ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 201/725/19 (пр. № 1-кп/201/941/2020) відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106, 0000285, 0000313, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше судимого: 26 червня 2012 року вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст 75, 76 КК України звільнений з випробувальним терміном один рік; 08 липня 2013 року вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі; 07 вересня 2018 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений з випробувальним терміном три роки; 13 березня 2019 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі; 22 березня 2019 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі; 10 квітня 2019 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років двох місяців позбавлення волі; 19 квітня 2019 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі; 05 вересня 2019 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі; 11 грудня 2019 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років семи місяців позбавлення волі; 20 січня 2020 року вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років семи місяців позбавлення волі; 13 лютого 2020 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років семи місяців позбавлення волі; 05 травня 2020 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років семи місяців позбавлення волі, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_4 13 січня 2019 року близько 16 години 00 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , побачив на вішалці куртку, в кишені якої знаходились грошові кошти в сумі 700 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_5 і які він визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв з куртки, що знаходилась на вішалці у прихожій квартири, та яка належить потерпілій ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 700 гривень, три купюри номіналом по 200 гривень, 2 купюри по 50 гривень, які помістив у кишеню брюк, одягнених на ньому, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

2. Продовжуючи свою злочину діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, за умисний корисливий злочин на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, а саме 31 січня 2019 року близько 13 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , помітив на столі в зальній кімнаті мобільний телефон «Lenovo S270», чорного кольору, вартість якого згідно товарознавчої експертизи складає 1503 гривні 33 копійки, що належать потерпілому ОСОБА_6 , який він визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, знаходячись у вказаний час за вищевказаним адресом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, своєю рукою, узяв мобільний телефон «Lenovo S270», чорного кольору та тримаючи його у руці, покинув місце скоєння злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 1503 гривні 33 копійки.

3. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 05 лютого 2019 року близько 10 години 30 хвилин, знаходячись у кафе «Хуторок», що розташоване по пр. Гагаріна, 179 у м. Дніпрі, помітив на столі мобільний телефон «Нокіа 6700», срібного кольору, вартість якого згідно товарознавчої експертизи складає 250 гривень 00 копійки, що належать потерпілому ОСОБА_7 , який він визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, знаходячись у вказаний час за вищевказаною адресою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, своєю рукою, узяв мобільний телефон «Нокіа 6700», срібного кольору та поклавши телефон до кишені куртки одягненої на ньому, покинув місце скоєння кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 250 гривень 00 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальних актах.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом віднесено рецидив злочину.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількості вчинених епізодів злочинної діяльності, конкретним їх обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, однак не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також наявність таких, що його обтяжують, а отже, сукупність всіх цих обставин свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям або застосування до останнього положень ст. 69 КК України, при цьому, призначення саме такого покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення останнім нових злочинів, а також буде відповідати принципам справедливості, розумності і достатності.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 05 травня 2020 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області був засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді чотирьох років семи місяців позбавлення волі, при цьому, вчинив інкриміновані йому суспільно-небезпечні діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Також, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного цим вироком суду покарання, більш суворим покаранням, призначеним вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року у виді чотирьох років семи місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років семи місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання цим вироком суду законної сили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 цим вироком суду покарання, строк відбутого ним покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року.

Речові докази - мобільний телефон «Lenovo S270», чорного кольору, imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 залишити за належністю власникові ОСОБА_6 ; мобільний телефон «Нокіа 6700», срібного кольору imei НОМЕР_3 залишити за належністю власникові ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судово-товарознавчих експертиз у розмірі 572 грн. (п`ятсот сімдесят дві гривні.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1