Справа № 703/4708/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла матеріали кримінального провадження № 0001493 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 309 КК України і ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 296 КК України,

З`Я С У В А В :

Розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 309 КК України і ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 296 КК України, продовжується Смілянським міськрайсудом.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , оскільки такий витікає 27 травня 2020 року, а розгляд кримінального провадження триває, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти клопотання прокурора і звернулися з клопотанням про застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

Стороною захисту зазначено що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 мають постійне місце проживання і не мають наміру уникати суду.

На думку обвинувачених і їх захисників на даний час відсутні передбачені ст. 177 КПК України ризики вважати, що вони знищить, сховають або спотворять будь-які речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, будуть впливати на потерпілих та свідків або буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор заперечував проти клопотання і повідомив, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні їм запобіжного заходу, продовжують існувати, докази у справі не досліджені, свідки у справі не допитані, а тому обвинувачені повинні утримуватися під вартою.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не буде завершено до його спливу.

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.

Стаття 62 Конститції України встановлює принцип невинуватості, за яким жодна особа не може бути піддана покаранню до винесення судом обвинувального вироку. На цьому принципі наголошує і Європейський суд з прав людини, вказуючи, що тримання під вартою не є очікуванням покарання.

Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, вчиняти інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час розгляду клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Враховуючи, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 перебувають під вартою з 5 вересня 2019 року, а сторона обвинувачення, в порушення ст. 23 КПК України, не забезпечила присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші в судові засідання, які призначалися протягом 2019 - 2020 років, заходів для їх допиту в судовому засіданні протягом тривалого часу не вживала, тому твердження прокурора на необхідність тримання обвинувачених під вартою з підстав можливого їх впливу на недопитаних в судовому засіданні свідків, як на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, судом не сприймаються.

Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тримання ОСОБА_7 і ОСОБА_6 під вартою більше 8 місяців, наявність у обвинувачених постійного місця реєстрації і проживання та їх завіряння про те, що вони будуть вести себе зразково і не ухилятимуться від явки до суду, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_7 і ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт, що також унеможливить їх вплив на вказаних свідків.

Таким чином, незважаючи на те, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, суд вважає що існує можливість їх запобіганням, застосуванням обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, оскільки прокурором не наведено обставин, які б доводили, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, на які посилається прокурор (п.3 ч. 1 ст.194 КПК України).

Суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається сторона захисту, дають достатні підстави вважати за можливе забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених шляхом зміни їм запобіжного заходу на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Підсумовуючи наведене, суд вважає необхідним частково задовольнити клопотання процесуального прокурора, змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - цілодобовий домашній арешт.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги ст. 197 КПК України та п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під ватою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винуватість особи не має бути «загальним правилом» і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід, як домашній арешт, забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 197, 201, 202, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Змінити обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши їх з-під варти в залі суду.

Керуючись вимогами ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

- заборонити ОСОБА_6 залишати своє фактичне місце проживання :

АДРЕСА_1 , цілодобово;

- за першим викликом чи вимогою з`являтися до слідчого, прокурора та суду;

- заборонити спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

- заборонити ОСОБА_7 залишати своє фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , цілодобово;

- за першим викликом чи вимогою з`являтися до слідчого, прокурора та суду;

- заборонити спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , що згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники ОВС, з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.

У випадку порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту міра запобіжного заходу може бути змінена.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити в установу, у якій обвинувачені утримувалися під вартою.

Строк дії ухвали з 25 травня 2020 року по 24 липня 2020 року.

Виконання ухвали доручити Золотоніському та Смілянському ВП ГУНП в Черкаській області та зобов`язати їх негайно поставити на облік ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про що повідомити суд.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення, а тому окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 12 год. 26 травня 2020 року

Суддя : ОСОБА_1