КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2660/2020 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю представників:

ТОВ «Марксмен Компані» ОСОБА_6

ТОВ «Торговий Сервіс» ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Марксмен Компані» ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Торговий Сервіс» та встановлено порядок зберігання речового доказу у кримінальному провадженні № 0003562 від 25.10.2019, а саме: торговий центр за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, приміщення 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (загальна площа 3722,9 кв.м), що належить на праві приватної власності ТОВ «Торговий Сервіс» на підставі висновку щодо технічної можливості поділу від 12.03.2018; незавершене будівництво продуктового ринку та торгових павільйонів, готовність 60%, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (загальна площа 2440 кв.м), що належить на праві приватної власності ТОВ «Торговий Сервіс», свідоцтво про право власності від 25.01.2007; торгові павільйони за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, реєстраційний номер об`єкта 17607701, що належить на праві приватної власності ТОВ «Торговий Сервіс» на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (свідоцтво про право власності від 25.01.2007р., видане Івано-Франківським міським управлінням житлово-комунального господарства); продуктовий ринок, який розташований за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, реєстраційний номер 2206708, який належить ТОВ «Торговий Сервіс» на підставі свідоцтва про право власності серії від 10.08.2003р.; земельна ділянка площею 0,1220 га, яка розташована за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, та належить на праві приватної власності ТОВ «Торговий Сервіс» на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 849461; земельна ділянка площею 1,588 га з кадастровим номером :04:001:0211, яка розташована за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вулиця Дністровська, земельна ділянка 5, знаходиться на праві користування ТОВ «Торговий Сервіс» на підставі договору оренди від 24.05.2017; будівля критого ринку за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вулиця Дністровська, будинок 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 14167,7 кв.м., знаходиться на праві користування ТОВ «Торговий Сервіс» на підставі договору оренди № 44 від 23.01.2012, шляхом передачі для організації охорони, відповідального зберігання, обслуговування, підтримання їх у належному стані та користування власнику майна ТОВ «Торговий Сервіс» в особі комерційного директора ТОВ «Торговий сервіс» (код за ) - ОСОБА_8 .
За змістом судового рішення, слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про незаконність передачі слідчим нерухомого майна, на яке ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 0003562 накладено арешт, на тимчасове відповідальне зберігання ТОВ «Марксмен Компані» та з урахуванням положень ст.ст. 98, 100, 534 КПК України задовольнив клопотання щодо передачі майна на відповідальне зберігання власнику, тобто уповноваженій особі ТОВ «Торговий Сервіс».

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Марксмен Компані» ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість прийнятого рішення, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання представника ТОВ «Торговий Сервіс» адвоката ОСОБА_7 щодо визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0003562 та передачі нерухомого майна на зберігання уповноваженій особі ТОВ «Торговий Сервіс».

За позицією представника ОСОБА_6 , виходячи з вимог ст. 170, ч. 5 ст. 173, ч. 7 ст. 100 КПК України, діючим законодавством не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про зміну зберігача речового доказу, а також покладення рішенням слідчого судді на особу обов`язку зберігання речових доказів. Нормами кримінального процесуального закону не передбачено також можливості подання на розгляд слідчого судді сторонами кримінального провадження клопотання про визначення порядку зберігання речових доказів, що унеможливлює саме по собі розгляд та задоволення такого клопотання. Положеннями КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, або нею вилучені, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне зберігання таких речових доказів та забезпечити їх схоронність. Таким чином, вирішення питання про визначення порядку збереження речових доказів взагалі не входить до компетенції слідчого судді, а всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають вирішуватися стороною обвинувачення (слідчим, прокурором) з урахуванням норм законодавства. При цьому слідчий суддя помилково застосував положення ч. 5 ст. 534 КПК України, оскільки залишив поза увагою, що процесуальні питання вирішуються саме суддею суду першої інстанції, тобто під час судового розгляду, а не слідчим суддею на досудовому розслідуванні.

Окрім того, як вважає представник ОСОБА_6 , висновки слідчого судді в ухвалі не відповідають фактичним обставинам провадження та ґрунтуються виключно на тих документах, які були долучені до клопотання представником ТОВ «Торговий Сервіс» і не відповідають матеріалам кримінального провадження № 0003562, із яких слідує, що жодній службовій особі чи представнику ТОВ «Марксмен Компані» про підозру не повідомлялось, докази щодо причетності таких осіб до вчинення будь-яких кримінальних правопорушень відсутні, водночас слідчим та ТОВ «Марксмен Компані», яке на даний час є орендарем та законним володільцем арештованого нерухомого майна на підставі відповідного договору та акту прийому-передачі, в повній мірі забезпечено збереження речових доказів.

Обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали слідчого судді в апеляційному порядку, представник ОСОБА_6 посилається на ст. 55 Конституцію України, ст. 24, 309, 310, 393 КПК України та ухвалу колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 березня 2018 року (№ 243/6674/17-к), якою роз`яснено, що в разі винесення ухвали слідчим суддею, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності.

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження представник ОСОБА_6 посилається на те, що слідчим суддею не було забезпечено присутності уповноважених осіб ТОВ «Марксмен Компані» при постановленні судового рішення, при цьому про існування оскаржуваної ухвали Товариству стало відомо з Єдиного реєстру судових рішень 30 квітня 2020 року.

У судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, не прибув, клопотання про відкладення розгляду не подав, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття прокурора не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Марксмен Компані» ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи представника ТОВ «Торговий Сервіс» ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою і вмотивованою та наголошував на тому, що вона не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Згідно з пунктами 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

За змістом ч. 4 ст. 399 КПК України на стадії прийняття апеляційної скарги суддя-доповідач вправі прийняти рішення про відмову у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке за формою і змістом відповідає вимогам закону, а саме, ст. 370 КПК України, а також за умови дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо повноважень слідчого судді.

В даному провадженні оскаржується ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання представника ТОВ «Торговий Сервіс» ОСОБА_7 про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0003562 від 25.10.2019, під час досудового розслідування в якому було накладено арешт на нежитлові приміщення та земельні ділянки, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначена ухвала слідчого судді не передбачена як така, що може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування з огляду на положення ст.ст. 307, 309 КПК України, при цьому нормами кримінального процесуального закону, які застосував слідчий суддя, не передбачено повноважень слідчого судді на досудовому провадженні визначати порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом із тим, відповідно до висновку Верховного Суду України, який викладений в постанові від 12.10.2017 у справі № 5-142кс(15)17, у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. З наведеним висновком Верховного Суду України погодилася Велика Палата Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 237/1459/17).

Враховуючи, що слідчим суддею прийнято рішення, яке не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону стосовно повноважень слідчого судді, водночас з огляду на зміст судового рішення та доводи апеляційної скарги воно стосується інтересів ТОВ «Марксмен Компані», колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ «Марксмен Компані» ОСОБА_6 підлягає апеляційному розгляду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалу слідчого судді постановлено 07 квітня 2020 року без виклику ТОВ «Марксмен Компані» та твердження представника про те, що Товариство довідалося про прийнятяе рішення лише 30 квітня 2020 року нічим не спростовуються. Таким чином, враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді поштовим зв`язком 04 травня 2020 року, колегія суддів вважає, що вона подана в межах строку апеляційного оскарження.

Що стосується суті апеляційної скарги, колегією суддів встановлено наступне.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2019 за № 0003562 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1. ч. 4 ст. 358, ст. 356, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року за клопотанням слідчого у кримінальному провадженні № 0003562, в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, з метою збереження речових доказів накладено арешт на низку об`єктів нерухомості, зокрема: об`єкт житлової нерухомості, торговий центр, незавершене будівництво продуктового ринку та торгових павільйонів, торгові павільйони, виробничі будівлі, земельні ділянки, які розташовані за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5 та належать на праві приватної власності ТОВ «Торговий Сервіс».
За змістом акта передачі-приймання нерухомого майна на відповідальне зберігання та охорону від 26 лютого 2020 року старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 за результатами проведення обшуку приміщення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дніпровська, 5 на підставі трьох ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2020 у кримінальному провадженні № 0003562 передав, а ОСОБА_8 прийняв на відповідальне зберігання та охорону об`єкти нерухомості, що належить на праві власності та праві користування ТОВ «Торговий Сервіс», що перебувають під арештом на підставі ухвали слідчого судді.
Постановою від 26 лютого 2020 року цей же слідчий у кримінальному провадженні № 0003562 змінив відповідальних осіб за збереження нежитлових приміщень, земельних ділянок, торгових павільйонів та об`єктів нерухомості, розташованих за адресою:

м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, та передав їх на тимчасове зберігання уповноваженим особам ТОВ «Марксмен Компані».

