Дата документу 30.01.2020 Справа № 312/349/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/486/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 312/349/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.185 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),
потерпілого ОСОБА_7 (дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_8 (дистанційно),
захисника адвоката ОСОБА_9 (дистанційно),

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000067, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, громадянина України, який навчається на ІІІ курсі в Державному навчальному закладі «Великобілозерський професійний аграрний ліцей», зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2019 року відмовлено у затвердженні угоди про примирення, яка була укладена 27 листопада 2019 року між підозрюваним ОСОБА_8 , законним представником ОСОБА_10 , захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_9 і потерпілим ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 16 вересня 2019 року, відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000067 від 16 вересня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, до Великобілозерського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт разом з угодою про примирення між потерпілим і підозрюваним, за участю захисника і законного представника, в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відмовляючи в затвердженні угоди про примирення та повертаючи кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, районний суд зазначив, що кримінальне правопорушення вчинено неповнолітнім, однак в угоді про примирення відсутнє посилання на статтю 104 КК України, натомість зазначено в угоді про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України. Крім того, в пункті 5 угоди про примирення зазначено про наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, що фактично суперечить змісту угоди, оскільки між потерпілим і підозрюваним укладено угоду про примирення. Приймаючи до уваги, що угоду про примирення було досягнуто під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про необхідність повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України, оскільки чинним Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено продовження розгляду провадження судом після відмови в затвердженні угоди, досягнутої під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Вказує, що відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 року, якщо в угоді наявні недоліки, які за своїм змістом не є суттєвими, зокрема угода вміщує суперечності, неточності, що обумовлено, переважно, правовою необізнаністю сторін, правильним видається надання судом можливості сторонам уточнення укладеної угоди, внесення відповідних змін до її змісту. Крім того, зазначає, що, відмовляючи в затвердженні угоди, суд має право призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. Однак, суд, відмовляючи в затвердженні угоди та повертаючи матеріали кримінального провадження, не врахував той факт, що прокурором в судовому засіданні зазначено, що досудове розслідування відносно ОСОБА_8 , з дотриманням вимог відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження, завершено, у зв`язку із чим, до суду скеровано обвинувальний акт, а угода укладена після його завершення. Разом з цим, суд, після проголошення ухвали про повернення матеріалів кримінального провадження, відразу закрив судове засідання, чим позбавив прокурора та сторін права змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також у заявленні клопотання прокурора, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного завершення. При цьому, суд не взяв до уваги той факт, що прокурором під час судового засідання акцентовано на наявність в суді на розгляді обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , який скеровано після завершення досудового розслідування. Також вказує, що відсутні будь-які підстави для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, вказує, що ухвала суду не містить переліку недоліків, необхідних для усунення та термін для цього.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову ухвалу та повернути кримінальне провадження до суду першої інстанції для призначення судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на підставі обвинувального акта.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора та потерпілого, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; обвинуваченого, захисника та законного представника обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, зогляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд відмовив у затвердженні угоди про примирення між підозрюваним ОСОБА_8 , законним представником ОСОБА_10 , захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_9 і потерпілим ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що кримінальне правопорушення вчинено неповнолітнім, однак в угоді про примирення відсутнє посилання на ст. 104 КК України, натомість зазначено в угоді про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Крім того, в пункті 5 угоди про примирення зазначено про наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, що фактично суперечить змісту угоди, оскільки між потерпілим і підозрюваним укладено угоду про примирення, та повернув прокурору кримінальне провадження для продовження досудового розслідування.

Разом з тим, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Частиною 7 ст. 474 КПК України передбачено обов`язок суду щодо перевірки угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і зазначені підстави, у разі встановлення яких суд відмовляє в затвердженні угоди, а саме якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення кримінального провадження на підставі угод» ініціювання укладення угоди про примирення покладено лише на потерпілого чи підозрюваного/обвинуваченого.

Якщо в угоді наявні недоліки, які за своїм змістом не є суттєвими, зокрема угода вміщує суперечності, неточності, що обумовлено, переважно, правовою необізнаністю сторін, з огляду на заборону, передбачену ч. 8 ст. 474 КПК України, щодо повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні, правильним видається надання судом можливості сторонам уточнення укладеної угоди, внесення відповідних змін до її змісту. При цьому, такі зміни мають бути погоджені між сторонами, відображені в журналі судового засідання, технічному записі та судовому рішенні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про відмову в затвердженні угоди про примирення є передчасним та не ґрунтується на вимогах закону, яким передбачені виключні підстави для відмови в затверджені угоди.

Також колегія суддів не може погодитись і з висновками суду першої інстанції щодо повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадженні прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України передбачено, що у разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

Отже, повернення кримінального провадження для продовження досудового розслідування має місце лише у тому випадку, коли досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено не в повному обсязі, але сторонами провадження досягнуто угоди про примирення.

Відповідно до положення п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення кримінального провадження на підставі угод», якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених ст.ст. 290, 291 КПК України, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Відповідно до вимог п. 18 зазначеної вище Постанови за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має право прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Однак, як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову в затвердженні угоди та подальшого повернення матеріалів кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, не враховано, що угода про примирення в даному випадку була укладена після закінчення досудового розслідування, була направлена до суду з обвинувальним актом, відтак всі необхідні слідчі процесуальні дії органом досудового розслідування були проведені, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено складанням обвинувального акта, тому необхідності повернення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування в даному випадку не було.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що питання щодо можливості призначення судового розгляду обвинувального акта в загальному порядку, у відповідності до положень п. 5 ч. 1 ст. 314 КПК України, суд першої інстанції при таких обставинах взагалі не вирішував.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції наголошував, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 було завершено з дотриманням вимог відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження, у зв`язку із чим до суду скеровано обвинувальний акт, а угода укладена вже після завершення досудового розслідування. Натомість, повертаючи кримінальне провадження прокурору з вказівкою продовжити досудове розслідування, районний суд не навів у своєму рішенні підстав такого продовження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в затвердженні угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілим та повернення прокурору кримінального провадження щодо ОСОБА_8 для продовження досудового розслідування не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2019 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про примирення та кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000067 від 16 вересня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Великобілозерського районного суду Запорізької області.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4