ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/4797/18 (пр. № 1-кп/201/748/2020), відомості про яке 01 січня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, працюючого черговим у виконавчому комітеті Індустріальної районної у м. Дніпрі ради, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 31 грудня 2017 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухався в Соборному (Жовтневому) районі м. Дніпро (Дніпропетровськ) по вул. Коцюбинського з боку вул. В`ячеслава Липинського (Ширшова) в напрямку пр. Слобожанського (Правди).

Під час руху водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виборі швидкості руху керованим ним автомобілем, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив контроль над керуванням та в районі е/о № 121 скоїв наїзд на бетонний відбійник. Після наїзду автомобіль марки «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автобусом марки «ЧАЗ-А 079.52», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався справа в попутному з ним напрямку руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 401е від 07.02.2018 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, садна спинки носу, синця у лівій параорбітальній області, відкритого косого перелому зовнішньої кісточки лівого гомілковостопного суглобу з задовільним стоянням уламків з рваною раною на зовнішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу, що за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом - «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/292 від 26.04.2018 року, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, який наголошує:

- п. 12.1 - «Під час вибору в встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково і пояснив суду, що 31 грудня 2017 року близько 21.40 години, керуючи автомобілем «Деу Ланос», д/н НОМЕР_1 , рухався разом із пасажиром ОСОБА_9 , яка перебувала на задньому пасажирському сидінні, по вул. Коцюбинського в м. Дніпрі, де зупинився на червоний сигнал світлофору на перехресті з пл. Дем`яна Бідного у крайній лівій полосі для руху. Відновивши рух, він почав виїжджати на Центральний міст, коли в цей момент перед ним раптово виїхав маршрутний автобус, який задів його автомобіль у заднє праве крило, внаслідок чого, намагаючись зманеврувати, він в`їхав у відбійник і автобус. В результаті дорожньо-транспортної пригоди постраждала його пасажирка ОСОБА_9 .

Незважаючи на вкладенні обвинуваченим ОСОБА_4 показання, його винуватість повністю підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 31 грудня 2017 року (т. 1, а.с. 4), відповідно до якого, були внесені відомості щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 31 грудня 2017 року близько 21.30 години на Центральному мосту, за участю автомобілів «Деу Ланос», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 і автобуса «Еталон», р/н НОМЕР_2 , внаслідок чого, були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_4 і його пасажиру ОСОБА_9 ;

-показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що 31 грудня 2017 року вона рухалася у якості пасажира на задньому пасажирському сидінні автомобіля «Деу Ланос», яким керував обвинувачений ОСОБА_4 і віз її у кафе для святкування Нового Року. Під час їх руху, перед виїздом на Центральний міст, вона відчула, як автомобіль заносить, після чого, автомобіль допустив наїзд на перешкоду, від якого, вона вилетіла із заднього сидіння у напрямку переднього сидіння, пробивши головою лобове скло. Після чого, її забрала швидка медична допомога. Також, потерпіла свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити;

-висновком експерта № 401е від 07 лютого 2018 року (т. 1, а.с. 52-55), відповідно до якого, враховуючи відомі обставини справи, дані медичної документації та у відповідності з поставленими перед експертизою питаннями, судово-медичний експерт прийшов до висновку про те, що при огляді у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, садна спинки носу, синця у лівій параорбітальній області; відкритого косого перелому зовнішньої кісточки лівого гомілковостопного суглобу з задовільним стоянням уламків з рваною раною на зовнішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до первинного надання медично допомоги в ОКЛМ, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу. Виявлені у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що 31 грудня 2017 року близько 21.30 години, він керував автобусом «ЧАЗ», р/н НОМЕР_2 , на якому рухався у напрямку Центрального мосту у м. Дніпрі, де перед виїздом на міст, він своєчасно перестроївся і пригальмував, оскільки у цьому місці на проїзній частині знаходилась яма, і в цей момент він побачив яскраве світло фар автомобіля «Деу Ланос» і відчув хлопок. Після чого, зупинившись на першій смузі для руху, він вийшов з автобуса і побачив, що у його автобус врізався автомобіль «Деу Ланос» під керуванням водія ОСОБА_4 , який йому повідомив, що постраждала його пасажирка, якій він надав допомогу, діставши її з автомобіля. Також свідок підтвердив, що у цьому місці розташовувались відбійники, які відмежували різні частини мосту, при цьому, один з них мав пошкодження;

