Справа № 745/658/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/314/20
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 24 січня 2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сосниця, Сосницького району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 24 січня 2020 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 307 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 за сукупністю злочинів призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

Витрати на залучення експертів у розмірі 3942,16 грн. стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та із застосуванням ст..ст. 69, 75 КК України призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не врахував його щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю даного злочину, вважаючи, що він це зробив під тиском зібраних у справі доказів. Обвинувачений також вказує на свої позитивні характеристики за місцем останньої роботи, навчання та за місцем проживання і вважає, що своєю поведінкою довів, що може виправитися без застосування такого суворого покарання, як позбавлення волі. Апелянт зазначає, що він не стверджував щодо наявності провокації злочину, а лише зазначав, що ОСОБА_9 неодноразово йому дзвонив на мобільний.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час у місті Чернігів незаконно, з метою подальшого збуту, придбав порошкоподібну речовину білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 199 (х) від 20 березня 2019 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого (у перерахунку на амфетамін основу) становить 0,00087 г та 0,05171 г, яку незаконно, зберігаючи при собі, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб перемістив до будинку за місцем фактичного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив незаконно зберігати до близько 12:30 год. 15 березня 2019 року з метою подальшого збуту.

15 березня 2019 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , з корисних мотивів, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконний збут психотропної речовини - амфетамін, будучи на території, прилеглій до господарства за місцем його фактичного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_9 , незаконно збув останньому порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежений - амфетамін, маса якого (у перерахунку на амфетамін основу) становить 0,00087 г та 0,05171 г, за що отримав від ОСОБА_9 в якості оплати грошові кошти в сумі 500 гривень, які раніше оглянуті та передані останньому працівниками поліції для здійснення оперативної закупки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно із затвердженим Постановою КМ України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», амфетамін віднесений до Таблиці 2 Списку 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено».

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_8 , передбачена частиною 1 статті 307 КК України незаконне придбання з метою збуту, перевезення з метою збуту, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у місті Чернігів, незаконно, з метою подальшого збуту, придбав порошкоподібну речовину білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 211 (х) від 25.03.2019 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого (у перерахунку на амфетамін основу) становить 0,14605 г, яку незаконно, зберігаючи при собі, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, перемістив до будинку за місцем фактичного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив незаконно зберігати до близько 12:20 год. 21 березня 2019 року з метою подальшого збуту.

21 березня 2019 року близько 12 години 20 хвилин ОСОБА_8 , з корисних мотивів, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконний збут психотропної речовини - амфетамін, включеного до переліку психотропних речовин таблиці II списку № 2 «Психотропні речовини обіг яких обмежено», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, будучи на території, прилеглій до перехрестя вулиць Михайлівської та Деснянської в селищі міського типу Сосниця Чернігівської області вході оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_9 , повторно, незаконно збув останньому порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежений - амфетамін, маса якого (у перерахунку на амфетамін основу) становить 0,14605 г, за що отримав від ОСОБА_9 в якості оплати грошові кошти в сумі 500 гривень, які раніше оглянуті та передані останньому працівниками поліції для здійснення оперативної закупки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно із затвердженим Постановою КМ України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», амфетамін віднесений до Таблиці 2 Списку 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено».

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_8 , передбачена частиною 2 статті 307 КК України незаконне придбання з метою збуту, перевезення з метою збуту, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, вчинене повторно.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які висловилися на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання з метою збуту, перевезення з метою збуту, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, а також за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання з метою збуту, перевезення з метою збуту, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, вчинене повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України апеляційний суд змінює вирок у випадку пом`якшення призначеного покарання, коли визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з положень ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Під час вирішення питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевим судом було враховано тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, однак, всупереч вимогам ст.ст. 65, 66 КК України, не в повній мірі врахував дані про особу винного та інші обставини, які пом`якшують покарання.

На думку колегії суддів доводи обвинуваченого щодо безпідставного не визнання судом пом`якшуючих покарання обставин є мотивованими, оскільки є цілком обґрунтованими підстави вважати, що щире каяття ОСОБА_8 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, крім того, згідно обвинувального акту в ході досудового розслідування було встановлено вказану обставину, що пом`якшує покарання. Також, на переконання судової колегії активне сприяння розкриттю злочину виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття і тому приходить до переконання, що обставиною, яка також пом`якшує покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_8 під час досудового розслідування та судового розгляду не заперечував свою причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, давав визнавальні показання.

Таким чином, колегія суддів визнає обставинами такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При встановленні і визнанні декількох пом`якшуючих покарання обставин, суд повинен співставити їх кількісні та якісні характеристики, як такі, що досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з індивідуальних особливостей конкретної справи, та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення винному основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Враховуючи вище наведене, а також, позитивні характеристики обвинуваченого, що вчинений злочин відбувся під контролем правоохоронних органів та не мав тяжких наслідків, термін перебування ОСОБА_8 під вартою, та добросовісне дотримання обвинуваченим застосованого в подальшому відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на переконання судової колегії свідчить про морально високі якості обвинуваченого, чітке усвідомлення ним протиправної поведінки та готовність понести заслужене покарання, що є підтвердженням того, що обвинувачений зробив відповідні висновки. Крім того, враховуючи молодий вік ОСОБА_8 , та те що тривале перебування позбавлення волі можливо матиме негативні наслідки для особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання, а саме призначенням покарання з застосуванням ст.69 КК України, тобто нижче від нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України без конфіскації майна.

Однак враховуючи тяжкість кримінального правопорушення апеляційний суд не знаходить підстав для застосуванням ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуванням покарання і вважає, що позбавлення волі він повинен відбувати в умовах ізоляції від суспільства, а призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 24 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 за сукупністю злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4