Справа № 465/7149/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/986/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0003170 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2019 року застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подольськ Московської області Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави.

Визначено строк дії ухвали, який становить шістдесят днів.

Ухвалено, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 тис. 680 грн.

На підставі ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суду за першим викликом; не відлучатися з м. Львова без дозволу слідчого СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду; повідомляти слідчого СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суду про зміну місця свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні № 0003170, відомості про яке 6 грудня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Визначено двохмісячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.
Визначено, що у випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_7 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст. 202 КПК України.

Роз`яснено, що у разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_7 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2019 року захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному запобіжний захід у виді застави із врахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу не оцінив в сукупності всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою молодого віку, має матір, з якою проживає, раніше несудимий, запобіжні заходи до нього раніше не застосовувалися, а тому відсутні дані, що він їх не дотримувався, незначний майновий стан, оскільки є тимчасово непрацюючим, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Підозру вважає необґрунтованою, оскільки вона фактично ґрунтується на впізнанні особи потерпілою ОСОБА_10 6.12.2019 року, проведеною із грубим порушенням вимог ст. 228 КПК України.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Слідчий суддя дійшов надуманого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде достатнім для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертає увагу суду, що не взято до уваги тн, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ненасильницького злочину, підозрюється у посяганні на майно потерпілих.

Вказує, що слідчий суддя необґрунтовано не врахував майновий стан підозрюваного та визначив максимально можливий за законом рівень застави для ОСОБА_7 - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження від 6 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003170 внесені відомості стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
6 грудня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою з не встановленою слідством особою, вирішив заволодіти коштами ОСОБА_10 . Для цього, не встановлена слідством особа, яка представилась ОСОБА_11 - сином потерпілої ОСОБА_10 , близько 23:00 год., 5.12.2019 року, зателефонувала до ОСОБА_10 та повідомила, що потрапила у дорожньо-транспортну пригоду і попросила 600 доларів США для врегулювання даної пригоди, які потрібно віддати представнику поліції. В цей же час, ОСОБА_7 , прийшовши в квартиру АДРЕСА_3 , яка належить потерпілій, представившись працівником поліції, запропонував їй написати розписку про компенсацію збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою та передати гроші. Після зазначеного, написавши розписку, ОСОБА_10 пішла на кухню, де взяла кошти у сумі 600 доларів США і підійшовши до ОСОБА_7 запитала, чи має він документи, які підтверджують, що він працівник поліції. ОСОБА_7 , усвідомивши, що його обман може бути викрито, діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливою метою, вихватив з рук потерпілої зазначені кошти та втік з місця події, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 14280 грн.

Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою з визначенням застави, врахувавши при цьому: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, можливість незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість підозри, яку пред`явлено ОСОБА_7 , то слід зазначити, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 6.12.2019 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 6.12.2019 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 6.12.2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 6.12.2019 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про те, що слідчий суддя дійшов надуманого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім, тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде достатнім для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, є обґрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

З наведеним висновком слідчого судді погоджується колегія суддів, враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, наявність ризиків, які наведені в ухвалі слідчого судді.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя не врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, має матір, з якою проживає, раніше несудимий, запобіжні заходи до нього раніше не застосовувалися, а тому відсутні дані, що він їх не дотримувався, незначний майновий стан, оскільки є тимчасово непрацюючим, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, то колегія суддів вважає, що при обґрунтованій підозрі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається суддею з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи ОСОБА_7 , повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.
Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 .
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4