Провадження №11-кп/824/1922/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
04червня2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м Києва, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 залишено без розгляду,-
В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що 27 березня 2013 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 42, у приміщенні студії Національної телерадіокомпанії України та приймаючи участь у зйомках програми «Про життя», грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинила хуліганство відносно ОСОБА_8 , яке супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось в заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень.
Так, ОСОБА_9 27.03.2013 року, о 12 годині 30 хвилин прийшла до студії Національної телерадіокомпанії України, розташованої по вул. Мельникова, 42 в м.
Києві для участі у зйомках програми «Про життя». Знаходячись в приміщенні вищезазначеної студії ОСОБА_9 вирішила вчинити хуліганство відносно ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 зайшовши до студії Національної телерадіокомпанії України в ході зйомки передачі «Про життя» 27.03.2013 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, усвідомлюючи те, що вона знаходиться у громадському місці, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, та виражаючи явну неповагу до суспільства, проявляючи при цьому особливу зухвалість, підійшла до дивану, на якому сидів один з учасників зйомок ОСОБА_10 та почала умисно наносити удари правою рукою стиснутою в кулак в обличчя ОСОБА_11 . Однак ОСОБА_10 почав блокувати удари руками та встав з дивану намагаючись переміститися в інший бік студії, але ОСОБА_9 , продовжуючи далі свої хуліганські дії, схопила лівою рукою піджак, в який був одягнутий ОСОБА_10 , не дозволяючи йому пересуватися та продовжувала умисно наносити удари руками та ногами, по тілу останнього при цьому нецензурно виражаючись у бік ОСОБА_12 . В ході даного конфлікту ОСОБА_9 нанесла в бік голови ОСОБА_12 близько 10 ударів правою рукою стиснутою в кулак та один удар правою ногою в ліву ногу ОСОБА_12 при цьому демонструючи виняткову агресивність. В подальшому технічні співробітники та охоронці телепередачі припинили вищезазначені хуліганські дії.
Однак через декілька хвилин ОСОБА_9 вирішила продовжити вчиняти хуліганство відносно ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 підвелася зі свого місяця, та повільно направилася у бік ОСОБА_12 . Пройшовши через всю залу, та підійшовши до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю раптово кинулася на ОСОБА_12 і умисно нанесла чотири удари правою рукою стиснутою в кулак по обличчю ОСОБА_11 . В цей час до них підбігли охоронці телестудії та почали розтягувати їх, однак ОСОБА_9 схопилася руками за комір сорочки, в яку був одягнутий ОСОБА_10 , та шляхом ривка повністю відірвала його від сорочки ОСОБА_8 .
Хуліганські дії ОСОБА_7 тривали приблизно 5 хвилин.
Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинила хуліганство, яке супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось в заподіянні ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та повернути матеріали справи до місцевого суду для здійснення подальшого розгляду по суті.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд І-ї інстанції, ухвалюючи це судове рішення, не встановив вину ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, а прийняв лише процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.
З матеріалів справи та змісту ухвали суду не вбачається, що вина ОСОБА_7 у вчиненні хуліганських дій доведена; те, що обвинувачена визнала свою провину, щиро розкаялась у скоєному та у зв`язку із наявністю цих сукупних обставин заслуговує на звільнення від відповідальності.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та думку прокурора, які вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
У судове засідання потерпілий ОСОБА_8 не з`явився та надіслав заяву, в якій підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та просив проводити її розгляд у його відсутність.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, вищевказаних вимог закону суд І-ї інстанції дотримався у повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за її клопотанням, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо неї закрив.
Стаття 285 КПК України передбачає можливість продовження судового розгляду відносно особи, яка може бути звільнена від кримінальної відповідальності, тільки в разі, коли обвинувачений, щодо якого передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього. Для звільнення особи від кримінальної відповідальності КПК України передбачає тільки наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстав для такого звільнення.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як вбачається із змісту ухвали суду І-ї інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому, ОСОБА_7 пояснила суду, що їй роз`яснено та зрозуміло підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, її право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та заявила про небажання доводити свою невинуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Виходячи з положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили, минули три роки.
Згідно ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі. Злочин вчинено 27 березня 2013 року.
Матеріали кримінального провадження не містять у собі відомостей, що строк давності, встановлений ст.49 КК України будь яким чином зупинявся чи переривався.
Отже, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд, за наявності підстав, передбачених ст.49 КК України та з урахуванням згоди обвинуваченої ОСОБА_7 на звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , яка обвинувачується за ч.1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що як роз`яснює Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 року в справі № 730/67/16-к, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Верховний Суд зауважив, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Передбачений ст. 49 КК Україниінститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження потерпілого ОСОБА_8 про те, що під час розгляду кримінального провадження судом не встановлена та не доведена вина ОСОБА_7 , а закриття провадження з підстав закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності можливо лише за умови щирого каяття обвинуваченої та визнання нею своєї провини, не ґрунтується на вимогах закону.
Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування цього судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття стосовно неї кримінального провадження законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалуШевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року щодоОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді:

Справа №761/22362/15-к Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1922/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ, 03110, тел./факс
e-mail: ,

Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04червня2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м Києва, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000379 від 02.04.2013 року за ч.1 ст.296 КК України закрито.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 залишено без розгляду,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України.

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалуШевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року щодоОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Повний текст ухвали суду буде проголошений о 15 годині 00 хвилин 09 червня 2020 року.
Головуючий: Судді: