КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000014, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.3 ст.369-2, ч.4 ст.190 КК України, а саме: торгівельні місця з номерами 3757, 3748, 3750, 3751, 3752, 3753, 3754, 3755, 3756, 3758, 3759, 3760, 3761, 3773, 3774, 3775, 3776, 3777, 3778, 3779, 3780, 3781, 3782, 3783, 3784, 3785, 4951, 4952, 4953, 4954, 4955, 4956, 4957, 4958, 4959, 4961, 4962, 4963, 4964, 4965, 4968, 4969, 4970, 4971, 4972, 4973, 4974 4980 4981 4982, які розташовані на території ТОВ « Промтоварний ринок» за адресою: місто Одеса, вул. Рожева на яких знаходяться 20-фунтові контейнери.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини,що майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000014, а тому наявні достатні підстави для арешту, відповідно до вимог ст. ст.170, 171 КПК України.

В апеляційній скарзі директор Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що присутнім під час розгляду клопотання про накладення арешту ні він, ні його представники в суді першої інстанції не були. 10.09.2019 року Концерн звернувся до районного суду з клопотанням про видачу рішення, лише 13.11.2019 року було отримано ухвалу слідчого судді. По суті апеляції апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в ухвалі слідчого судді невмотивовано, яким чином торгівельні місця на яких знаходяться 20-фунтові контейнери співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується.

Також апелянт вказує і на те, що клопотання органу досудового розслідування не містить будь-яких обґрунтованих і підтверджених належними засобами доказування доводів щодо доцільності та правомірності застосування таких обмежень як арешт. Майно не відповідає критеріям визначених ч.1 ст.98 КПК України не містить ознак речових доказів які свідчили б про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.28, ч.3 ст.369-2, ч.4 ст.190 КК України. При цьому апелянт вказує, що станом на травень 2019 року зазначені торгівельні місця перебували у користуванні підприємців на підставі укладених з Міністерством оборони України договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-фунтових контейнерів. На даний час управлінські функції щодо користування торговельними місцями на які накладено арешт, здійснює Концерн «Військторгсервіс» на підставі укладеного з Міністерством оборони України договору доручення.
Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_6 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що ухвалу від 10 травня 2019 р. було постановлено без директора Концерну, представник також присутнім під час розгляду клопотання в суді першої інстанції не був, ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах інформації отримали 13.11.2019 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників Концерну «Військторгсервіс», які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, за процесуального керівництва військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2018 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України та ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 1998 року фізичні особи-підприємці орендують у Міністерства оборони України 50 торгових місць по вул. Рожевій у м. Одесі, на території ТОВ «Промтоварний ринок». При цьому, переукладання договорів оренди на новий термін або зміна повіреного, який діє від імені Міністерства оборони України, супроводжуються неправомірними діями зі сторони службових осіб міністерства.

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно. В обґрунтування клопотання орган досудового розслідування послався на те, що майно, а саме: торгівельні місця з номерами 3757, 3748, 3750, 3751, 3752, 3753, 3754, 3755, 3756, 3758, 3759, 3760, 3761, 3773, 3774, 3775, 3776, 3777, 3778, 3779, 3780, 3781, 3782, 3783, 3784, 3785, 4951, 4952, 4953, 4954, 4955, 4956, 4957, 4958, 4959, 4961, 4962, 4963, 4964, 4965, 4968, 4969, 4970, 4971, 4972, 4973, 4974 4980 4981 4982, які розташовані на території ТОВ « Промтоварний ринок» за адресою: місто Одеса, вул. Рожева на яких знаходяться 20-фунтові контейнери є предметом та доказом розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28, ч.3 ст.369-2, ч.4 ст.190 КК України відповідно є речовими доказами, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання та наклав арешт на зазначене майно.
З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту вищезазначеного майна, достатності доказів розміру можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації, можливого розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, наслідків арешту майна для інших осіб. Об`єктивних підстав вважати, що торгівельні місця з номерами 3757, 3748, 3750, 3751, 3752, 3753, 3754, 3755, 3756, 3758, 3759, 3760, 3761, 3773, 3774, 3775, 3776, 3777, 3778, 3779, 3780, 3781, 3782, 3783, 3784, 3785, 4951, 4952, 4953, 4954, 4955, 4956, 4957, 4958, 4959, 4961, 4962, 4963, 4964, 4965, 4968, 4969, 4970, 4971, 4972, 4973, 4974 4980 4981 4982, які розташовані на території ТОВ « Промтоварний ринок за адресою: місто Одеса, вул. Рожева на яких знаходяться 20-фунтові контейнери виступали знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є доказом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та віднесено саме до знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або ж містять на собі ознаки вчиненого кримінального правопорушення, або ж відповідні сліди кримінального правопорушення, не має. Відсутні такі дані і в ЄДРДР. Тобто, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді про накладення арешту на вищезазначене майно постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

Крім цього, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких органом досудового розслідування вноситься клопотання про накладення арешту та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситись з обставинами кримінального провадження.

Однак, в ухвалі слідчий суддя, взагалі не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину у кримінальному провадженні №0000014 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2018 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України та ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу на додані до матеріалів клопотання документи, зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, договір № 181/9-83р від 21.02.2000 року укладений між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ «Промтоварний ринок», за яким Міністерство оборони України мало право протягом 99 (дев`яносто дев`яти) років з дня підписання зазначеного договору безкоштовно користуватися на власний розсуд 50 (п`ятдесятьма) місцями під 20-футові контейнери, які розташовані по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», договір доручення від 14.06.2016 року за яким Міністерство оборони доручило Концерну «Військторсервіс» здійснювати управлінські функції щодо користування торговельними місцями на які накладено арешт, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань Концерн «Військторгсервіс» - генеральним директор якого є ОСОБА_10 .

За наведеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення вказане майно має до розслідування вчинених кримінальних правопорушень, колегія судів вважає, що у даному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні слід залишити без задоволення

Керуючись ст. ст. 117, 98, 170, 171, 172 ,173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити директору Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000014 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року, якою задоволено клопотання задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.3 ст.369-2, ч.4 ст.190 КК України, а саме: торгівельні місця з номерами 3757, 3748, 3750, 3751, 3752, 3753, 3754, 3755, 3756, 3758, 3759, 3760, 3761, 3773, 3774, 3775, 3776, 3777, 3778, 3779, 3780, 3781, 3782, 3783, 3784, 3785, 4951, 4952, 4953, 4954, 4955, 4956, 4957, 4958, 4959, 4961, 4962, 4963, 4964, 4965, 4968, 4969, 4970, 4971, 4972, 4973, 4974 4980 4981 4982, які розташовані на території ТОВ « Промтоварний ринок» за адресою: місто Одеса, вул. Рожева на яких знаходяться 20-фунтові контейнери - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовитиу задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.3 ст.369-2, ч.4 ст.190 КК України, а саме: торгівельні місця з номерами 3757, 3748, 3750, 3751, 3752, 3753, 3754, 3755, 3756, 3758, 3759, 3760, 3761, 3773, 3774, 3775, 3776, 3777, 3778, 3779, 3780, 3781, 3782, 3783, 3784, 3785, 4951, 4952, 4953, 4954, 4955, 4956, 4957, 4958, 4959, 4961, 4962, 4963, 4964, 4965, 4968, 4969, 4970, 4971, 4972, 4973, 4974 4980 4981 4982, які розташовані на території ТОВ « Промтоварний ринок» за адресою: місто Одеса, вул. Рожева на яких знаходяться 20-фунтові контейнери.
Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2

ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/403/2020 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1