Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 (далі прокурор) на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000358 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 06 вересня 2019 року) про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про виправлення описку у вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 листопада 2019 року.

Згідно оскаржуваної ухвали, задоволено заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про виправлення описки. У вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 06.11.2019 року виправлено наступні описки: в другому абзаці резолютивної частини вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 06.11.2019 року відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України після слів "призначити покарання" доповнено текст словами і цифрами "з урахуванням ст.69 КК України"; в третьому абзаці резолютивної частини вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 06.11.2019 року відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України після слів "у відповідності до" доповнено текст словами і цифрами "ст.69 КК України".

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку із тим, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що вирішення питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції судів вищих інстанцій і не є опискою, що може бути виправлена судом самостійно.

За змістом оскаржуваної ухвали, задовольняючи заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про виправлення описки, суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку виправлення описки в резолютивній частині вироку не призведе до зміни виду, розміру або порядку призначення покарання, яке обгрунтовано судом в мотивувальній частині вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволенння, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання або істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої статті цього Кодексу за цей злочин, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК Украіни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згаданою вище постановою Пленуму Верховного Суду України №7 передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Також відповідно до вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного ним визнані таким, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилатися на ч.1 ст.69 КК України.

Разом з тим, в порушення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, суд в резолютивній частині не посилається на ч.1 ст.69 КК України.

Крім того, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 20.01.2020 задовольнив заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про виправлення описки у вироку Володимирецького районного суду від 06.11.2019 стосовно ОСОБА_5 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України та вніс виправлення в: другому абзаці резолютивної частини цього вироку після слів «призначити покарання» доповнено текст словами і цифрами «з урахуванням ст.69 КК України»; третьому абзаці резолютивної частини цього вироку після слів «у відповідності до» доповнено текст словами і цифрами «ст.69 КК України».

Однак колегія суддів з таким рішенням суду першої інстанції погодитись не може з огляду на слідуюче.

Згідно положень ст.379 КПК України та роз`яснень п.3, 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 03.06.2016 року «Про правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ», суд вправі за власною ініціативою або за заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні, якщо дане виправлення не зачіпає суті судового рішення.

Вирішення питання щодо неправильного застосування норм кримінального закопу та призначення покарання, допущеного судом першої iнстанцї, віднесено до компетенції судів вищих інстанції і не є опискою, що може бути виправлена судом самостійно.

Також, відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», процедура виправлення шляхом винесення ухвали можлива лише при усунені неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи описок та інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні, і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

Однак, із оскаржуваної ухвали вбачається, що внесені судом першої інстанції виправлення до вироку не є опискою в розумінні положень чинного кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального законодавства колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, визнає істотними та такими, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити обвинуваченому ОСОБА_5 у задоволенні його клопотання про виправлення описки.

На підставі наведеного, керуючись ст.404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000358 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 06 вересня 2019 року) про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, про внесення виправлень до вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_5 у внесенні виправлень до резолютивної частини вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3