Ухвала

Іменем України
28 січня 2020 року
м. Київ
судова справа № 445/60/17
провадження № 51-2090км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8
(в режимі відеоконференції),
розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за №0000579 від 25 серпня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Новосілки-Опарської Миколаївського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 03 травня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року.
встановив:
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження у зв`язку з тим, що на розгляді об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 (справа 754/14281/17, провадження

№ 51-218кмо19), де міститься висновок про наявність виключної правової проблеми з аналогічного питання зазначеного в касаційній скарзі захисника.
Заслухавши думку захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також ОСОБА_7 , кожен з яких окремо заперечували проти відкладення розгляду кримінального провадження, Верховний Суд дійшов наступного висновку.
У касаційній скарзі захисник, серед іншого, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, звертає увагу касаційного суду на те, що висновок комісійної судово-медичної експертизи від 19 березня 2018 року № 96 про тяжкість спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 є недопустимим доказом, оскільки цю експертизу проведено на підставі медичної документації, отриманої всупереч положенням кримінального процесуального закону, та яку не було відкрито стороні захисту.
Водночас, 17 вересня 2019 року Верховний Суд у порядку, передбаченому 434-1, 434-2 КПК України, передав на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду кримінальне провадження за касаційними скаргами потерпілої ОСОБА_11 та прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року та касаційною скаргою захисника ОСОБА_12 та засудженого ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012487, оскільки дійшов висновку про наявність виключної правової проблеми з аналогічного питання (судова справа

№ 754/14281/17, провадження № 51-218км19).

З огляду на положення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII щодо повноважень Верховного Суду із забезпечення сталості та єдності судової практики, колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне відкласти касаційний розгляд на іншу дату.

Керуючись ч. 4 ст. 371, ст. 434 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відкласти касаційний розгляд за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 03 травня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року щодо ОСОБА_9 на 18 лютого 2020 року о 10:00.
Про місце і час касаційного розгляду повідомити учасникам кримінального провадження.
Забезпечити проведення дистанційного судового провадження між Золочівським районним судом Львівської області та Касаційним кримінальним судом Верховного Суду за участю потерпілого ОСОБА_8 18 лютого 2020 року о 10:00 з обов`язковим виконанням вимог, передбачених частинами 4, 6 ст. 336 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3