КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлограді Дніпропетровської області, є громадянином України, одружений, має доньку 2013 року народження, з вищою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , процює на посаді заступника начальника - начальника відділу кримінальної поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 365, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та застосовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 серпня 2020 року включно.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється; характер та обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, прийшов до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворими запобіжними заходами, ніж тримання під вартою, запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну та необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити та застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На думку сторони захисту, вказана ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, є необгрунтованою та невмотивованою, що є порушенням вимог ст.370 КПК України, та підлягає скасуванню.

Захисник вказує, що було порушено право на захист, оскільки захисника не було повідомлено про час та місце розгляду клопотання.

Як стверджує сторона захисту, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, органами досудового розслідування не доведено обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень. У кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 відсутня «розумна підозра» як з точки зору фактичних підстав для підозри, так і з точки зору правової кваліфікації діянь, інкримінованих йому.

Захисник вказує, щовиходячи з системного аналізу матеріалів, які були надані стороною обвинувачення при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 , можна зробити висновок , що пред`явлена йому підозра є нічим не обґрунтованим припущенням сторони обвинувачення і не може вважатися «розумною підозрою» в розумінні статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Крім того, як зазначає захисник, у клопотанні слідчим та прокурором без жодного підтвердження та мотивації наведено ризики, передбачені п.1-4 ч.2 ст.177 КПК України - нібито ОСОБА_6 може у подальшому: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків і потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказані ризики є нічим не обґрунтованим припущенням та у клопотанні не зазначено жодних доказів на їх підтвердження.
Також, як вважає апелянт, слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував в повній мірі та належним чином міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 та обставини, які характеризують його особу, зокрема те, що він не судимий, характеризується позитивно, на його утриманні є малолітня донька ОСОБА_9 , 2013 року народження, він має декілька хронічних захворювань, які можуть прогресувати, якщо підозрюваний буде знаходитися під вартою без належної медичної допомоги, за час роботи ОСОБА_6 характеризувався виключно позитивно.
Незважаючи на те, що ризики, наведені в клопотанні, не були доведені ані слідчим, ані прокурором, як і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , не надавши оцінки всім доводам та запереченням захисника проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу утримання під вартою, слідчий суддя, в порушення вимог ч.1 та ч.2 ст.194 КПК України, прийняв рішення про його задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, впровадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001610 від 04 листопада 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 255 КК України.
04 червня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 365, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, та у цей же день повідомлено про підозру.

05 червня 2020 року слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року зазначене клопотання було задоволено та застосовано відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 серпня 2020 року включно.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурорів та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: заявою про скоєння злочину та протоколами допитів учасників кримінального провадження; матеріалами виконаних доручень оперативними підрозділами СБУ; протоколами обшуків; протоколами затримання в порядку ст. 208 КПК України; протоколами, складеними за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності (протоколи слідчих (розшукових) дій, висновками експертів, тощо).
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 365, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Крім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе користуючись своїм службовим становищем, як безпосередньо, так із залученням колег по роботі, спільників з числа інших невстановлених осіб, знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, впливати на інших учасників кримінального провадження, схиляючи їх до певної поведінки та надання вигідних для себе показань, зокрема шляхом погроз чи застосування насильства до них, а також незаконно протидіяти слідству іншим шляхом, зокрема із використанням наявних корупційних зв`язків, спотворенню доказів, оскільки останній обізнаний у методах та засобах, які використовуються під час зібрання доказової бази у кримінальному провадженні.
Окрім цього, є обгрунтовані ризики продовження протиправної поведінки підозрюваним ОСОБА_6 в разі незастосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній з метою приховування своєї злочинної діяльності, продовжуватиме вчиняти дії, направлені на вчинення нових злочинів, з метою уникнення від відповідальності за інкриміновані йому дії.
Враховуючи характер вчинених злочинів, які супроводжувались застосуванням насильства до потерпілих, підготовку та планування вчинення протиправних дій, а також те, що ОСОБА_6 , згідно повідомленої підозри, являється активним учасником злочинної організації, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дані, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судової справи не містять.
За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Посилання захисника, на порушення права на захист та неповідомлення його про час та місце розгляду клопотання є такими що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки в матеріалах справи міститься телефонограма з якої вбачається, що захисника ОСОБА_5 о 15 год. 33 хв. 05 червня 2020 року повідомлено про розгляд вказаного клопотання (том 1 а.с.219).
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по провадженню не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, застосував йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та застосовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 серпня 2020 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3220/2020
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1