Справа № 283/1942/19
провадження №1-кп/283/43/2020
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2020 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 17 травня 2019 року за № 0000291 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, непрацюючого, не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
17 травня 2019 року близько 12 години 30 хвилин. під час руху маршрутного автобуса «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , сполученням «Київ-Малин» в напрямку м. Малина, між пасажиром ОСОБА_6 та водієм ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в результаті якого, під час кінцевої зупинки транспортного засобу в м. Малині на площі Соборній, 4, обвинувачений підійшовши до потерпілого, який сидів на водійському сидінні, правим кулаком завдав удар в обличчя останньому, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, перелому кісток носа, які по своїй категорії відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

ІІ. Докази, здобуті під час судового розгляду із показань учасників кримінального провадження:
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України визнав, однак заперечив щодо механізму нанесення удару, що зазначений в обвинувальному акті. Пояснив, що 17.05.2019 року близько 12 год. 30 хв. в м. Києві сів в маршрутне таксі, під керуванням ОСОБА_4 , та рухався до м. Малина. Під час руху між ним та потерпілим виник конфлікт. Прибувши на зупинку в центрі м. Малин, почекавши доки інші пасажири вийдуть, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 щоб розібратися в конфліктній ситуації. Обидва образили один одного, і обвинувачений вирішив вийти на вулицю. Виходячи з маршрутного таксі, відчув на плечі руку. ОСОБА_4 , тягнув його за плече, а тому ОСОБА_6 обертаючись назад та відбиваючи його руку, зап`ястям лівої руки потрапив в область носа. Побачивши кровотечу, запропонував допомогу, однак ОСОБА_4 від неї відмовився.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, однак зазначив про два удари в обличчя, нанесених обвинуваченим. Пояснив, що працює водієм маршрутного таксі і 17.05.2019 року близько 12 год.30 хв. виїхав маршрутом з м. Києва до м. Малина. Серед пасажирів був ОСОБА_6 , який обурювався через зупинки в с. Загальці та с. Поташня Бородянського району Київської області та висловлювався нецензурною лайкою на адресу водія та пасажирів, погрожував ОСОБА_4 фізичною розправою. Коли маршрутка зупинилася в центрі м. Малин Житомирської області, ОСОБА_6 виходячи з маршрутки наніс удар правим кулаком в обличчя ОСОБА_4 , який сидів на місці водія, в результаті чого останній вдарився головою об віконне скло. Після чого, наніс другий удар також в обличчя, і вийшов на вулицю. В маршрутці була присутня дівчина, а біля маршрутки її мама, яка принесла гроші за проїзд. Після даної події ОСОБА_6 пішов, не запропонувавши допомоги і не вибачившись.

IІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Відомості про кримінальне провадження внесено в ЄРДР 18 травня 2019 року за № 0000291 про те, що 17 травня 2019 року близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_6 умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 ;
Даними висновку судово-медичної експертизи №184 від 25.05.2019 року (а.с. 83) встановлено, що у ОСОБА_4 , маються тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, перелому кісток носа, що по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, могли виникнути від дії твердих тупих предметів, що не залишили по собі ідентифікуючих ознак. Потерпілому було спричинено не менше однієї травмуючої дії;

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.05.2019 року з потерпілим ОСОБА_4 (а.с. 66) відображено механізм спричинення йому тілесних ушкоджень. Так, потерпілий вказав як 17.05.2019 року ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс йому один удар в область перенісся, в результаті чого вдарився головою об бокове скло водійських дверей. Після чого наніс ще один удар в обличчя, однак потерпілий не зміг відобразити куди саме. Згідно висновку судовомедичного експерта №185 від 28.05.2019 року (а.с. 86) показання потерпілого ОСОБА_4 , дані під час проведення слідчого експерименту, відповідають механізму спричинення тілесних ушкоджень;

Під час проведення слідчого експерименту 21.06.2019 року свідок ОСОБА_7 (а.с. 70), відтворила механізм спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, а саме 17.05.2019 року ОСОБА_6 правим кулаком наніс ОСОБА_4 один удар в ділянку носа, після чого вийшов на вулицю; Це узгоджується з даними отриманими під час проведення слідчого експерименту 21.06.2019 року з свідком ОСОБА_8 (а.с. 77), про те, що ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс ОСОБА_4 один удар в обличчя.

Висновок судово медичної експертизи №257 від 27.06.2019 року (а.с. 90) стверджує, що показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дані ними під час проведення слідчого експерименту, відповідають механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , щодо нанесення йому травмуючої дії в ділянку носа.

IV. Цивільний позов потерпілого та письмові докази
ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, зокрема: просить суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь 21316,38 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Потерпілим для підтвердження матеріальної шкоди надано чек від 17.05.2019 року на суму 227 грн., 77 грн., 235,27 грн., 95,36 грн.; чек від 18.05.2019 року на суму 24,30 грн.; чек від 19.05.2019 року на суму 18,00 грн.; чек від 21.05.2019 року на суму 47,50 грн.; квитанцію №96 від 21.05.2019 року на суму 200 грн.; чек від 22.05.2019 року на суму 64,00 грн.; чек від 23.05.2019 року на суму 240,54 грн.; чек від 04.06.2019 року на суму 199,53 грн.; квитанцію від 24.05.2019 року на суму 833 грн.; чек від 04.06.2019 року на суму 179,49 грн.; чек від 30.06.2019 року на суму 278,70 грн.; чек від 05.06.2019 року на суму 5,89 грн.; квитанції від 04.06.2019 року на суму 18000 грн. та 383,80 грн.
Вказані первинні документи підтверджують сплату потерпілим за медичні, офтальмологічні послуги, медичні товари 21109,38 грн.
ОСОБА_4 зазначив, що внаслідок кримінального правопорушення йому завдано душевних страждань; порушено нормальні зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя; закрита черепно-мозкова травма призвела до погіршення зору, заміни хрусталика на лівому оці, постійного підвищеного тиску.
ОСОБА_6 відносно цивільного позову заперечив в повному обсязі, так як моральна шкода необґрунтована та не підтверджена жодним доказом. Надані квитанції на придбання хрусталика та інших ліків не мають відношення до даної справи, відсутні будь-які докази їх використання за показанням лікаря. Зазначив, що пропонував неодноразово потерпілому фінансову допомогу, однак, ОСОБА_4 постійно необґрунтовано завищував необхідну суму грошових коштів, а тому до згоди вони не дійшли.
V. Мотиви ухвалення вироку:
Суд не знаходить підстав для сумніву щодо нанесення ОСОБА_6 одного удару правим кулаком в перенісся потерпілого, що підтверджено доказами.
Вирішуючи питання про належність та допустимість доказів, суд враховує, що в ході судового розгляду сторони провадження не мали заперечень щодо досліджених доказів, враховує дотримання процесуальної форми їх отримання, оцінку в їх сукупності, а тому приходить до висновку про належність і допустимість доказів, якими підтверджено кількість та механізм нанесення удару потерпілому.

Доводи сторони захисту щодо нанесення удару зап`ястям лівої руки в результаті відбивання руки потерпілого не знайшли свого підтвердження та суперечать доказам у кримінальному провадженні, що були досліджені у судовому засіданні.

Окрім цього, не знайшли свого підтвердження доводи потерпілого щодо нанесення обвинуваченим другого удару в обличчя.

Суд приходить до переконання щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я та кваліфікує його дії за ст.125 ч.2 КК України.

При обранні покарання суд виходить із загальних засад, визначених ст. 65 КК України. За місцем свого проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 2 ст.125 КК України. Покарання у виді штрафу судом не застосовується через відсутність постійної оплачуваної роботи у обвинуваченого, і, як наслідок, неможливість своєчасного виконання покарання.

На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
В силу ст.128 КПК України цивільний позивач має право на відшкодування матеріальної та/або моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілим надано докази про витрати на медичні послуги та придбання медичних товарів на суму 21109,38 грн.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що квитанція від 04.06.2019 року на суму 18000 грн. на ім`я ОСОБА_9 , отримувач ФОП ОСОБА_10 за товар (інтраокулярна лінза), є неналежним доказом, так як позивачем не надано підтвердження про використання вказаного товару в лікуванні, відсутні відповідні показання лікаря для придбання лінзи та необхідності проведення хірургічного втручання чи виписка з медичної карти щодо заміни хрусталика лівого ока. Окрім цього, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець ОСОБА_10 , якому донька потерпілого перерахувала 18000 грн. за товар (інтраокулярну лінзу) не має спеціального виду діяльності для реалізації медичних товарів.
З урахуванням викладеного, суд вбачає за можливе задовольнити вимогу потерпілого щодо стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_6 в розмірі 3109,38 грн.
Оцінюючи завдану потерпілому моральну шкоду, суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, їх глибину, характер немайнових втрат та враховує інші обставини.
Виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди є завищеним, а від так співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_11 , є 15 000 грн.

Речові докази та процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст. 373,374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 ,

на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 ,

3109,38 грн. майнової шкоди та 15000,00 грн. моральної шкоди, а всього 18109,38 (вісімнадцять тисяч сто дев`ять) гривень 38 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя