Справа № 442/7950/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/174/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0002157 від 12.10.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,
за ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_10 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку ОСОБА_6 11.10.2018 року близько 18.00 год, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , в ході виниклого конфлікту, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_10 один удар чолом в область носа, внаслідок чого спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа з незначним зміщенням уламків, осадження в ділянці перенісся, яке по ступеню тяжкості відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

Не погоджуючись з даним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищенаведений вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема судом грубо порушено його права. На думку апелянта, орган досудового розслідування всупереч вимогам кримінального процесуального закону ретельно не дослідив обставини справи, час, місце, не встановив чи бачили або могли бачити інші особи дану подію, а суд всупереч не бажав звертати увагу на неузгодженість цих обставин з іншими обставинами. Звертає увагу, що обвинувального акту не отримував, а також йому не було роз`яснено право на захист, зокрема щодо права на адвоката. Підкреслює, що вирок побудований на припущеннях, та показах, які суперечать одне одному та не підтверджують обвинувачення.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_10 подав заперечення в яких просить оскаржуваний обвинуваченим вирок залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що 11.10.2018 р. потерпілий з дружиною прибігли до його хати, били, він захищався і відштовхнув потерпілого ОСОБА_10 .
В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 11.10.2018 р. обвинувачений підійшов до нього, зловив за груди і чолом вдарив в область носа. Між ним та обвинуваченим давній конфлікт за межу. Він неодноразово звертався в поліцію з приводу погроз ОСОБА_6 . Після спричинення йому обвинуваченим ушкодження, він пішов в лікарню, рентген не працював і йому сказали їхати в лікарню у м. Дрогобич. Рентген зробили 11.10.2018 р. Конфлікт відбувався в подвір`ї будинку.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Зокрема, його вина підтверджується покладеними в основу вироку показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції, у вчиненому розкаївся, погодився відшкодувати потерпілому моральну шкоду у розмірі 1000 грн.
Показаннями наданими в суді першої інстанції:
- потерпілого ОСОБА_10 , який суду показав, що 11.10.2018 близько 17.50 год він повернувся з будови, тому сів відпочити на лавку біля свого будинку. У цей час до нього підійшла ОСОБА_11 , яка розповіла, що привезла каміння для огородження її дому. Близько 18.00 год надійшов ОСОБА_6 , який почав з ним та з ОСОБА_11 сваритися, погрожуючи фізичною розправою. У цей час вийшла з дому його дружина ОСОБА_12 . Вона попросила ОСОБА_11 пояснити ОСОБА_6 , що вони не мають жодного відношення ні до каміння, ні до ситуації, яка склалася з заїздом. Підійшовши до ОСОБА_6 , вони навіть не встигли щось особливо пояснити, як останній у миті наніс йому головою удар по носі. На запитання його дружини ОСОБА_12 щодо причини таких дій, ОСОБА_6 відповів, що йому ( ОСОБА_10 ) відомо, за що він так вчинив. Крім цього, потерпілий пояснив, що у нього жодних намірів не було наносити удари ОСОБА_6 чи якось провокувати його на бійку. Йому взагалі незрозумілі причини такої поведінки обвинуваченого, оскільки раніше у них були нормальні сусідські стосунки. Проте, ОСОБА_6 жодного разу не вибачився перед ним і не намагався вирішити даний конфлікт мирним шляхом. Оскільки шкоду йому взагалі не відшкодовано, то підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що обвинувачений завдав йому моральної шкоди, оскільки він переніс душевні та фізичні страждання; по теперішній час у нього є побоювання за свою сім`ю, оскільки вони проживають поруч з обвинуваченим, який неодноразово погрожував їм та не бажає врегулювати суперечки мирним шляхом. Відтак, щодо міри покарання, просить карати ОСОБА_6 суворо;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка суду показала, що 11.10.2018 року її чоловік ОСОБА_10 цілий день знаходився на будові. Близько 18 год, повертаючись додому, він присів біля їхнього будинку на лавку відпочити. Вона у цей час перебувала