Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

27 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року щодо нього у кримінальному провадженні № 0010578,

у с т а н о в и в :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2019 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.08.2018 року і за сукупністю вироків ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

12.11.2019 року обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати і направити кримінальне провадження на додаткове розслідування, а також порушує питання про притягнення до відповідальності слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 за фальсифікацію матеріалів кримінального провадження.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність або необґрунтованість судового рішення.
Такі вимоги повинні відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити вирок або ухвалу без змін;
2) змінити вирок або ухвалу;
3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;
4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;
5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;
6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Отже, чинним кримінальним процесуальним законом, взагалі, не передбачено можливість направлення кримінального провадження на додаткове розслідування, як про це просить обвинувачений.

Що стосується вимоги про притягнення до відповідальності слідчого, то вона явно виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Вказані обставини унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 /десять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1