ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/65/20 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника третьої особи
щодо майна якої вирішується
питання про арешт - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляціями ТОВ «Промагроінжиніринг» та ТОВ «Балкантех» на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою частково задоволене клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000632 від 15.06.2018 від 15.06.2019 про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 21.11.2019 за адресою: Харківська, область, Харківський район, м . Мерефа, вул. Дніпровська, 213, власником якого являється виконавчий комітет Мереф`янської міської ради.
Накладено арешт на майно, вилучені під час обшуку 21.11.2019 за адресою: м. Харків, вул. Конєва, буд. 21, корп. 10, речі та документи, власником яких являється ТОВ «Балкантех».
Накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 21.11.2019 за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 20, оф. 5225, речі та документи, власником яких являється ТОВ «Промагроінжиніринг».
Зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, протягом двох місяців за участю спеціаліста зняти інформацію з накопичувального магнітного жорсткого диску ємністю 750 GB, TM «WD», серійний номер WX71AA1S4741 (KH30AF321601), а також зробити копії документів за 2019 рік, після чого передати жорсткий диск та оригінали документів за 2019 рік на відповідальне зберігання власникам майна.
Визначено місцем зберігання інших арештованих документів - матеріали кримінального провадження № 0000632 від 15.06.2018.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 29 листопада 2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000632 від 15.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України про накладення арешту на виявлені під час обшуку документи та речі.

В обгрунтування клопотання зазначив, що у провадженні відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за №0000632 від 15.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Задовольняючи частково клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що вказані речі та документи є речовим доказом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального праовопрушення.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ТОВ «Промагроінжиніринг» та ТОВ «Балкантех» подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2019 року та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 негайно повернути майно, яке відлучене під час обшуку 21.11.2019.

Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
Представник ТОВ «Балкантех» належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду до суду не прибув, а тому в силу вимог ст.405 КПК України не є перепоною для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника третьої особи щодо майна яких вирішується питання про арешт ТОВ «Промагроінжиніринг» - ОСОБА_7 , що наполягала на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні №0000632 від 15.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. (а.с. 2-44).

Також з клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Так, ч.2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши частково клопотання від 29 листопада 2019 року слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч.5 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Посилання апелянтів на недотримання процесуальних строків для розгляду клопотання необґрунтовані і спростовуються судовими матеріалами.
25.11.2018 до Київського районного суду м. Харкова поштою надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000632 від 15.06.2018 про накладення арешту на майно.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0000632 від 15.06.2018 про накладення арешту на майно повернуто прокурору відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 та встановлено строк в 72 години для усунення недоліків.
26.11.2019 о 16 год. 59 хв. прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , отримано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків.
29.11.2019 о 16 год. 20 хв. після усунення недоліків до суду надійшло клопотання про накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно. (а.с.2).
Таким чином, строк для зверненя прокурора з зазначеним клопотанням про накладення арешту на майно не пропущено.
Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
Задовольнивши частково клопотання прокурора з посиланням на зміст ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Посилання апелянтів на порушення слідчим суддею ст.ст. 98,170 КПК України таким чином спростовуються судовими матеріалами.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційних скарг не вбачає.
Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У разі, якщо власникам вилучених документів будуть необхідні певні дані для складання фінансової звітності за період, який ще не пройшов, вони не позбавлені права звернутись до органу досудового розслідування для отримання копій необхідних документів.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ТОВ «Промагроінжиніринг» та ТОВ «Балкантех» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2019 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000632 залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді