Дата документу 24.12.2019 Справа № 336/788/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1738/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/788/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року,яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого:
вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2006 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнився 10.07.2008 року умовно-достроково на 5 місяців 10 днів);
вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2012 року за ст.185 ч.3, ст.263 ч.1, ст.263 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнився 20.12.2013 року умовно-достроково на 9 місяців);
вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2014 року за ст.185 ч.2 КК України з застосуванням ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2014 року за ст.185 ч.2 КК України з застосуванням ст.70 ч.4 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі (звільнився 19.08.2016 року у зв`язку з відбуттям покарання);
вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2017 року з урахуванням ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 26.10.2017 року за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі (звільнився 26.10.2017 року на підставі ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році»),

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.185 ч.2 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 4 роки.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 8019,87 грн. та на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Згідно зі змістом вироку, 23 грудня 2018 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, діючи повторно, умисно таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме холодильник «Дніпро 2 МС» вартістю 1100 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
24 грудня 2018 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, діючи повторно, умисно таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме плиту кухонну на чотири конфорки «Карпати-17» вартістю 925 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
25 грудня 2018 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, діючи повторно, умисно таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме люстру Italux 10313 білого кольору вартістю 1998 гривень, три офісні стільці вартістю 250 гривень кожен, мийку з неіржавіючої сталі розмірами 1200х650 мм глибиною 250 мм вартістю 500 гривень зі змішувачем Зігор, вартість якого встановити не виявилось можливим; витяжку кухонну Ventolux Lazio 60 білого кольору вартістю 1609,37 гривень, прямокутну підставку для взуття розмірами 60х40 см, вартість якої встановити не виявилось можливим, а всього майно загальною вартістю 4857,37 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
26 грудня 2018 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, діючи повторно, умисно таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме телевізор Daewoo DMQ 2599TXT вартістю 1137,50 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, у скоєному щиро покаявся; частково відшкодував матеріальну шкоду, попросив вибачення у потерпілого; готовий понести покарання за вчинений злочин. Вказані обставини, у відповідності до ст.66 КК України є обставинами, що пом`якшують покарання. Вважає, що судом не в повній мірі враховані вказані обставини, особу обвинуваченого, а тому призначене судом покарання за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок своєї суворості.

На підставі викладеного просить змінити вирок та призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, вважав вирок законним і обґрунтованим; потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в цілому відповідає зазначеним вимогам.

Колегія суддів вважає, що належним чином оцінивши обставини провадження, суд погодився із кваліфікацією сторони обвинувачення дій ОСОБА_7 і кваліфікував дії останнього за ч.2 ст.185 КК України.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку в апеляційній скарзі захисника не оскаржуються.

Належним чином оцінивши обставини провадження, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вид і розмір призначеного судом покарання за вчинене кримінальне правопорушення визначено в цілому з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Проте, висновок суду про обов`язковість реального відбування покарання обвинуваченим є помилковим, без достатнього врахування низки обставин, які впливають на призначення покарання.

Так при призначенні покарання і вирішенні питання щодо можливості застосування положень ст.75 КК України, встановивши відсутність обставин, які обтяжують покарання, і встановивши обставину, яка його (покарання) пом`якшує.

Суд першої інстанції послався на належні обставини кримінального провадження, наявність у обвинуваченого попередніх судимостей, дані про особу обвинуваченого.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що життєвий уклад обвинуваченого ОСОБА_7 змінився, він не вчиняє нових правопорушень та виявляє бажання стати на шлях виправлення. З урахуванням зазначених обставин того, що потерпілий, який є близьким родичем обвинуваченого, підтримав апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, за наявності позитивних характеристик, частково відшкодованої шкоди, визнання обвинуваченим своє вини.

Колегія суддів вважає, що вказані підстави дають можливість звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання, відповідно до вимог ст.75 КК України, але із встановленням максимального терміну іспитового строку, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що на думку колегії суддів не суперечить положенню ст.50 КК України та забезпечить належний контроль за поведінкою обвинуваченого та буде запобігати вчиненню нових правопорушень.

На підтвердження вказаних обставин стороною захисту надано матеріали, які характеризують його особу з позитивного боку, саме характеристику та довідку ГО ««Інше майбутнє», згідно яких ОСОБА_7 проживає у центрі реінтеграції та адаптації «Інше майбутнє» з 25.11.2019 по теперішній час та позитивно характеризується.
Вказане, з урахуванням положень ст.408 КПК України, передбачає зміну оскаржуваного рішення в частинні застосування положення ст.ст.75, 76 КК України.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року,стосовно ОСОБА_7 , змінити в частині призначеного покарання.
Звільнити відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі населеного пункту без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4