Справа №694/326/20
провадження № 1-кс/694/133/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка, заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 ,-
в с т а н о в и л а:
В провадженні слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб начальника Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та начальника СВ Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР та розпочати розслідування після надходження заяви ОСОБА_5 від 27.02.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме самовільного зайняття земельних ділянок ОСОБА_7 (справа №694/326/20 провадження №1-кс/694/124/20).
13березня 2020 року, слідча суддя ОСОБА_4 подала через канцелярію Звенигородського районного суду Черкаської області заяву про самовідвід.
Підставою самовідводу стало те що, суддя ОСОБА_4 з ОСОБА_7 особисто знайома та перебуває у дружніх відносинах, а тому не може брати участь у розгляді вказаної скарги, оскільки дані обставини можуть викликати сумніви у її незалежності та безсторонності під час прийняття рішення по вказаній справі.
Суддя ОСОБА_4 будучи зайнятою в розгляді іншоїсправи, у судове засідання для дачі пояснень не з`явилася, неприбуття судді не перешкоджає розгляду заяви про її відвід.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив заяву про самовідвід задоволити.

Скаржник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду заяви про самовідвід був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши заяву про самовідвід та перевіривши викладені в заяві доводи, приходжу до наступних висновків.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя, слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.
Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України встановлено, що слідчий суддя не може брати участь у провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.
Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь - який спосіб забороняється.
Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як вбачається з рішень Європейського суду з прав людини у справах "Білуга проти України", "Ветштайн проти Швейцарії", важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.
Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Пьєрсак проти Бельгії", "Лангбергер проти Швеції" зазначено, якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра.
Відповідно до п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів судова незалежність передбачає повну безсторонність з боку суддів. При розгляді справи між будь-якими сторонами судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, які впливають або можуть створювати враження впливу на спроможність суддів здійснювати судочинство незалежно. У цьому розумінні судова незалежність є розвитком основоположного принципу, згідно з яким "жодна особа не може бути суддею у своїй справі". Значущість цього принципу виходить за межі окремої судової справи та її сторін. Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.
За змістом п. 23, п. 60, п. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - принцип незалежності судової влади означає незалежність кожного судді при здійсненні ним функцій прийняття судових рішень. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено. Судді мають приймати рішення у справах, які передані їм на розгляд. Вони можуть відмовитися від справи або її розгляду лише якщо для цього є поважні причини.
Стаття 75 КПК України включає вичерпний перелік обставин, за яких суддя не може брати участь у розгляді справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України - за наявності підстав, передбачених ст. 75 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
До вирішення питання самовідводу судді треба ставитись виважено, аналізуючи, чи дійсно наявні підстави, які можуть викликати сумніви у його неупередженості, або такі відсутні.
Враховуючи вказані обставини, те що суддя має сталі дружні відносини з особою, щодо якої у скарзі вимагається внести відомості до ЄРДР, суддя вбачає підстави для задоволення самовідводу, заявленого слідчим суддею ОСОБА_4 , оскільки вказані нею підстави для самовідводу є обставинами, які виключають її участь, як слідчого судді, у розгляді скарги.
Керуючись ст. ст. 75, 81, 82, 369-372 КПК України, суддя, -
ухвалила:
заяву про самовідвід слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської ОСОБА_8 по справі №694/326/20 провадження №1-кс/694/124/20 за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб начальника Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та начальника СВ Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області щодо невиконання вимог ст. 214 КПК України - задовольнити.
Матеріали клопотання скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб начальника Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та начальника СВ Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області щодо невиконання вимог ст. 214 КПК України невнесення відомостей до ЄРДР та розпочати розслідування після надходження заяви ОСОБА_5 від 27.02.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме самовільного зайняття земельних ділянок ОСОБА_7 (справа №694/326/20 провадження №1-кс/694/124/20) передати до канцелярії Звенигородського районного суду Черкаської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1