ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/578/19 Номер провадження 11-кп/814/394/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000115 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 153 КК України, продовжено щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці до 03 лютого 2020 року.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд послався на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а обставини, з якими пов`язувалося обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися, строк дії запобіжного заходу закінчується 11.12.2019 і судове провадження не може бути завершене до його спливу, оскільки по справі необхідно допитати свідка ОСОБА_9 , обвинуваченого та вирішити наявні у учасників судового провадження клопотання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з рішенням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього.
Посилається на свою невинуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Вказує, що судом не взято до уваги надані ним характеризуючи матеріали щодо нього, зокрема з місця роботи, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, хворої матері.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали подану ОСОБА_7 апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор заперечив проти доводів скарги, вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.
Як вбачається з наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000115, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 153 КК України.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2019 року під час судового провадження обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці до 03 лютого 2020 року.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Тому ухвалене судове рішення підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Так, судом враховано положення наведених вище норм процесуального закону та правильно встановлено, що обставини, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, не змінилися, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, - не зменшилися.

При цьому судове провадження не може бути завершене до спливу строку обраного запобіжного заходу ОСОБА_7 , оскільки по справі необхідно допитати свідка ОСОБА_9 , обвинуваченого, вирішити наявні у учасників судового провадження клопотання.

Рішення суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та неможливості застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів вважає правильним, оскільки він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні двох умисних тяжких злочинів, які йому інкримінуються, існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому інший більш м`який запобіжний захід не буде відповідати меті його застосування та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судом першої інстанції перевірено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та вірно встановлено відсутність об`єктивних даних щодо можливості його застосування, а обвинуваченим ОСОБА_7 не спростовано існування ризиків, які унеможливлюють застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу та не наведено ґрунтовних доводів.

Доводи ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції не взято до уваги характеризуючи матеріали щодо нього, зокрема з місця роботи, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, хворої матері, є безпідставними, оскільки як вбачається з ухвали суду, дані обставини були враховані та на думку колегії суддів не можуть нівелювати існування ризиків, які на даний час є реальними та унеможливлюють застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Посилання ОСОБА_7 на його невинуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що встановлення факту винуватості чи невинуватості особи у вчиненні злочину є предметом розгляду в суді першої інстанції під час розгляду справи по суті та виходить за межі дослідження обставин, які з`ясовуються під час вирішення питання про запобіжний захід.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є правильним, а такий запобіжний захід може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, відповідає суспільному інтересу, а тому апеляційні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4