Справа № 464/1153/20
пр.№ 1-кп/464/278/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/1153/20, внесене 23.02.20. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полярний Шмідтовського району Магаданської обл. РФ, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з освітою 8 класів, військовозобов*язаного, неодруженого, непрацюючого, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ;

учасник провадження неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 (подали заяву про розгляд провадження у їх відсутності та незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України);

з участю сторін кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 22 лютого 2020 року о 17.40 год. на вул.Угорській,21 «а» в м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито викрав з рук неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 майно останнього мобільний телефон «Iphone 6s» 16 GB IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 сірого кольору вартістю 5000 грн. з чохлом зеленого кольору, який матеріальної цінності не становить, після чого з викраденим покинув місце події, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що неповнолітнього потерпілого візуально знав давно. Вчинив даний грабіж у присутності свідків. Чому так поступив по відношенню до нього не знає. Викрадений телефон у подальшому видав працівникам поліції. У вчиненому щиро розкаюється і просить вибачення, йому соромно за все. Зазначив, що проживає з братом, батьки давно померли, своєї сім*ї не має, хронічними захворюваннями не страждає, перебуває з січня 2020 року на обліку з приводу вживання алкоголю, у зв*язку з чим періодично в добровільному порядку проходить лікування.

З огляду на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, що підтримали неповнолітній потерпілий та його законний представник у поданій ними заяві від 21.04.20.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є нетяжким та проти власності, особу обвинуваченого, який судимості не має; не працює, неодружений, не має на утриманні осіб, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, наявність соціальних зв*язків; хронічними захворюваннями, окрім розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, з приводу чого перебуває під наглядом з 20.01.20., не страждає; під наглядом в психоневрологічному диспансері не перебуває; за висновком судово-психіатричного експерта № 144 від 30.03.20. психічною хворобою не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованих дій також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину та просить вибачення за вчинене, що є обставинами, які пом*якшують покарання; обтяжуючих не встановлено; приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, - за ч.1 ст.186 КК України позбавлення волі на строк один рік. Саме такий вид покарання, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, та його розмір мінімальний на строк один рік з урахуванням, що обвинувачений зловживає алкоголем, у його власності нічого не перебуває (з його слів), тривалий час не працює, постійного доходу не має, з урахуванням вартості викраденого та значимості розміру такого для неповнолітнього потерпілого; - є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів, інший, більш м*який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.
Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п*яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного, який все ж таки вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро кається, просить вибачення за вчинений злочин, відсутність реальної шкоди для потерпілого з урахуванням вилучення викраденого майна, та періодичне проходження засудженим лікування від алкоголізму, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку (один рік) не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов*язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 02.03.20. накладено арешт на мобільний телефон «Iphone 6s» 16 GB IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із чохлом зеленого кольору, які визнано речовими доказами постановою слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 23.02.20. та передано на зберігання в камеру схову речових доказів Сихівського ВП ГУ НП у Львівській обл. Відтак такий слід скасувати, а мобільний телефон з чохлом повернути по приналежності.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред*явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 02.03.20., на мобільний телефон «Iphone 6s» 16 GB IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із чохлом зеленого кольору.

Речові докази: мобільний телефон «Iphone 6s» 16 GB IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 та чохол зеленого кольору (постанова слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 23.02.20.), що належать ОСОБА_5 , повернути по приналежності.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1