У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2020 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянула у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005940 від 15.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0005940 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

У судовому засіданні прокурор зазначив про доцільність продовження ОСОБА_5 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останній може впливати на потерпілу і, можливо, у подальшому, виникне питання про внесення до ЄРДР факту впливу на останню і свідків, оскільки є відповідні підстави, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 15 років позбавлення волі. Зокрема, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про міру покарання, може переховуватись від суду, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадження.

Представник потерпілої ОСОБА_7 підтримав думку прокурора. Зазначила, що перебуваючи під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи в Київському СІЗО, не зрозуміло яким чином, через мобільний телефон вступає у розмову з потерпілою, її теперішнім чоловіком та малолітньою дитиною, погрожує, у зв`язку з чим, дитина та потерпіла знаходиться у стані сильного душевного хвилювання. На підтвердження, надала суду роздруківку з смс-повідомлень та Інтернету, що надійшли від обвинуваченого ОСОБА_5 під час перебування під вартою, а тому, просила продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_9 заперечив щодо продовження ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подав письмове клопотання про зміну останньому запобіжного заходу. Клопотання мотивував тим, що його підзахисний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має міцні соціальні зв`язки в Україні, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не має наміру ухилятися від суду і перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженню або продовжити злочинну діяльність. Також, на досудовому розслідуванні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що сприяв розкриттю злочину та щиро покаявся, а тому, просив змінити останньому даний запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, що надасть можливість органу Національної поліції контролювати його місцезнаходження, а також, надасть йому можливість довести те, що він здатен належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Прокурор, представник потерпілої, потерпіла заперечували щодо задоволення клопотання захисника та наполягали на продовженні строку тримання обвинуваченому під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно зі ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.
Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені судом при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що заявлені раніше стороною обвинувачення ризики не зменшилися та існують на даний час, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому, відсутні.
Крім того, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке за ступенем тяжкості є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, крім того, останній, знаючи про можливу міру покарання, може переховуватись від суду та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, шляхом впливу на потерпілу та свідків, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Таким чином, зазначене свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дає підстави для збереження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Зокрема, на даний час, докази, передбачені ст. 84 КПК України, у цей період, не досліджувалися, тому з урахуванням наведених даних, колегія суддів вважає, що обставини, регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 187 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 369 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції Українистроком не більше двох місяців, тобто до 04 квітня 2020 року включно.

Колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 187 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 06 лютого 2020 року о 17 годині 55 хвилин.

Головуючий суддя

Суддя

Суддя