Номер провадження: 11-сс/813/2052/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року про відмову у задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про застосування тимчасового арешту та продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, відносно:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Клинці, Брянської області, громадянина Російської Федерації, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації,

що кваліфікується за законодавством України відповідно до ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою).

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що в судовому засіданні прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
ОСОБА_8 , одружений, з вищою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 . У Російській Федерації ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.4 ст. 159 КК РФ, що відповідає злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та є особливо тяжким злочином. В період застосування щодо ОСОБА_8 особистого зобов`язання, останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, що свідчить про відсутність підстав на даний час для обрання іншого запобіжного заходу.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням керівник Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, відповідно до якої застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт) та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Обґрунтовує вимоги тим, що суд в ухвалі припустився прямого порушення норм статей 584, 587-591 КПК України, які регламентують порядок та мету застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт). При вирішення питання про наявність підстав застосування даного заходу, суд повинен враховувати обставини, передбачені ч. 10 ст. 584 КПК України, саме екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. Відповідно до матеріалів клопотання, наявна копія постанови ГПУ від 22.11.2019 року про видачу ОСОБА_8 , яка вручена йому під розпис та відповідно останньому роз`яснено порядок її оскарження відповідно до вимог ч.1 ст. 519 КПК України. При розгляді відповідного питання про застосування екстрадиційного арешту суд не має права посилатися на вимоги ст. 177 та 183 КПК України щодо наявності підстав і мети застосування запобіжних заходів, оскільки мета і підстави застосування екстрадиційного арешту регламентована статтями 584, 585, 587- 591 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України екстрадиційний арешт застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Згідно ч. 1ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

У відповідності з положеннями ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя районного суду правильно врахував наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та роботи, а також виконання належних процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд дослідивши доводи клопотання, надані до нього матеріали та матеріали провадження вважає, що зазначені висновки в ухвалі слідчого судді є законними та обґрунтованими, оскільки знаходять підтвердження зазначеними матеріалами та відповідають вимогам ст.ст. 584, 585 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ст. 585 КПК України передбачено застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, що враховано та належним чином мотивовано в ухвалі слідчого судді.

Водночас також є необгрунтованими доводи прокурора в частині неможливості застосування слідчим суддею положень ст. 177 та 183 КПК України, оскільки вимогами ч.4 ст.584 КПК України вказана необхідність застосування слідчим суддею положень Кримінального процесуального кодексу України під час вирішення питання щодо застосування екстрадиційного арешту.

В апеляційній скарзі не наведені конкретні обставини, які б ставили під сумнів висновок слідчого судді щодо наявності обставин, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_8 , та забезпечення його подальшої видачі при застосуванні міри запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Захисник в судовому засіданні повідомила, про те що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме проживає з 2014 році у м. Одесі зі своєю сім`єю, працює та надала підтверджуючі документі. Крім, цього ОСОБА_8 , не порушує покладені на нього обов`язки, має намір отримати громадянство України та на даний час оскаржує Постанову Генеральної прокуратури України про видачу особи (екстрадицію) від 22.11.2019 року і на підтвердження зазначених обставин надала апеляційному суду копії скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтвердив, що з дня обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_8 , дотримується покладених на нього обов`язків відповідно до оскаржуваної ухвали слідчого судді, що в свою чергу також вказує на невмотивованість апеляційної скарги прокурора.

Встановлені апеляційним судом обставини, в тому числі оскарження на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 постанови Генеральної прокуратури України від 22.11.2019 року про видачу ОСОБА_8 до Російської Федерації (екстрадицію) вказують на прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора та продовження строку дії покладених на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 01.02.2020 року.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що обрання відносно особи під час вирішення питання про екстрадицію запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не позбавляє можливості екстрадиції зазначеної особи та фактичної передачі такої особи компетентному органу іноземної держави.

Висновки апеляційного суду.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, оскільки судове рішення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а також чинним міжнародним договорам України та відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 419, 422, 583, 584 КПК України КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року про відмову в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовження строку дії покладених обов`язків у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4