ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5862/16-к
Провадження № 1-кп/210/50/20

"12" березня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0002173 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а саме: 06.09.2010 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки; 15.10.2014 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, згідно ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 11.02.2015 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.395 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць; 16.04.2015 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік, згідно ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 15.10.2014 року та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці, звільнився 20.05.2016 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94) по відбуттю строку покарання;05.12.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту; 06.12.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 02.04.2019 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 22.01.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ст.395, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучі раніше неодноразово засудженим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи при цьому не погашену в законному порядку судимість вчинив новий злочин за наступних обставин.
Судом встановлено, що 31.07.2016 року близько о 15.50 годин ОСОБА_3 знаходився поблизу будинку №32, розташованого по вулиці Віталія Матусевича, на території Металургійного району міста Кривого Рогу, де побачив у раніше йому знайомого гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний йому мобільний телефон торгової марки «SAMSUNG GТ- S5611ZКАSЕК», вартість якого на підставі Висновку судово-товарознавчої експертизи №1994 від 23.08.2016 року складає 830 гривень, яким в подальшому ОСОБА_3 вирішив заволодіти.
Так, близько о 16.00 годин того ж дня ОСОБА_3 , перебуваючи в вищезазначеному місці, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, маючи раптово-виниклий злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою гр. ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою відведення від нього уваги потерпілого, а саме від його протиправних дій, підтверджуючи довірливі відносини з гр. ОСОБА_6 , під приводом телефонного дзвінка, ОСОБА_3 попрохав останнього передати йому вказаний мобільний телефон, нащо гр. ОСОБА_6 , будучи запевненим в законних діях останнього добровільно передав його ОСОБА_3 , який комусь нібито телефонував. Після того, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою безпечного доведення свого злочинного наміру до кінця та відвернення від нього підозри у скоєнні злочину, продовжуючи імітацію телефонної розмови, не повертаючи мобільний телефон потерпілому, скориставшись відсутністю контролю потерпілого ті інших свідків і очевидців за його діями, поступово почав відходити від гр. ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_3 , не маючи наміру повертати мобільний телефон потерпілому, тримаючи його в руці поступово зник з поля зору останнього.
Таким чином ОСОБА_3 вчинив всі необхідні дії для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим реалізував свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, обернув викрадене майно на свою користь, розпорядився ним на власний розсуд, після чого з викраденим з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, в результаті чого ОСОБА_3 своїми діями спричинив потерпілому гр. ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.
ОСОБА_3 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаюється, просив суд суворо його не карати.

Прокурор заявив суду клопотання, яке підтримав обвинувачений та його захисник про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, так як обвинувачений вину в скоєнні злочину визнав повністю, вважає недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження, не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, при цьому, судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувались під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, суд провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, зазначені в обвинувальному акті та пояснив суду, що дійсно 31.07.2016 року в другій половині дня перебував біля будинку АДРЕСА_3 , та заволодів мобільним телефоном свого знайомого ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_3 просив суд зарахувати йому в строк відбування покарання за даним вироком, строк попереднього ув`язнення, а саме, перебування в умовах слідчого ізолятора в період з 14.06.2019 року по момент набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015), один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд, вислухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, оцінивши показання обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 та погоджується із кваліфікацією його дій за ч. 1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що ним вчинено злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, перебував під наглядом лікаря-психіатра з 1998 року з приводу порушення психічного розвитку. В 2005 році знятий з під нагляду по одужанню. За місцем проживання характеризується нейтрально, не одружений, не працевлаштований, дітей на утриманні не має, вину у скоєному злочині визнав повністю та кається.
Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №284 від 13.12.2016 року ОСОБА_3 в період вчинення інкримінованого йому правопорушення будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає і на теперішній час. Як в період вчинення інкримінованого йому правопорушення, так і на теперішній час виявляє психічні і поведінкові розлади в результаті вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками (F11.1, згідно МКБ10). За своїм психічним станом, як в період вчинення інкримінованого правопорушення так і на теперішній час міг розуміти свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 в період вчинення інкримінованого йому правопорушення (31.07.2016 року) в стані Тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, за своїм психічним станом міг розуміти свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 в застосуванні по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. (Том 1 а.с.91-96)

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимогст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України, з відбуванням покарання у кримінально-виправній установі закритого типу.
Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
21 лютого 2020 рокунабрав законної сили вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2020 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ст.395, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2019 року, більш суворим покаранням, призначеним покаранням за вказаним вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 2 (два) місяці. Із зазначенням рахувати строк відбування покарання з 11.06.2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за необхідне визначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, оскільки, кримінальне правопорушення, за яке призначається покарання ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, було вчинено ним 31.07.2016 року, тобтодо постановлення попереднього вироку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не застосовувався, а останній перебуває під вартою, оскільки відбуває покарання за попереднім вироком, суд не вбачає підстав, для застосування ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015).
Процесуальні витрати у провадженні відсутні. Арешт на майно обвинуваченого під час досудового розслідування не накладався.
Речові докази відсутні.

Потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.70 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винним за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 11.06.2018 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0002173 від 02.08.2016 року, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №210/5862/16-к, провадження №1-кп/210/50/20.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1