-протоколом проведення слідчого експерименту та фотознімками до нього від 18 квітня 2018 року (т. 1, а.с. 101-111), відповідно до якого, свідок ОСОБА_10 у присутності понятих та слідчого, добровільно, послідовно та впевнено уточнив відомі йому зі свого боку всі відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 31 грудня 2017 року, вказавши напрямок руху автобуса «ЧАЗ-А 079.52», напрямок руху автомобіля «Деу Ланос», їх взаємне розташування, місце зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення, при цьому, слідчим були зроблені відповідні замірі і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31 грудня 2017 року із фотознімками та схемою до нього (т. 1, а.с. 8-20), згідно з яким, органом досудового слідства в присутності двох незаінтересованих осіб були зафіксовані місце дорожньо-транспортної пригоди, яке розташовувалося у районі електроопори № 121 на Центральному мосту, з боку вул. Ширшова у напрямку пр. Слобожанський в м. Дніпрі, вид та стан покриття, дорожня розмітка, умови освітленості на даній ділянці шляху, загальну та конкретну видимість з робочого місця водія, розташування транспортних засобів на проїзній частині та їх пошкодження, місце осипу пластмаси та скла, а також подряпини на бетонній огорожі;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19 квітня 2018 року (т. 1, а.с. 113-118), відповідно до якого, ОСОБА_4 , будучи у якості свідка у цьому кримінальному провадженні, в присутності захисника і двох понятих, добровільно на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди, вказав на всі відомі йому обставини, зазначивши місце і напрямок його руху, напрямок руху автобуса, його дії під час раптового виїзду на його полосу для руху маршрутки, місце наїзду на відбійний брус, його розташування після дорожньо-транспортної пригоди, при цьому, слідчим були зроблені відповідні замірі і складена схема, підписана всіма учасниками даної слідчої дії. Також, приймаючи до уваги результати цієї слідчої дії, суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням відсутності даних, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту, слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_4 , який перебував у статусі свідка на той момент, або слідчий у будь-якій формі примушував би останнього до надання показань проти себе, а отже, у суду відсутні і підстави для визнання такого доказу недопустимим в порядку п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України (відповідний правовий висновок був викладений і Верховним Судом України у постанові № 5-360кс15 від 09 червня 2016 року).

-висновком експерта № 5/10.1/292 від 26 квітня 2018 року (т. 1, а.с. 124-127), відповідно до якого, враховуючи вихідні дані дорожньо-транспортної пригоди, які були надані вищезазначеними її учасниками, експерт дійшов висновків про те, що відповісти на поставлені питання щодо відповідності дій водіїв транспортних засобів за фактичними даними, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 не надається можливим з огляду на неспроможність вихідних даних, зазначених останнім, в той же час, враховуючи фактичні дані, викладені у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , експерт зазначив, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП.

Таким чином, дослідивши всі обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оцінюючи надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку, що вони у своїй сукупності повною мірою підтверджують винуватість обвинуваченого і не викликають будь-яких сумнівів у правильності фактичних даних про обставини вчиненого обвинуваченим суспільно-небезпечного діяння. При цьому, суд виходить з показань потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_8 , які повністю узгоджуються з висновком судової автотехнічної експертизи щодо механізму даної дорожньо-транспортної пригоди, які прямо свідчать про невідповідність дій обвинуваченого ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Що стосується показань обвинуваченого ОСОБА_11 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, то з огляду на їх технічну неспроможність, встановлену експертним шляхом, суд не може прийняти їх до уваги, при цьому, судом також в ході судового розгляду не було встановлено інших об`єктивних фактичних даних, підтверджених належними доказами, які б вказували на створення обвинуваченому ОСОБА_11 в процесі руху аварійної обстановки, що змусило його різко змінити напрямок свого руху і, як наслідок, призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час, з досліджених у судовому засіданні належних і допустимих доказів, які у своєму взаємозв`язку є достатніми для висновку суду про те, що обвинувачений ОСОБА_11 , керуючи транспортним засобом «Деу Ланос», при виборі швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого, втратив контроль над його керуванням та скоїв наїзд на бетонний відбійник, від якого, у стані некерованого руху здійснив зіткнення з автобусом марки «ЧАЗ-А 079.52», під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався справа в попутному з ним напрямку руху, в результаті чого, були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_11 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, займається суспільно-корисною працею, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_11 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, а також думки представника потерпілої щодо міри покарання обвинуваченому, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_11 слід призначити покарання у виді обмеження волі, яке буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, його конкретним обставинам і наслідкам, зокрема, характеру порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілою, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, займається суспільно-корисною працею, частково визнав свою вину та частково відшкодував моральну шкоду потерпілій, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, в той же час, сукупність всіх цих даних з урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення і особи обвинуваченого, свідчить про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 зі звільненням його від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а отже, на переконання суду, призначення обвинуваченому саме покарання у виді обмеження волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, розумності і достатності. Крім того, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер допущеного ним порушення правил дорожнього руху, який не є занадто грубим, а також особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який пояснив суду, що керування транспортним засобом необхідно йому для отримання додаткових джерел доходу, суд вважає за необхідне не призначити останньому обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Також, потерпілою ОСОБА_9 було подано цивільний позов, у якому остання, з врахуванням уточнення, просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 грошові кошти у загальній сумі 51804,80 грн., які складаються з відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн., матеріальної шкоди у розмірі 3100 грн., послуг за надання правової допомоги у розмірі 8000 грн., а також судового збору у розмірі 704,80 грн.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково і не заперечував щодо їх задоволення в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 3700 грн., матеріальної шкоди у повному обсязі і судового збору, однак, заперечував щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 3100 грн., які обвинувачений визнав у повному обсязі, суд, враховуючи вимоги ст. 1167 ЦК України, а також положення ст.ст. 127, 128, 129 КПК України, вважає, що вони підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки під час судового розгляду було встановлено факт завдання діями обвинуваченого майнової шкоди потерпілій у зазначеному розмірі, який підтверджується відповідними документами.

Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн., суд при вирішенні таких позовних вимог враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла дійсно перенесла фізичні та моральні страждання, які виразилися у втраті душевного спокою та звичайного ритму життя, постійного перебування в стресовому стані та здійснення довготривалого лікування, а також наявності додаткових витрат часу для відновлення стану здоров`я, у зв`язку з чим, дотримуючись вимог ст.ст. 23, 1167, 1168, 1188 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в цій частині частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , з врахуванням частково сплаченої суми обвинуваченим добровільно, на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн., оскільки саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої, ступеню вини обвинуваченого, який своїми діями завдав потерпілій моральну шкоду, а також принципам справедливості, достатності і розумності.

Крім того, потерпілою ОСОБА_9 також були заявлені позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого розміру сплаченого судового збору у сумі 704,80 грн., та відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн., однак, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині, враховуючи, що згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняютьс я: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, а отже, у цьому випадку позивачем помилково було сплачено судовий збір за подання позовної заяви, а його розмір може бути повернутий шляхом звернення до казначейської служби із відповідною заявою про повернення помилково сплаченого судового збору, в той же час, що стосуються відшкодування витрат на правову допомогу, то суду не надано належних документів, які б підтвердили розмір правової допомоги, наданої потерпілій на суму 8000 грн., оскільки лише долучення до позовної заяви довідки адвоката ОСОБА_6 про вартість послуг та квитанції, за відсутності інших документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, не може бути належним підтвердженням наявності таких витрат.

Також, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 3100 грн., моральної шкоди у розмірі 40000 грн., а також розміру судового збору у сумі 704,80 грн, і витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди 3100 грн. (три тисячі сто гривень); в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень), відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні у розмірі 1144 грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривні).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1