вдома, на кухні. Через відчинене вікно вона почула, як ОСОБА_6 , який повертався з роботи, почав сваритися з ОСОБА_11 та її чоловіком. Обвинувачений звинуватив їхню сім`ю в тому, що вони намовляють ОСОБА_11 загородити своє житло камінням. Вона вирішила вийти з дому, щоб попросити ОСОБА_11 пояснити ОСОБА_6 , що таке не відповідає дійсності. Після цього вони втрьох (разом з ОСОБА_11 та її чоловіком ОСОБА_10 ) підійшли до ОСОБА_6 , який стояв уже біля входу до свого будинку, однак, не встигли нічого пояснити, так як останній різко головою наніс її чоловікові удар по носі. У цей момент вона почула хрускіт. На її зауваження він відповів, що ОСОБА_10 знає, за що він його вдарив. Вони відразу звернулись у лікарню, після чого вона написала заяву в поліцію. Жодного разу обвинувачений не попросив у її чоловіка пробачення та не запропонував допомоги. Зазначила, що її чоловік ніяких ударів ОСОБА_6 не наносив;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка дала суду покази, аналогічні показанням ОСОБА_12
- частково показаннями свідка ОСОБА_13 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 , та показала, що останній дійсно наніс головою удар по носі потерпілому ОСОБА_10 .
Дослідженим в судовому засіданні висновком експерта №468 від 08.11.2018 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_10 , 46-ти років, малось тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа з незначним зміщенням уламків, осадження в ділянці перенісся. Вказані ушкодження виникли внаслідок ударної взаємодії з тупим твердим предметом в термін, вказаний обстежуваним та зазначений в медичних документах, тобто, могли виникнути 11 жовтня 2018 року, і відносяться до легкого ступеня тяжкості, що викликали короткочасний розлад здоров?я; витягом з медичної картки стаціонарного хворого №07405, з якої видно, що ОСОБА_10 поступив у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР 11.10.2018 з діагнозом: закритий перелом кісток носа із незначним зміщенням уламків; дата виписки 12.10.2018; протоколом проведення слідчого експерименту від 09.11.2018, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 , з яким, зокрема, узгоджуються показання потерпілого щодо обставин справи.
Стосовно доводів апелянта про не вручення йому обвинувального акту, про те що він не відмовлявся від адвоката та про розгляд клопотань останнього, то як встановлено колегією суддів, під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 , не заперечив, що отримав обвинувальний акт та не заперечив щодо призначення справи до розгляду, вказав, що свої інтереси захищатиме сам без адвоката, в цьому ж судовому засіданні задоволено клопотання ОСОБА_6 про доручення до матеріалів справи документів, які характеризують його особу.
Крім цього, в матеріалах кримінального провадження міститься розписка згідно якої обвинувачений ОСОБА_6 отримав копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування 16.11.2018 р. (а.с.9). В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив свій підпис на вказаній розписці.
Згідно вироку суду обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, встановлено, визнання вини та каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, відтак покликання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що в обвинувальному акті не встановлено пом`якшуючих обставини не заслуговують на увагу.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції надав вірної критичної оцінки показам обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 щодо нанесення ударів, у тому числі ногами, потерпілим ОСОБА_10 по тілу ОСОБА_6 , оскільки такі не знайшли свого підтвердження під час судового провадження. Зокрема, на запитання головуючого обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що у нього відсутні жодні тілесні ушкодження, він не звертався за медичною допомогою та в поліцію. Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 в частині нанесення обвинуваченому ударів потерпілим слід розцінювати як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 415 КК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

При перевірці справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування вироку та призначення нового розгляд у суді першої інстанції .

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильних висновків суду не спростовують, а відтак підстав для зміни чи скасування прийнятого судом рішення колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4