища, а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. На вказаній земельній ділянці він побудував новий будинок та господарчі будівлі без зміни цільового призначення земельної ділянки. Крім того, на березі Каховського водосховища поблизу будинку він побудував пірс та причал, а всю територію земельної ділянки, яку він використовував, він огородив бетонним парканом. Жодних дозволів на будівництво пірсу та причалу він не отримував, бетонною огорожею ним було огороджено земельну ділянку площею більшою, ніж він придбав. У вчиненому щиро кається. На даний час він демонтував пірс, причал та бетонну огорожу, а також уклав договір на розробку проекту щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, на якій побудовані господарчі будівлі.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки. В обґрунтування вказаного клопотання вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину середньої тяжкості, який не є корупційним, обвинувачений розкаявся, добровільно усунув допущені порушення, що в своїй сукупності свідчить про втрату суспільної небезпечності як самого діяння, так і особи, яка його вчинила.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі.

Прокурор вважав наявними підстави для закриття кримінального провадження в зв`язку зі зміною обстановки.

Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав та право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно змісту статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Пунктом 1 частини 2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки: 1) вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або 2) особа перестала бути суспільно небезпечною. Звернення до розглядуваного виду звільнення від кримінальної відповідальності - право, а не обов`язок суду, який вирішує питання про застосування ст.48 КК України у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру й ступеня суспільної небезпечності злочину, тяжкості заподіяної ним шкоди, часу, який сплив з часу забороненого діяння, важливості і значущості обставин, які свідчать про зміну обстановки. У разі, коли суд зробить висновок про те, що, незважаючи на істотну зміну зовнішньої обстановки, суспільна небезпечність вчиненого діяння не відпала або винна особа не перестала бути суспільно небезпечною, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України не допускається.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь .

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, інкримінований злочин відповідно до положень ст.12 КК України віднесений кримінальним законом до злочинів середньої тяжкості, оскільки санкцією ч.4 ст.1971 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від одного до трьох років, та, згідно Примітки до ст.45 КК України, корупційним злочином не вважається, що, у своїй сукупності, складає низку основних умов звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки.

Обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання і позитивно характеризується за місцем мешкання та у побуті, є фізичною особою-підприємцем, крім того, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0218 від 02.12.2019 року № 994-ДК/991/АП/09/01-19, Акту обстеження земельної ділянки від 05.12.2019 року № 994/00/7510/10/01-19, приписом від 05.12.2019 року № 994/190пр/03/01/-19, складених головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель в Аростолівському, Криворізькому, Софіївському, Широківському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_7 (а.с.90-97), судом встановлено, що обвинувачений добровільно усунув допущені порушення, а саме - демонтував збудовані пірс, причал та бетонний паркан, звільнив самовільно зайняті земельні ділянки, вжив дії щодо усунення інших порушень вимог земельного законодавства, які не являються кримінально-караними (звернувся з відповідними заявами до Зеленодольської ОТГ, уклав договір на виконання робіт по розробці проекту землеустрою а.с.85-89, 103-110), що у своїй сукупності свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 на час розгляду справи в суді у зв`язку із зміною обстановки, яка виявилась у вище переліченій низці позитивних діянь останнього, - перестав бути суспільно небезпечним, оскільки ОСОБА_5 зазнав таких змін, що на переконання суду унеможливлює вчинення ним нового злочину.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відповідальності і закриття стосовно нього кримінального провадження, оскільки на час розгляду справи в суді внаслідок зміни обстановки обвинувачений перестав бути суспільно-небезпечною особою.

Керуючись ст.48 КК України, ст.ст.284 ч.2 п.1,369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 1971 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 21.04.2017 року, закрити.

Повний текст ухвали складено о 13 год. 21 січня 2020 року.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: