Справа № 308/7886/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, українця, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, не виконавши дане покарання, вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
17 травня 2019 року, близько 9:00 годин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, перебуваючи за адресою м. Ужгород, вул. Котляревського, 29, поруч з автобусом марки «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, викрав дві акумуляторні батареї марки «Nord Star», чорного кольору, які в момент викрадення були у використанні, після чого разом із викраденим майном покинув місце поді.
Вартість двох акумуляторних батарей марки «Nord Star» згідно висновку експерта №13/74 від 24.06.2019 року становить 2 388 гривень.
За таких обставин, ОСОБА_4 обвинуваться у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та щиро розкаявся. При призначенні покарання просив не позбавляти його волі.
Незважаючи на те, що судом роз`яснено обвинуваченому право на захист, передбачене ст. 20 КПК України, останній від отримання такого відмовився. Суд переконався у добровільності такого рішення, яке не пов`язане з матеріальним становищем обвинуваченого чи будь-якими іншими обставинам.
Потерпілий ОСОБА_5 не скористався правом на участь у судовому засіданні та надав суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження у його відсутності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є раніше судимим, перебуває під диспансерним наглядом Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
З урахуванням обставин і наслідків злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2-ох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Разом з тим, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2017 року був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень), який станом на час розгляду справи не виконаний.
Частиною 3 ст. 72 КК України передбачено, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складання з іншими видами покарання не підлягає і виконується самостійно.

Таким чином, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2017 року та цей вирок підлягають до самостійного виконання.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення авто товарознавчої експертизи №13/74 від 24.06.2019 року у розмірі 785,05 гривень.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу, призначеного ОСОБА_4 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2017 року виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1