Справа № 689/773/20
ВИРОК
Іменем України

25.05.2020 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий-суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці матеріали кримінального провадження №0000080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2020, які надійшли до суду з обвинувальним актом та угодою про примирення, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Хмельницькому, проживає по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

На початку квітня 2020 року ОСОБА_5 , проходячи повз господарство за АДРЕСА_2 , вирішив вчинити крадіжку металевої труби, що знаходилась біля паркану вказаного господарства та належала ОСОБА_4 .

Надалі, 09.04.2020 ОСОБА_5 звернувся із проханням до ОСОБА_6 допомогти йому перенести металеву трубу із господарства потерпілого, при цьому не повідомляючи про свій злочинний задум, на що останній погодився.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, 10 квітня 2020 рору близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу таємно з допомогою ОСОБА_6 , який був необізнаний щодо неправомірних дій ОСОБА_5 , викрав металеву трубу довжиною 4 м 60 см, вагою 160 кг, по ціні 3 грн. за 1 кг брухту чорних металів, на суму 480 грн., яку в подальшому переніс у чагарники, що розташовані поруч із вул. Корольова в с. Ясенівка, на відстані приблизно 25 м від домогосподарства потерпілого.

В подальшому, 12 квітня 2020 року ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не були обізнані щодо неправомірних дій ОСОБА_5 , на мотоблоці "Зубр", яким керував ОСОБА_7 , перевезли вказану трубу на господарство ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 продав її за 480 грн.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_4 матеріального збитку на суму 480 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27 квітня 2020 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення, згідно із якою ОСОБА_10 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся у вчиненому. Сторони погодили призначити ОСОБА_10 покарання за вчинення даного злочину у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

При цьому, сторони угоди під розписку ознайомлені з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими ст. 473 КПК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону суд враховує, що погоджені сторонами вид та міра покарання відповідають санкції ч. 1 ст. 185 КК України, сторони угоди підтвердили факт добровільності її укладення та примирення між собою. Підстави, передбачені у ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди з матеріалів провадження та пояснень сторін не вбачаються. Також суд враховує, що на дату укладення такої угоди обвинувачений вчинив фактичні дії, спрямовані на виконання угоди та відшкодував завдану шкоду.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження цієї угоди про примирення, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_10 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_11 не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , згідно із ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. Узгоджене сторонами покарання для обвинуваченого визначене в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання.

Також судом з`ясовано, що потерпілий повністю усвідомлює наслідки укладення та затвердження даної угоди.

Оскільки умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх необхідних матеріальних та процесуальних підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_10 узгодженого сторонами покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд вважає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 не встановлено.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив :

Затвердити угоду про примирення від 27 квітня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000080, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2020.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень.

Речові докази по справі:

-металеву трубу довжиною 4,6 м, яка належать ОСОБА_4 і яка передана йому на зберігання залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1