н/п 1-в/953/112/20
"21" квітня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
В провадженні суду перебувала кримінальне провадження за клопотанням прокурора про застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як до особи, що не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру, за ч. 1 ст. 125 КК України.
Рішенням Вищої Ради правосуддя №924/0/15-20 від 09.04.2020 року ОСОБА_5 звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 14.04.2020 року справу №640/16405/17 передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .
В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Від сторін надійшли заяви про слухання заяви прокурора про виправлення описки за їх відсутності, заперечень не мають.

Неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню питання про виправлення описки (ч. 2 ст. 379 КПК України).

Згідно ст. 379 КПК України передбачено, що суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Дослідивши матеріали справи та заяву, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України - кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання щодо доцільності задоволення заяви, суд керується відповідними роз`ясненнями, які викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» (далі-Постанова), в п. 2 якої зазначено, що примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України. Якщо в матеріалах справи крім зазначених наявні й інші підстави для звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності (наприклад, передбачені статтями 45-49 КК України, які за правовими наслідками є більш сприятливими для забезпечення його інтересів, мають бути обрані саме ці підстави. Наведені положення Постанови свідчать про те, що така підстава звільнення від кримінальної відповідальності як закінчення строків давності є більш сприятливою для забезпечення інтересів неповнолітнього, та кореспондують з вимогами ч.1 ст. 501 КПК України, вказуючи на обов`язок суду при вирішенні клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру враховувати й інші підстави для звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 с. 106 КК України - звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статтей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 106 КК України - щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України відповідно до положень ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

З часу вчинення ОСОБА_3 зазначеного в клопотанні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадало під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, минуло понад два роки.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволило суду зробити висновок про те, що у зв`язку із закінченням строків давності клопотання захисника неповнолітнього ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження було обґрунтованим та таким, що підлягало задоволенню в повному обсязі, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 підлягало закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України.

Разом з тим, абзац щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності є зайвим, оскільки ОСОБА_3 до жодних спеціальних навчально-виховних закладів не поміщувався.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зазначені помилки мають бути виправлені, оскільки вони не впливають на суть ухвали та є очевидними, на очевидність цих описок вказують матеріали кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 379 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Заяву прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі суду задовольнити.

Виключити з резолютивної частини ухвали Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 у справі №640/16405/17 наступний абзац:

«Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку, з якого може настати кримінальна відповідальність від примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0003503 від 27.09.2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України, з підстав передбачених ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності».
В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 у справі №640/16405/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя