Справа № 308/3015/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000366від 20березня 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369КК України, погоджене прокурором про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000366від 20березня 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369КК України, погоджене прокурором про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що 19 березня 2020 року до чергової частини Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби «102» від поліцейського СРПП Ужгородського РВП ОСОБА_4 про те, що 19.03.2020 під час здійснення документування адмін. правопорушення водій ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уникнення адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху надав працівникам СРПП Ужгородського РВП неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в розмірі 100 гривень. Виїздом на місце події СОГ проведено огляд місця події, дані грошові кошти вилучені.

Відомості про згадану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000366 від 20березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

19 березня 2020 року в 15 год. 40 хв.під час огляду місця події за адресою: автодорога М-06 «Київ-Чоп», між населеними пунктами с. Барвінок та с. Великі Лази, Ужгородського району, слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив грошові кошти, а саме 1 банкноту номіналом 100 гривень серії УВ 9565889, які знаходились на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля «Шкода Рапід».

В клопотанні вказано, що наразі органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України.

Відповідно до пункту 4 ППВСУ Про судову практику у справах про хабарництво від 24 квітня 2002 р. №5 одержання хабара є корисливим злочином ,його предмет має виключно майновий характер. Ним можуть бути майно (гроші, цінності та іншіречі), право на нього (документи, які надають право отримати майно, користуватися ним або вимагати виконання зобов`язань тощо), будь-які дії майнового характеру (передача майнових вигод, відмова від них, відмова від прав на майно, безоплатне надання послуг, санаторних чи туристичних путівок, проведення будівельних або ремонтних робіт тощо).

Слідчий зазначає, що з огляду на вищезазначене для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність вилучених грошових коштів адже наразі без проведення експертних досліджень не видається можливим з`ясувати, яка саме річ є предметом злочину у вказаному кримінальному провадженні, що, своєю чергою, впливає на правильну правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Окрім цього, слідчий зазначає, що звертається із даним клопотанням до слідчого судді з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України,арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто ознакам речового доказу.

Слідчий зазначає, що для кримінального провадження неабияке значення мають речові докази, тобто матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

В клопотанні вказано, що вилучені грошові кошти, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами.

Окрім того, слідчий вважає за доцільне зазначити, що під час досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані забезпечити проведення технічної експертизи з метою встановлення факту виготовлення грошових коштів на підприємстві, що здійснює випуск грошових знаків для чого необхідні спеціальні знання у галузі судової експертизи.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий звертає увагу на те, що згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Слідчий вважає, що вилучені грошові кошти, тобто предмети, які є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні,є тими процесуальними джерелами доказів, які забезпечують реальну змогу встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також можуть бути використані в судовому провадженні.

Слідчий зазначає, що згідно пояснення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 грошові кошти а саме 1 банкнота номіналом 100 гривень серії УВ9565889, належать йому.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 2,9,16,36,131,132,167,170, 171 КПК України, слідчий просить: накласти арешт на грошові кошти, а саме: Вилучені в ході огляду місця події 19 березня 2020 року грошові кошти, а саме 1 банкноту номіналом 100 гривень серії УВ 9565889, які знаходились на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля «Шкода Рапід».

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду рапорт про розгляд клопотання за його відсутності, підтримує подане клопотання.

Власник майна, щодо якого подано клопотанні про накладення арешту в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду не подавав про причини неявки не повідомляв.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділенням Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000366від 20 березня 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

Згідно протоколу огляду, копія якого міститься у матеріалах клопотання, під час огляду місця події 19.03.2020 о 15 год. 40 хв., було виявлено та вилучено: 1 банкноту номіналом 100 гривень серії УВ 9565889, які знаходились на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля «Шкода Рапід». Вилучені грошові кошти були запропоновані працівникам СРПП Ужгородського РВП як неправомірну вигоду, водієм ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уникнення адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Матеріали клопотання містять копію постанови слідчого від 20.03.2020 року про визнання речовими доказами 1 банкноту номіналом 100 гривень серії УВ 9565889.

Згідно поштового конверту вказане клопотання направлено поштовим зв`язком 20.03.2020 року на адресу суду.

Таким чином, слідчим доведено, що вилучені в ході огляду місця події речі, а саме грошові кошти, мають значення речових доказів у даному кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000366від 20березня 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, погоджене прокурором про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, а саме: вилучені в ході огляду місця події 19 березня 2020 року грошові кошти, а саме 1 банкноту номіналом 100 гривеньсеріїУВ9565889, які знаходились на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля «Шкода Рапід».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1