Провадження №11-кп/801/208/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу та про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001697 від 28.04.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Липовецького району с. Ганнівка, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшло контрольне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено 28.04.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001697.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Продовжено строк дії обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.
Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 321120 (триста двадцять одна тисяча сто двадцять) грн., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 обов`язки, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню.

Захисник ОСОБА_6 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду від 17.12.2019 року, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , просив ухвалу скасувати, змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді триманні під вартою на домашній арешт із забороною залишати межі будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2,3,4,8,9 ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема не відлучатися із м.Вінниці без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками по справі та присяжними, здати на зберігання до відповідних органів державної влади, за наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що ухвала суду від 17.12.2019 року ухвалена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та наявним матеріалам.
Сторона обвинувачення будь-якого клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не подавала, а відповідно предметом судового розгляду в судовому засіданні 17.12.2019 року було виключно клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш мякий цілодобовий домашній арешт.
Захисник вказує, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, пенсіонером та з 28.04.2018 року перебуває під вартою, на що суд першої інстанції взагалі не звернув увагу, питання продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на обговорення судом не виносилось, не розглядалося, а фактично суд самостійно вирішив таке питання, що є порушенням ст. 9, ст. 10 КПК України.
Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є лише припущенням сторони обвинувачення, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на їх підтвердження, що в силу ст. 62 Конституції України та ч.4 ст. 17 КПК України повинну тлумачитися на користь ОСОБА_7 , а тому висновки суду про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, не відповідають дійсним обставинам справи, за відсутністю, взагалі будь-яких ризиків та їх документального підтвердження, також судом застосовано альтернативний захід, а саме визначено заставу у розмірі 321 120 грн, яка є непомірною для ОСОБА_7 та його родини.
За таких обставин, з врахуванням віку обвинуваченого, який є пенсіонером, характеристики з місця проживання, постійного місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , за відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, але, враховуючи тяжкість висунутого обвинувачення, захисник вважає за можливе змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, окрім того, судом визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглянуто з дотриманням вимог ст. 331 КПК України, захисника ОСОБА_6 , який просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді триманні під вартою на домашній арешт із забороною залишати межі будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги захисника, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу
Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.199 ч.3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З аналізу положень кримінального процесуального закону про порядок застосування запобіжного заходу вбачається, що обрання, скасування або зміна запобіжних заходів може ініціюватись стороною обвинувачення або захисту, а також судом.

Таким чином, незалежно від наявності клопотання сторін суд у будь-якому разі зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, який рахується з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені положення закону узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у рішенні колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 року у справі № 428/10245/18.

Суд має винести вмотивовану ухвалу, якою скасовує або змінює обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.7 ч.2 ст. 115 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001697 скерований до Вінницького міського суду, триває судовий розгляд.
Згідно журналу судового засідання Вінницького міського суду від 17.12.2019 року, судом першої інстанції в судовому засіданні було розглянуто клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому та клопотання прокурора, яке було заявлено перед учасниками процесу, з усним обґрунтуванням доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
З приводу заявленого прокурором клопотання захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , представник потерпілого-захисник ОСОБА_9 надали свої пояснення.
На думку апеляційного суду, доводи захисника, щодо порушення ст. 9, ст. 10 КПК України є безпідставними.

Посилання захисника ОСОБА_6 , що ризики наведені прокурором та які зазначені в ухвалі суду грунтуються на припущеннях є безпідставними, оскільки обставини, які вказують на заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_7 існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15, п.7 ч.2 ст.115 КК України свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду, тому рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_7 є пенсіонером, а також той факт, що він утримується під вартою тривалий час, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не є такими, що спростовують висновки суду щодо продовження строку запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, заявлені ризики не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Визначивши розмір застави обвинуваченому у розмірі 321 120гривень, суд першої інстанції, мотивував своє рішення, вважає, що саме в такому розмірі застава може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З вказаним висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно оригіналу: Суддя: