Ухвала

Іменем України
21 лютого 2020 р.
м. Київ
провадження № 51- 946 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Засуджений звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку вироку Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року

Мотиви Суду

Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений скаржиться на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Касаційна скарга ОСОБА_4 містить вказівку про невідповідність судових рішень вимогам ст. 370 КПК України, однак без зазначення обґрунтування у чому полягає їх незаконність, необґрунтованість та невмотивованість.

Разом з цим, на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, ОСОБА_4 не зазначено жодного доводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Вказуючи про незаконність постановлених судових рішень, скаржник переважно наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також оцінки судом доказів, з якою він не погоджується, що з огляду на положення ст. 433 КПК України не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім цього, у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, які мають узгоджуватися із положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений просить тільки скасувати вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року.

Натомість, ст. 436 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скаргу засудженого залишити без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3