Справа № 152/240/20
УХВАЛА

25 лютого 2020 року м. Шаргород

Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

у с т а н о в и в:

24 лютого 2020 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000050 від 22 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 лютого 2020 року, приблизно о 03 годині ОСОБА_5 перебував на вулиці Зарічна в селі Деребчин Шаргородського району Вінницької області, де діючи умисно, усвідомлюючи, що діє протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, пройшов на територію домогосподарства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого по АДРЕСА_1 , де руками різко та сильно шарпнувши за двері, вирвав металеву скобу, що зсередини закривала вхідні двері будинку, та таким чином, відкривши вхідні двері будинку, проник у нього, а потім попрямував до однієї з кімнат, де у цей час перебувала ОСОБА_7 , побачивши яку, ОСОБА_5 висловлюючись нецензурними словами, виказував ОСОБА_7 погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, та наказав їй передати йому належні їй гроші, на що остання відмовила. Після чого ОСОБА_5 , не отримавши бажаної відповіді, умисно, відкрито, повторно, у присутності потерпілої знайшов та викрав в цій же кімнаті під подушкою на ліжку кошти у сумі 800 гривень, а також телевізор «Samsung Digital TV, DVB-T2», який був вмонтований на стіні кімнати.
Після цього, ОСОБА_5 залишив будинок потерпілої та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто грабіж, поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно.
22 лютого 2020 року о 23 годині 55 хвилин, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, громадянина України, не працюючого, раніше судимого за ч. 2 ст. 186 КК України.
23 лютого 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала зазначене клопотання і просила його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

У судовому засіданні слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просив задовольнити його у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні з приводу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували, одночасно просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту при наявності підстав.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані слідчим до клопотання, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення, тощо.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Тримання під вартою, на думку Європейського суду, має не тільки відповідати закону, але й бути розумним з урахуванням усіх обставин, зокрема, наприклад, мати за мету те, щоб особа не сховалася від органів розслідування та суду, не перешкоджала провадженню розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів, доданих слідчим до клопотання, вбачається, що 22 лютого 2020 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення відносно ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

23 лютого 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обставини, зазначені у повідомленні про підозру, вказав, що визнає свою вину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується: відомостями, що містяться у витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000050 від 22 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України (а.п. 6); копією рапорту ст. інспектора чергового СРПП № 2 Шагородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 23 лютого 2020 року (а.п. 7); копією заяви ОСОБА_5 від 23 лютого 2020 року (а.п. 8); протоколами огляду місця події від 22 лютого 2020 року (а.п. 9-11); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 22 лютого 2020 року (а.п. 12,13); додатковим протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 24 лютого 2020 року (а.п. 14); протоколом затримання ОСОБА_5 від 23 лютого 2020 року (а.п. 15-17); постановою про перекваліфікацію злочину у кримінальному провадженні від 23 лютого 2020 року (а.п. 18); повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України від 23 лютого 2020 року (а.п.20-23); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23 лютого 2020 року (а.п. 24); постановою про визнання речовим доказом та про приєднання до матеріалів кримінального провадження як речового доказу від 23 лютого 2020 року (а.п. 28).

Отже, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Окрім того, слідчим суддею встановлено наявність наступних ризиків в разі перебування підозрюваного ОСОБА_5 на свободі, а саме останній може переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; його вік; наявність у підозрюваного постійного місця проживання. Окрім того, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 раніше судимий за ч. 2 ст. 186 КК України.

З врахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків та запобігання ризикам.

З огляду на усе вище викладене, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, слідчий суддя вважає виправданим застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно із частинами 1 та 4 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За приписами п. 2 ч. 5 ст. 185 КПК України розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для встановлення розміру застави у цьому провадженні.

Таким чином, клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 185, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 203, 205 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого за ч. 2 ст. 186 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії даної ухвали визначити в межах шістдесяти днів, тобто до 23 години 55 хвилин 22 квітня 2020 року включно. Строк тримання під вартою ОСОБА_5 вираховувати з моменту його затримання з 23 години 55 хвилин 22 лютого 2020 року.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому статтями 284, 288, п. 2 ч. 2 ст. 314, ч. 6 ст. 340, ст. 417, п. 3 ч. 1 ст. 346 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Згідно зі статтями 309, 392, 395 КПК України, на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1