Житомирський апеляційний суд
Справа №286/4433/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 08.11.2019 щодо ОСОБА_8 (далі ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в с. Антоновичі Овруцького району Житомирської області у кримінальному провадженні №0000574 за ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Запобіжний захід не обирався.

Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Частково задоволено цивільний позов потерпілої та вирішено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 10109,73 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 150000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2288 грн.

Речовий доказ автомобіль «Москвич-2140» р.н. « НОМЕР_1 » вирішено повернути власнику ОСОБА_10 .

Згідно вироку, 11.09.2018 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Москвич-2140" р.н. « НОМЕР_1 » на автодорозі «Бігунь-Словечне» в напрямку с. Словечне Овруцького району, в порушення вимог пунктів 1.10., 12.1. Правил дорожнього руху України (ПДР), не впорався з керуванням, від чого керований ним автомобіль виїхав за межі проїзної частини та зіткнувся з деревом, внаслідок чого пасажиру автомобіля ОСОБА_11 , 1971 року народження було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми та закритої травми шийного відділу хребта, садна лобно-тім`яної ділянки посередині; садна над верхнім краєм правої брови, садна на рівні правої виличної дуги, садна верхньої губи посередині, забійної рани волосяної частини голови на рівні тім`яно-потиличної ділянки зліва, крововиливів в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки голови зліва, тріщини потиличної кістки зліва, геморагічного забою головного мозку на рівні базальної поверхні правої скроневої долі з крововиливами в м`які мозкові оболонки, перелому тіла 6-го шийного хребця з розривом міжхребцевого диску та геморагічного забою спинного мозку; закритої травми грудної клітки: закритого перелому непрямого згинального характеру між руків`ям та тілом грудини, закритих непрямих переломів перших ребер справа з обох сторін, закритих переломів 2-3-4-5-6-7-го ребер зліва та 3-4-5-го ребер справа прямого характеру, забою легень, та сталася смерть потерпілого ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку та призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції. Твердить про однобічність та упередженість досудового розслідування та судового розгляду, істотне порушення судом кримінального процесуального закону та права на захист обвинуваченого. Посилається, що захисник за призначенням лише формально приймав участь під час судового розгляду. Вказує також про неповноту з`ясування фактичних обставин справи, що виразилася у неповній перевірці версії обвинуваченого про те, що причиною ДТП стали дії потерпілого пасажира ОСОБА_11 ,, який хапався за кермо автомобіля під час його руху. Твердить також про недопустимість як доказу висновку судово-токсилогічної експертизи про концентрацію етилового спирту у зразку крові обвинуваченого, оскільки на час відібрання зразка крові для дослідження ОСОБА_10 був непритомний та постанова про відібрання крові йому не вручалася.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

З матеріалів справи видно, що судом першої інстанції належним чином дотримано передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи, зокрема тих, що стосуються забезпечення права на захист обвинуваченого, досліджено всі докази за клопотаннями сторін, яким дано належну оцінку.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_10 у вчинені у стані алкогольного сп`яніння порушень вимог п.п. 1.10., 12.1. ПДР, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , є обґрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні та вказаними у вироку фактичними даними, що містяться у протоколах огляду місця події та трупа ОСОБА_11 , висновками судово-медичної, судових автотехнічних та психіатричної експертиз, показаннях свідка ОСОБА_12 .

Зокрема, сукупністю наведених у вироку доказів поза розумним сумнівом доведено винність обвинуваченого ОСОБА_10 у тому, що він за встановлених судом першої інстанції обставин у світлу пору доби та за відсутності інших транспортних засобів, керуючи власним автомобілем, не справився з керуванням та допустив зіткнення з деревом за межами проїзної частини дороги, в результаті чого загинув пасажир ОСОБА_11 .

Сам ОСОБА_10 у своїх показаннях підтвердив факти керування ним транспортним засобом за встановлених судом обставин ДТП з її наслідками у виді смерті пасажира ОСОБА_11 , а також факт вживання ним перед ДТП пляшки пива.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив ті обставини, що після ДТП водій пошкодженого автомобіля ОСОБА_10 при доставленні його до лікарні стверджував, що перед ДТП вживав алкоголь - випив пляшку пива.

З врахуванням тих обставин, що забір крові у ОСОБА_10 проводився працівниками медичної установи в процесі надання необхідної медичної допомоги останньому у відповідності до вимог п. 8, 14 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, суд першої інстанції обґрунтовано визнав необґрунтованими доводи захисника про недопустимість як джерела доказів висновку судово-токсилогічної експертизи про концентрацію етилового спирту у зразку крові обвинуваченого, відібраного у того без відповідної постанови слідчого.

Доводи апелянта про істотне порушення права на захист обвинуваченого, що виразилася у недієвості захисника ОСОБА_13 під час судового розгляду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, за даними повної фіксації судового розгляду технічними засобами, адвокат ОСОБА_13 брала активну участь у судовому розгляді справи в суді першої інстанції, - брала активну участь під час кожного судового засідання, проводила допит учасників процесу, заявляла клопотання про проведення судово-медичної експертизи стану здоров`я ОСОБА_10 та про долучення до матеріалів справи документів, що стосуються особи обвинуваченого. Ухвалою суду першої інстанції від 24.07.2019 було задоволено клопотання захисника ОСОБА_13 , яка надавала обвинуваченому безоплатну правову допомогу, про заміну її на захисника ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_10 уклав договір про надання правової допомоги на платній основі.

Є також безпідставними доводи захисника про неповноту та неправильність досудового розслідування та судового розгляду, оскільки у даній справі не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування та судом першої інстанції.

З урахуванням всіх фактичних обставин справи, зокрема, пояснень експерта ОСОБА_14 , який підтвердив обґрунтовані висновки проведених ним судових автотехнічних експертиз та вказав про достатність наданих йому вихідних даних та матеріалів справи, які свідчили про відсутність будь-яких зовнішніх перешкод у водія автомобіля ОСОБА_10 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав недостовірними показання обвинуваченого про те, що ДТП сталася з вини потерпілого ОСОБА_11 , який під час руху автомобіля хапався за кермо, чим відволік його, внаслідок чого він втратив контроль над керуванням та стався удар з деревом на узбіччі.

При цьому суд дав належну оцінку показанням потерпілої ОСОБА_7 про те, що її батько померлий ОСОБА_11 тривалий час працював водієм і не міг під час руху автомобіля хапатися за кермо.

Навіть за умови достовірності вищевказаних показань ОСОБА_10 , він як водій мав можливість відповідно до ПДР здійснити належне термінове гальмування та керування автомобілем без виїзду його за межі проїжджої частини дороги та зіткнення із деревом.

Вказана версія сторони захисту є необґрунтованою та спрямованою на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Вирок відповідає вимогам ст. 370 КПК України, - є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Суд першої інстанції побудував свої висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 на допустимих доказах, із повним з`ясуванням всіх обставин справи та з належним дотриманням вимог КПК.

Підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 08.11.2019 щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000574 за ч. 2 ст. 286 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з 03.03.2020.
Судді: