Провадження № 1-кп/537/110/2020
Справа № 537/622/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2020р. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000195 від 04.02.2020року про обвинувачення : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні непрацездатних, неповнолітніх та малолітніх осіб не має, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій та ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.02.2008 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавленя волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-17.06.2008 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 71 КК України приєднати 6 місяців позбавлення волі по вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.02.2008, остаточно вважати засудженим до 5 років 6 місяців позбавлення волі, строк вираховувати з 18.07.2008;

-17.09.2014 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 122 КК України, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відмовою від обвинувачення;

-25.05.2015 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

-21.10.2015 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці;

-16.02.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднати 1 місяць позбавлення волі по вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.10.2015, остаточно вважати засудженим до 4 років 1 місяця позбавлення волі, строк вираховувати з 19.10.2015;

-03.12.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-03 лютого 2020року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком три роки один місяць;

-05 березня 2020року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області за ст..186 ч.2, ст..70 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 , ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини за наступних обставин:
Епізод №1
03.02.2020 о 18 год. 33 хв. ОСОБА_4 , проходячи по вул. Шевченка в м. Кременчуці Полтавської області помітив велосипеди, які стояли в якості вітрини для продажу біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , після чого в останнього виник прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) -велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, підійшов до паркану, що поряд з магазином «НікоМакс», що за адресою: АДРЕСА_2 , де стояли велосипеди та шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «FSX-80 ALUMINIUM», чорного кольору, вартістю 3599,00 грн., який належить ОСОБА_5 ..

Після чого, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 3599,00 грн.

Епізод №2

04.03.2020 о 16 год. 40 хв. ОСОБА_4 перебував в приміщенні бару «Стопка», яке розташовано за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 43, де помітив потерпілого ОСОБА_6 .. Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи на сходах біля дверей, які ведуть до приміщення бару «Стопка», що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 43, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись корисливим мотивом та метою, знаючи, що його дії помітні для оточуючих, повторно, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, завдав не менше п`яти ударів правою ногою в область голови потерпілого ОСОБА_6 , тим самим подавивши опір останнього, відкрито, шляхом ривку з правої руки потерпілого, заволодів механічним годинником марки «Invicta» модель «2305», золотистого кольору, з калібром «Miyota», з металічним золотим браслетом, вартістю 2916,50 гривень, який належить ОСОБА_6 ..

В подальшому, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 2916,50 гривень.

Епізод №3

04.03.2020 о 21 год. 50 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні залізничного вокзалу станції «Кременчук» Регіональної філії «Південної залізниці» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничого підрозділу «Полтавської дирекції залізничних перевезень», що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 52, та проходячи повз каси з купівлі-продажу залізничних квитків, побачив касу № 6, підійшовши до якої помітив прозору пластикову коробку з грошовими коштами, яка стояла на робочому столі квиткового касира ОСОБА_7 .. Після чого в ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , шляхом віджиму пластикової перегородки віконця купівлі-продажу квитків каси № 6, проник правою рукою до службового приміщення, де відкрито заволодів грошовими коштами, які знаходились в прозорій пластиковій коробці, яка стояла на робочому столі квиткового касира ОСОБА_7 .. В цей час дії ОСОБА_4 були помічені квитковим касиром ОСОБА_8 , яка почала кричати, що крадуть гроші. В подальшому, почувши крик, квитковий касир ОСОБА_7 вибігла з службового приміщення кас та почала бігти за ОСОБА_4 і кричати, щоб зупинився та повернув гроші. ОСОБА_4 в свою чергу побачив, що за ним біжить ОСОБА_7 та крикнув їй, щоб відчепилась від нього. Незважаючи на це, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаючи, що його дії помітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 2383 гривень, та з місця скоєння злочину зник у невідомому напрямку, чим спричинив матеріального збитку Регіональній філії «Південної залізниці» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничого підрозділу «Полтавської дирекції залізничних перевезень» на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що вчинив злочини за обставин та по мотивам, що вказані в описовій частині вироку, а саме дійсно викрав велосипед, відкрито заволодів годинником та грошима, тому що були потрібні кошти.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочинів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно;

-за ст.186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчиненому повторно;

-за ст. 186 ч.3 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочинів, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, суд враховує також, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст.8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Судом враховані обставини вчинення злочину, з якого випливає, що дії носили умисний характер з боку ОСОБА_4 .

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Зазначені обставини у сукупності з даними про особу обвинуваченого і його поведінку свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.

З урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу винного і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, її поведінку за період кримінального процесуального провадження, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим за корисні злочини на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин . Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості , особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тому доцільно обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі . Підстав для застосування ст.ст.69,75,76 КК України суд не вбачає. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3ст.186 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку то покарання необхідно призначити за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.
Відповідно до вимог ст.124 ч.2 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1256/одна тисяча двісті п*ятдесят шість/грн. 08коп за проведення судової експертизи.

До набрання вироком законної сили, обраний відносно обвинуваченного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно залишити без змін.

Речові докази по справі відповідно до ст. 100 КПК України а саме, ДВД диск з аудіо записами з камер спостереження магазину «НікоМакс»,лазерний компакт диск з натільної камери відео спостереження , лазерний ком пакт диск з камери відео спостереження бару «Стопка»- залишити в матеріалах справи.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України а саме,: велосипед марки «FSX-80 ALUMINIUM», чорного кольору, повернути власнику .

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України а саме, грошові кошти -1884 грн., які передані на зберігання до камери речових доказів, пошкоджений годинник та металевий ремінець до нього, банківську картку «ПУМБ», повернути власнику.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання:
-за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
-за ст.186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
-за ст.186 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяця.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири / роки 2 /два /місяці.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за даним вироком та вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05.03.2020 року,остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 4
( чотири) місяці.
До набрання вироком законної сили, продовжити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту ухвалення вироку з 13.04.2020 року

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 05.03.2020 року до 12.04.2020 року включно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1256 /одна тисяча двісті п*ятдесят шість/грн. 08коп за проведення судової експертизи.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України а саме, ДВД диск з аудіо записами з камер спостереження магазину «НікоМакс»,лазерний компакт диск з натільної камери відео спостереження , лазерний компакт диск з камери відео спостереження бару «Стопка»- залишити в матеріалах справи.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: велосипед марки «FSX-80 ALUMINIUM», чорного кольору - повернути власнику .

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме, грошові кошти -1884 грн., які передані на зберігання до камери речових доказів, пошкоджений годинник та металевий ремінець до нього, банківську картку «ПУМБ» - повернути власнику.

Ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука від 06.03.2020 року про накладення арешту на грошові кошти, ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука від 06.03.2020року про накладення арешту на пошкоджений годинник скасувати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1