Відповідно до постанови від 24 березня 2020 року прокурор першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією ОСОБА_10 , здійснюючи згідно з ч. 2 ст. 36 КПК України нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, скасував постанову слідчого від 26 лютого 2020 року про передачу майна на тимчасове відповідальне зберігання уповноваженим особам «Марксмен Компані» та доручив слідчому організацію передачі майна на зберігання власнику.

За результатами розгляду клопотання представника ТОВ «Торговий Сервіс» ОСОБА_7 щодо визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0003562, яке надійшло на розгляд до Печерського районного суду м. Києва 30 березня 2020 року, слідчий суддя, керуючись положеннями ст.ст. 98, 100, 534 КПК України його задовольнив та встановив порядок зберігання речових доказів - об`єктів нерухомості у кримінальному провадженні № 0003562 від 25.10.2019 шляхом їх передачі для організації охорони, відповідального зберігання, обслуговування, підтримання їх у належному стані та користування власнику майна ТОВ «Торговий Сервіс» в особі комерційного директора ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Повноваження слідчого судді в ході досудового розслідування зазначені в розділі ІІ та ІІІ КПК України.

За змістом ст. 100 КПК України, положення якої регламентують порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, на стадії досудового розслідування питання щодо порядку зберігання речових доказів вирішуються слідчим у кримінальному провадженні, який відповідно до положень ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй професійній діяльності та несе відповідальність за законність і своєчасність здійснення процесуальних дій та/або прокурором, який згідно з ч. 2 ст. 36 КПК України, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, серед іншого: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 6 ст. 100 КПК України визначено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:
1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

З огляду на положення ч. 7 ст. 100 КПК України лише у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Таким чином, за відсутності випадків, передбачених п. 2, п. 4 та абзацом сьомим ч. 6 ст. 100 КПК України та відповідно і повноважень у слідчого судді на розгляд клопотання щодо визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, враховуючи, що з огляду на зміст клопотання та матеріали провадження прокурором у кримінальному провадженні № 0003562 від 25.10.2019, який діяв в межах своїх повноважень, визначених КПК України, була скасована постанова слідчого від 24 березня 2020 року про передачу майна на тимчасове відповідальне зберігання і таке майно підлягає передачі на зберігання власнику, на переконання колегії суддів, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, задовольнивши 07 квітня 2020 року клопотання представника ТОВ «Торговий Сервіс» адвоката ОСОБА_7 , постановив рішення, яке не передбачено КПК України, а відтак і не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що посилання слідчого судді в ухвалі на положення ч. 5 ст. 534 КПК України як на підставу розгляду клопотання є необґрунтованим, оскільки вказана норма регулює порядок виконання судових рішень у кримінальному провадженні, а в даному випадку жодних процесуальних питань, які пов`язані саме з виконанням судового рішення, не виникло.

При цьому за правилами ст. 534 КПК України, на переконання колегії суддів, у слідчого суддів в цьому провадженні не виникло підстав і для вирішення питання щодо виконання ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0003562, оскільки за змістом вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, у разі його задоволення, в ухвалі, серед іншого, може самостійно зазначити про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення з вказівкою на таке майно.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді як така, що постановлена з порушенням вимог ст. 26 КПК України, тобто з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції.
З урахуванням диспозитивності як загальної засади кримінального провадження і низки норм КПК України, якими передбачено право слідчого судді повернути клопотання та/ або скаргу чи відмовити у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, зокрема, у разі невідповідності клопотання вимогам закону та у разі відсутності повноважень щодо розгляду клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку у відкритті провадження за клопотанням представника ТОВ «Торговий Сервіс» ОСОБА_7 про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0003562 від 25.10.2019 слід відмовити та вказане клопотання - повернути особі, яка його подала.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Марксмен Компані» ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року, якоюу кримінальному провадженні № 0003562 від 25.10.2019 встановлено порядок зберігання речового доказу, а саме: торговий центр, незавершене будівництво продуктового ринку та торгових павільйонів, торгові павільйони, продуктовий ринок, будівля критого ринку, земельні ділянки площею 0,1220 га та 1,588 га, які розташовані за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 5, передано для організації охорони, відповідального зберігання, обслуговування, підтримання їх у належному стані та користування власнику майна ТОВ «Торговий Сервіс» в особі комерційного директора ТОВ «Торговий сервіс» (код за ) - ОСОБА_8 - скасувати.
У відкритті провадження за клопотанням представника ТОВ «Торговий Сервіс» ОСОБА_7 про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0003562 від 25.10.2019 відмовити та клопотання з усіма доданими до нього матеріалами повернути особі, яка його подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4