1-17/2007
1-в/465/169/20
У Х В А Л А
судового засідання
03.04.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючої - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 -

в с т а н о в и в:
в.о. заступника генерального директора з експертизи КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 26.05.2017 року до ОСОБА_6 застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.04.2017 року про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду на примусове лікування у відділенні із звичайним наглядом за місцем проживання та останнє були продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.11.2019 року.
У процесі проведеного комплексного лікування (нейролептики (Трифтазин, Зіпрекса, Азапін, Аміназин, Галоперидол, Галоперидол деканоат), антидепресанти (Амітриптилін), вітамінні засоби, психотерапевтичні групові заняття та реабілітаційні заходи (прогулянки з медперсоналом, перегляд телепередач та читання літератури, курс реабілітаційних заходів на базі відділення), психічний стан хворого дещо покращився та стабілізувався: поведінка зовні впорядкована, відсутні злоба, негативізм, агресивні прояви. У відділенні режиму не порушує, пасивно дотримується рекомендацій та вказівок медперсоналу, призначеного курсу лікування без заперечень, долучається до прогулянок у внутрішньому дворику відділення. Про скоєне розповідає неохоче, але шкодує про це, вважає свій вчинок жахливим.

Однак у пацієнта наявна маячна інтерпретація минулих подій: вважає, що інші пацієнти та медичний персонал в минулому говорили про нього образливі та принизливі речі, через які навіть хотів скоїти суїцид, добре пам`ятає кожне слово, переконаний, що це було насправді. Відмовляється детально описувати «почуте» ним, однак натякає, що це стосується сексуальних тем, перверзій. Додає, що «ті висловлювання настільки принизливі, що не може їх терпіти…мусить тоді якось діяти». Пояснити, чому в певний період про нього говорять, а в інший ні, пацієнт неспроможний, однак, жодним чином не пов`язує це з лікуванням. Продовжує вважати, що до скоєного ним злочину «його довів сусід». Переконаний, що ніколи не був психічно хворим, а «приниження з боку усіх оточуючих» були насправді. Починає обурюватися при спробах заперечення дійсності його переживань, каже: «Ви думаєте, я все вигадав?».

Також утримуються розлади настрою, мислення залишається розірваним, сповільненим за темпом, паралогічним, химерним, з зісковзуваннями. Емоційно-вольові процеси послаблені. Самооцінка занижена. Емоції збіднені, сплощені. Більшість часу проводить наодинці, активно соціальних контактів не створює, намагається уникати конфліктних ситуацій, а також тих пацієнтів, «що в минулому говорили про нього погане» («раптом вони знову почнуть?»). Критика до свого стану на даний час повністю відсутня.

Таким чином, внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування та реабілітаційних заходів досягти значного послаблення хворобливого процесу (стану ремісії) не вдалося. Залишаються актуальними резидуальні маячні ідеї депресивно-параноїдного змісту з галюцинаторними розладами (слухові галюцинації образливого змісту), порушення мислення та інтелектуально-вольової сфери, афективні розлади, повністю відсутня критика до свого стану, регулярно відзначаються погіршення психічного стану пацієнта (фармакологічно контрольовані) у вигляді спалахів невмотивованої підозрілості та агресії. Отже, досягнути стану клінічної стабільності в психічному стані пацієнта, незважаючи на лікування, не вдається. Критика до свого стану на даний час та на момент скоєного повністю відсутня.

23.03.2020 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу, виражений змішаний тип дефекту. Враховуючи те, що, незважаючи на проведене комплексне медикаментозне лікування та реабілітаційні заходи, утримуються резидуальні маячні ідеї депресивно-параноїдного змісту, розлади настрою, порушення мислення та емоційно-вольової сфери, повністю відсутня критика до свого стану, спостерігаються періодичні погіршення психічного стану пацієнта, рекомендовано продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника - ОСОБА_4 заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, мотивуючи тим, що у ОСОБА_6 відсутня критика до свого психічного стану та вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо продовження лікування йому не заперечував.
Захисник у судовому засіданні підтримала заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 .
Прокурор в судовому засіданні просить задоволити заяву, продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу.
Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступного.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

У відповідності зі ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу продовження застосування примусових мір медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Судом встановлено, що у що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 26.05.2017 року до ОСОБА_6 застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.04.2017 року про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду на примусове лікування у відділенні із звичайним наглядом за місцем проживання та останнє були продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.11.2019 року.
Внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування та реабілітаційних заходів досягти значного послаблення хворобливого процесу (стану ремісії) не вдалося. Залишаються актуальними резидуальні маячні ідеї депресивно-параноїдного змісту з галюцинаторними розладами (слухові галюцинації образливого змісту), порушення мислення та інтелектуально-вольової сфери, афективні розлади, повністю відсутня критика до свого стану, регулярно відзначаються погіршення психічного стану пацієнта (фармакологічно контрольовані) у вигляді спалахів невмотивованої підозрілості та агресії. Отже, досягнути стану клінічної стабільності в психічному стані пацієнта, незважаючи на лікування, не вдається. Критика до свого стану на даний час та на момент скоєного повністю відсутня.

Відтак, 23.03.2020 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу, виражений змішаний тип дефекту. Враховуючи те, що, незважаючи на проведене комплексне медикаментозне лікування та реабілітаційні заходи, утримуються резидуальні маячні ідеї депресивно-параноїдного змісту, розлади настрою, порушення мислення та емоційно-вольової сфери, повністю відсутня критика до свого стану, спостерігаються періодичні погіршення психічного стану пацієнта, рекомендовано продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

До наданої суду заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 19 від 23.03.2020 року, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації, що є підставою для продовження примусового лікування.

За таких обставин, з`ясувавши всі обставини заяви,заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, суд приходить до висновку про обґрунтованість продовження застосування таких примусових заходів відносно ОСОБА_6 , а тому заяву слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 512, 514 КПК України, ст.ст. 92-95 КК України, ст.ст. 17, 19 Закону України Про психіатричну допомогу -

ухвалив:
заяву задоволити.

Продовжити ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1