1Справа № 335/4889/17 1-кп/335/45/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, працюючого майстром виробництва в ПрАТ «Запоріжкокс», не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2006 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 14.12.2009 по відбуттю строку покарання, 2) вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2010 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 12.11.2012 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 12 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
22.01.2017, приблизно о 19:30 год., ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, під приводом купівлі лікеро-горілчаних виробів, проник до приміщення торговельного залу магазину «Яна», який розташований за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок № 29. Після чого, скориставшись тим, що в торговельному залі магазину відсутні інші покупці та один з продавців, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та наказав останній віддати грошові кошти, при цьому відштовхуючи останню від прилавку, в якому знаходилися гроші.
Далі, ОСОБА_7 , не дочекавшись виконання своїх вимог, самостійно дістав правою рукою з-під прилавку грошові кошти в сумі 3 200 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_10 , тим самим заволодів майном останнього, після чого втік з місця вчинення злочину.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованованого йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України визнав повністю, надав покази, якими підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті від 05.06.2019 року, а саме зазначив, що 22.01.2017, приблизно о 19:30 год., він, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, під приводом купівлі лікеро-горілчаних виробів, проник до приміщення торговельного залу магазину «Яна», який розташований за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок № 29, скориставшись, що в торговельному залі магазину відсутні інші покупці та один з продавців, діючи умисно, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та наказав останній віддати грошові кошти, при цьому відштовхуючи останню від прилавку, в якому знаходилися гроші. Однак, не дочекавшись виконання своїх вимог, самостійно дістав правою рукою з під прилавку грошові кошти в сумі 3 200 гривень, заволодів ними, та втік з місця вчинення злочину. Щиро кається у скоєному, став на шлях виправлення, працює на заводі майстром виробництва, навчається, отримує вищу освіту, має родину, просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що ОСОБА_7 під час судового розгляду відшкодував завдану їй кримінальним правопорушенням шкоду на суму 5000 гривень, матеріальних або моральних претензій до обвинуваченого не має, просить призначити ОСОБА_7 покарання, що не пов`язане з позбавлення волі.
Представник юридичної особи ТОВ «Яна» ОСОБА_10 , в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.
В ході судового засідання колегія суддів дійшла висновку, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після скоєного злочину та під час судового розгляду кримінального провадження, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин.
Дослідженням доказів, які характеризують ОСОБА_7 , як особу встановлено, що він раніше був судимий за вчинення злочинів проти власності, судимість за які в установленому законом порядку не погашена, згідно довідки КУ «ОКПЛ» Запорізької обласної ради на обліку у лікаря психіатра не перебуває, згідно довідки КУ «ЗОНД» Запорізької обласної ради на обліку у лікаря нарколога не перебуває, також суд враховує, що ОСОБА_7 офіційно працевлаштований, працює на ПрАТ «Запоріжкокс» майстром виробництва, за місцем роботи позитивно характеризується, навчається в Запорізькій державній інженерній академії, отримує вищу освіту, має постійне зареєстроване місце проживання, проживає з родиною, на утримані малолітніх дітей немає, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілі до нього претензій не мають, на покаранні, пов`язаному з позбавленням волі не наполягають, цивільні позови до нього не заявлялись.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів відносить щире каяття, відшкодування завданих збитків, вважає, що він дійсно, а не формально став на шлях виправлення, працює, навчається, планує створити родину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегією суддів під час розгляду справи не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України, якою регламентовано, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», з врахуванням положень ст. 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, особу обвинуваченого, спосіб життя, колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у мінімальній межі санкції ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Разом із тим, враховуючи щире каяття, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжує покарання, позицію сторони обвинувачення та потерпілої ОСОБА_9 щодо міри покарання, позицію потерпілого ОСОБА_10 , який цивільний позов не заявляв, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його поведінку в ході судового розгляду, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання колегія суддів вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.
Колегія суддів переконана, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є необхідною та достатньою для повного виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Цивільні позови потерпілими не заявлялися ані на досудовому розслідуванні ані під час судового провадження.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Питання про судові витрати колегією суддів вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
Арешт на майно не накладався.
Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного судом, сплив та не продовжувався. Колегія суддів не вбачає підстав для його обрання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368371, 373375, 392395 КПК України, колегія суддів,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по справі за проведення дактилоскопічної експертизи № 1-90 від 30.01.2017 в сумі 439,80 гривень.
Речові докази по справі:
-18 СПВ (слідів папілярних узорів), вилучені 22.01.2017 в ході проведення ОМП за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок № 29, магазин «Яна» та долучені до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження;
-скляну пляшку з етикеткою «Чернігівське», об`ємом 0,5 літрів та скляну пляшку з етикеткою «Туборг», об`ємом 0,5 літрів, вилучених 22.01.2017 в ході проведення огляду місця події за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок № 29 знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3