Провадження № 1-кс/127/5998/20
У Х В А Л А
Іменем України
24 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.06.2020 ОСОБА_4 в період часу приблизно з 02:00 год. до 03:15 год., перебуваючи в м. Вінниці по вул. Кармелюка, 2, поблизу магазину «АТБ-маркет», розпивав алкогольні напої разом з трьома невстановленими особами чоловічої статі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Під час цього між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, по завершенню якого ОСОБА_7 направився за місцем свого проживання.
Однак, 21.06.2020 близько 03:40 год., коли ОСОБА_7 перебував у м. Вінниці на набережній річки Південний Буг зі сторони вулиці Київської, його побачили ОСОБА_4 та вищевказані троє невстановлених осіб. У цей час у ОСОБА_4 та однієї з невстановлених осіб чоловічої статі виник спільний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 із застосуванням до нього насильства, про що вони усно домовились між собою, вступивши таким чином у попередню змову.
Реалізовуючи цю змову, ОСОБА_4 та невстановлена особа чоловічої статі, діючи спільно, умисно, відкрито, з корисливими мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення, підійшли до ОСОБА_7 та почали наносити йому удари кулаками рук по голові, застосовуючи таким чином насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Внаслідок таких дій ОСОБА_7 впав на землю, однак, ОСОБА_4 та невстановлена особа чоловічої статі продовжили наносити йому удари кулаками рук по різним частинам тіла.
Після цього, подолавши опір ОСОБА_7 , ОСОБА_4 наказав йому віддати свій гаманець, що ОСОБА_7 вимушено зробив. Тоді ОСОБА_4 дістав з вказаного гаманця належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 120 грн. та банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», а гаманець повернув. Після цього невстановлена особа чоловічої статі наказала ОСОБА_7 віддати свій мобільний телефон, що він і зробив, передавши свій телефон марки «Xiaomi Redmi 8 pro» вартістю близько 5 000 грн.
В подальшому ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа залишили місце події разом із викраденим майном, яким розпорядились на власний розсуд, в тому числі витративши з вищевказаної банківської картки грошові кошти в сумі 152 грн., чим заподіяли ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5272 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниці, українцю, громадянину України, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимому, 23.06.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Обґрунтованість підозри та винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому діянні підтверджується наступними доказами: заявою про скоєне кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.06.2020; оглядами місця події від 23.06.2020; показами ОСОБА_8 від 23.06.2020; показами ОСОБА_9 від 23.06.2020; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, який відноситься до тяжкого злочину.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування і суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Як зазначає слідчий, підставою вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, є те що останній підтримує тісні зв`язки з особами з числа раніше судимих, які можуть відповідно надавати йому тимчасове помешкання для переховування, а також переховувати його та надавати засоби для переміщення. ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини, незаконно впливати на свідків та потерпілого, з метою зміни їх показів, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 являється особою раніше неодноразово судимою та схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працює та у зв`язку з відсутністю коштів буде продовжувати вчиняти злочини.
Враховуючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.
ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років. При цьому ОСОБА_4 являється особою раніше неодноразово судимою, після вчинених злочинів на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, на даний час тимчасово не працює, постійного місця проживання на території м. Вінниці та Вінницької області не має.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків.
Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.
При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні.
Також, слідчий посилається на те, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.
Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 КПК України слідчий у своєму клопотанні просив не визначати підозрюваному розмір застави.
На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту., посилаючись на те, що проживає з хворою матір`ю, яка потребує його допомоги. Також останній зазначив, що не заперечує щодо розгляду клопотання у відсутність захисника, про що подав відповідну заяву, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001336, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 23 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001336 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.06.2020 ОСОБА_4 в період часу приблизно з 02:00 год. до 03:15 год., перебуваючи в м. Вінниці по вул. Кармелюка, 2, поблизу магазину «АТБ-маркет», розпивав алкогольні напої разом з трьома невстановленими особами чоловічої статі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Під час цього між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, по завершенню якого ОСОБА_7 направився за місцем свого проживання.
Однак, 21.06.2020 близько 03:40 год., коли ОСОБА_7 перебував у м. Вінниці на набережній річки Південний Буг зі сторони вулиці Київської, його побачили ОСОБА_4 та вищевказані троє невстановлених осіб. У цей час у ОСОБА_4 та однієї з невстановлених осіб чоловічої статі виник спільний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 із застосуванням до нього насильства, про що вони усно домовились між собою, вступивши таким чином у попередню змову.
Реалізовуючи цю змову, ОСОБА_4 та невстановлена особа чоловічої статі, діючи спільно, умисно, відкрито, з корисливими мотивом та метою, спрямованими на незаконне збагачення, підійшли до ОСОБА_7 та почали наносити йому удари кулаками рук по голові, застосовуючи таким чином насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Внаслідок таких дій ОСОБА_7 впав на землю, однак, ОСОБА_4 та невстановлена особа чоловічої статі продовжили наносити йому удари кулаками рук по різним частинам тіла.
Після цього, подолавши опір ОСОБА_7 , ОСОБА_4 наказав йому віддати свій гаманець, що ОСОБА_7 вимушено зробив. Тоді ОСОБА_4 дістав з вказаного гаманця належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 120 грн. та банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», а гаманець повернув. Після цього невстановлена особа чоловічої статі наказала ОСОБА_7 віддати свій мобільний телефон, що він і зробив, передавши свій телефон марки «Xiaomi Redmi 8 pro» вартістю близько 5 000 грн.
В подальшому ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа залишили місце події разом із викраденим майном, яким розпорядились на власний розсуд, в тому числі витративши з вищевказаної банківської картки грошові кошти в сумі 152 грн., чим заподіяли ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5272 грн.
23 червня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001336 від 23.06.2020; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.06.2020; протоколу допиту потерпілого від 23.06.2020; протоколів пред`явлення особи для впізнання від 23.06.2020; протоколу допиту свідка від 23.06.2020; протоколу огляду місця події від 23.06.2020; письмових пояснень ОСОБА_4 від 23.06.2020; повідомлення про підозру від 23.06.2020; слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю матір`ю, в силу статті 89 КК України раніше не судимий, що в сукупності дає підстви для висновку про наявність соціальних зв`язків підозрюваного.
Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєю матір`ю.
Крім того, при застосуванні запобіжного заходу суд враховує те, що на час розгляду клопотання підозрюваний співпрацює з органом досудового розслідування, вину визнає, не будучи затриманим, в порядку статті 208 КПК України, самостійно з`явився на розгляд вказаного клопотання до суду.
Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, наявність родини, відсутність в силу статті 89 КК України судимостей, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).
Так, на думку суду, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя приходить до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 184, 186, 193, 196, 400 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 серпня 2020 року.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

3. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

5. здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 23 серпня 2020 року.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя