Ухвала
іменем України
13 травня 2020 року
м. Київ
справа № 761/3914/20
провадження № 51-2264ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який надає правову допомогу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні заяви захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про здійснення судового контролю

за дотриманням прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 щодо утримання в ІТТ ГУ НП у м. Києві, в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України ( далі - КПК).
Ухвалою Київського апеляційного судувід 02 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , на вищезазначену ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перевірку ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року в касаційному порядку, просить їх скасувати та призначити новий розгляд слідчим суддею в суді першої інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень, інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до частини 3 статті 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений статтею 309 КПК. Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають

(ч. 3 ст. 309 КПК), заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
В розумінні положень статті 309 КПК, ухвала слідчого судді, якою відмовлено

в задоволенні заяви про здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів, не підлягає апеляційному оскарженню.
На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК, ст. 206 КПК встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Отже, за своїм змістом ст. 206 КПК надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. Аналогічний висновок міститься в постанові Обєднаної палатиКасаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року по справі №766/22242/17.
При цьому вказаний механізм не включає порядку оскарження судових рішень про застосування (продовження) запобіжного заходу під час судового розгляду кримінального провадження по суті.
З тексту наданої суду копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року вбачається, що Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , в якому ухвалою суду від 10 грудня 2019 року йому продовжено строк тримання під вартою до 15 лютого 2020 року включно.
Отже, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції, правильно встановивши, що апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка відповідно

до положень ст. 309 КПК не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, обґрунтовано постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За правовою позицією Конституційного Суду України (рішення №3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження

має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням

у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді встановлені законодавцем в змісті статей 309, 392 КПК.
Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі,

в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7КПК,застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 КПК).
За таких обставин, наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Зміст ухвали апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, вона

є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , який надає правову допомогу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: