№ 207/3369/17
№ 1-кп/207/52/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження № 0001442 за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська , громадянина України , не працюючого , освіта середня спеціальна , не одруженого , не маючого на утриманні неповнолітніх дітей , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , раніше судимого :

1. 17 жовтня 2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України 2001 року до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки ;

2. 24 лютого 2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 , ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року до 4 років 10 днів позбавлення волі ,

за ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим , в тому числі 17 жовтня 2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України 2001 року до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки за вчинення кримінального правопорушення , яке скоєно 1 червня 2017 року , на шлях виправлення не став знову вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах .
Повторно , 21 жовтня 2017 року приблизно о 4.00 годині ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 20 по вулиці Долматова в м. Кам`янське разом з потерпілим ОСОБА_5 , де у нього раптово виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном , а саме: мобільним телефоном «Lenovo А 6000» , що належить потерпілому ОСОБА_5 . Реалізуючи свій прямий умисел , направлений на відкрите викрадення чужого майна , ОСОБА_6 попросив ОСОБА_5 передати йому мобільний телефон , сказавши , що йому необхідно зателефонувати . Після чого ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом та корисливою метою , утримуючі мобільний телефон в руках , став втікати від потерпілого ОСОБА_5 по проїжджій частин вулиці Республіканської в сторону вулиці М. Лисенка у м. Кам`янське , не реагуючи на вимогу потерпілого припинити протиправні дії та повернути його майно , тобто відкрито , з корисливих мотивів , заволодів мобільним телефоном «Lenovo А 6000» , що належить потерпілому ОСОБА_5 , вартість якого становить 1425 гривень 00 копійок , в якому знаходилися сім-карта мобільного оператора «Лайф» , сім-карта мобільного оператора «Київстар» та карта пам`яті 2 ГБ , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють .
Після чого , ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник , викраденим майном розпорядився на власний розсуд , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 1425 гривень 00 копійок .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним визнав себе повністю і пояснив , що 21 жовтня 2017 року у нічний час зустрівся з потерпілим ОСОБА_5 , з яким вони разом пили пиво . Попросив у нього мобільний телефон , після чого втік разом з телефоном , незважаючи на те , що потерпілий просив повернути телефон . Мобільний телефон здав до ломбарду . Відшкодував потерпілому ОСОБА_5 1300 гривень . Цивільний позов визнає в повному обсязі .
Крім повного визнання вини , вина ОСОБА_6 підтверджується іншими доказами по справі .

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив , що 21 жовтня 2017 року о 01.00 годині зустрівся з ОСОБА_6 біля готелю «Зоря» у м. Кам`янське , де разом випивали . Після цього разом пішли у бік вулиці Республіканської та ОСОБА_6 декілька разів брав його мобільний телефон «Lenovo A6000» , щоб подзвонити та повертав його . Неподалік від ДК «Горького» ОСОБА_6 останній раз взяв у нього мобільний телефон , щоб подзвонити та почав тікати разом з телефоном . Побіг за ним та вимагав зупинитися і повернути телефон , але обвинувачений втік . ОСОБА_6 здав телефон до ломбарду . Телефон не повернуто , ОСОБА_6 повернув йому 1300 гривень . Цивільний позов підтримує.

Вина ОСОБА_6 також підтверджується іншими доказами по справі :

протоколом огляду місця події від 21 жовтня 2017 року ( а.с. 15 - 20 ) , з якого слідує , що місцем огляду є ділянка місцевості , розташована на проїжджій частині по вулиці Долматова у м. Кам`янське , навпроти будинку № 20 , де зі слів потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відкрито викрав у нього мобільний телефон ;

договором про надання фінансового кредиту під заставу від 21 жовтня 2017 року ( а.с. 28 ) , з якого слідує , що ОСОБА_7 під заставу мобільного телефону «Lenovo A6000» видано фінансовий кредит 950 гривень ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 6 листопада 2017 року ( а.с. 30 32 ) , з якого слідує , що потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_6 , який 21 жовтня 2017 року приблизно о 4.00 годині біля будинку № 20 по вулиці Долматова у м. Кам`янське відкрито заволодів його майном ;
висновком експерта № 14/12.1/1094 від 31 жовтня 2017 року ( а.с. 36 38 ) , з якого слідує , що станом на 21 жовтня 2017 року ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo A6000» могла складати 1425 гривень ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23 листопада 2017 року ( а.с. 63 66 ) , з якого слідує , що свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_6 , який 21 жовтня 2017 року приблизно о 5.00 годині просив його допомогти здати до ломбарду мобільний телефон «Lenovo A6000» , після чого він погодився і заклав мобільний телефон на свій паспорт ;
протоколом проведення слідчого експерименту від 23 листопада 2017 року ( а.с. 6772 ) , з якого слідує , що обвинувачений ОСОБА_6 вказав обставини вчинення ним злочину та зазначив , що 21 жовтня 2017 року о 2.00 годині він зустрівся з ОСОБА_5 біля готелю «Зоря», де вони випивали разом . Після цього, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_3 , попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон , щоб зателефонувати та, тримаючи телефон в руках, почав тікати . Потерпілий побіг за ним , але не наздогнав. Телефоном розпорядився на власний розсуд .

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності , допустимості , достовірності , та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку , суд приходить до висновку , що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні доведена повністю .

Зібрані органами досудового слідства та досліджені у судовому засіданні докази є належними , оскільки підтверджують існування обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , допустимими , оскільки отримані законно , в порядку , встановленому кримінальним процесуальним законодавством України , яке діяло на час їх отримання , шляхом проведення органами досудового слідства відповідних процесуальних дій , достовірними, оскільки фактичні дані , отримані з вказаних доказів , не спростовані жодним іншим доказом , наданим сторонами кримінального провадження . Всі досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей , доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те , що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року .

Таким чином , ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року , тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ) , вчинений повторно .

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд , відповідно до ст. 65 КК України 2001 року , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують його покарання .

Суд вважає , що обставиною , що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України 2001 року , є його щире каяття . Обставин , які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України 2001 року, не встановлено.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини , яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» ( рішення від 9 червня 2005 року ) , і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) , згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим , якщо встановлено , що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним . У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ) ЄСПЛ вказав , що для того , щоб втручання вважалося пропорційним , воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи .

ОСОБА_6 раніше судимий , відбуває покарання за вироком , не працює , щиро кається у вчиненні злочину , шкоду частково відшкодовано , при цьому суд враховує думку потерпілого про вид покарання , та дійшов висновку , що покаранням , необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим , так і іншими особами , є покарання у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі . Таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи .

Суд вважає необхідним задовольнити частково цивільний позов на підставі ст. 1166 ЦК України 2003 року у межах вартості викраденого майна , враховуючи відшкодування шкоди обвинуваченим ; стягнути з ОСОБА_6 вартість проведення експертизи ; запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався , тимчасово залишений у слідчому ізоляторі до розгляду справи ; зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 КПК України , суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року , та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України 2001 року призначене покарання поглинути покаранням за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 4 років 10 днів позбавлення волі , з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі , обчислюючи строк покарання з моменту затримання - 21 серпня 2019 року .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 125 гривень 00 копійок . У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави вартість проведення експертизи в сумі 593 гривні 22 копійки .

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався .

Зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 21 серпня 2019 року по 7 травня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1