Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/348/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України за апеляційною скаргою заступника начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2020 року про повернення без розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Комсомольського районного суду м.Тольятті Самарської області Російської Федерації від 05.08.2016 року у відповідності до законодавства України, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіїка Компаніївського району Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований в АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації до 9 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Комсомольського районного суду м.Тольятті Самарської області Російської Федерації від 05.08.2016 року, ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді 9 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 вирішено обраховувати з 05.08.2016 року та в строк відбування покарання зараховано час утримання під вартою з 28.04.2016 року по 05.08.2016 року включно.

Заступник начальника Управління міжнародної правової допомоги начальник відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому просить визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_8 визнаний винним вироком Комсомольського районного суду м.Тольятті Самарської області Російської Федерації від 05.08.2016 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_8 згідно з Кримінальним кодексом України, долучивши до клопотання всі необхідні документи, які передбачені ч.2 ст.610 КПК України.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2017 року відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що речовини, зазначені у вироку Комсомольського районного суду м.Тольятті Самарської області Російської Федерації від 05.08.2016 року, а саме піролідиновалерофенон та метил-3,3-диметил-2 (1-циклогексилметил-1Н-індазол-3-іл-карбоксамидо) бутиноат, згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року (зі змінами), до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не віднесені.

На дане рішення суду 31 липня 2018 року Міністерством юстиції України була подана апеляційна скарга, яка ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2018 року була повернута скаржнику, у зв`язку з тим,що апеляційна скарга подана апелянтом більш ніж через рік після ухвалення ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 липня 2017 року.

08 січня 2020 року заступник начальника Управління міжнародної правової допомоги начальник відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_7 звернулася до Устинівського районного суду Кіровоградської області з клопотання про приведення вироку Комсомольського районного суду м.Тольятті Самарської області Російської Федерації від 05.08.2016 року у відповідність із законодавством України.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2020 року дане клопотання повернуто Міністерству юстиції України.

Рішення суду мотивовано тим, що кримінальне провадження за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави щодо засудженого ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України закінчено судовим розглядом 18 липня 2017 року, з ухваленням судового рішення, яке набрало законної сили в установленому законом порядку, а тому повторне звернення з клопотанням на думку суду не допустиме.

В апеляційній скарзі заступник начальника Управління міжнародної правової допомоги начальник відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_7 просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, розглянувши по суті клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Також, просить визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_8 на підставі вироку Комсомольського районного суду м. Тольятті від 05.08.2016 року.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд помилково дійшов до висновку про повторне звернення до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність із законодавством України, оскільки клопотання було подане з урахуванням додаткової інформації, отриманої від Міністерства юстиції Російської Федерації, відсутність якої слугувала причиною для відмови у задоволенні клопотання поданого у 2017 році, а саме інформації щодо хімічних речовин, які були предметом злочину, вчиненого ОСОБА_8 на території Росії.

Крім того, судом при винесені ухвали були застосовані норми КПК, які на думку скаржника не підлягають застосуванню у даному судовому провадженні, оскільки ст.. 602-604 КПК України регламентують правовідносини у сфері визнання та виконання вироків судів іноземних держав на території України за наявності відповідного клопотання компетентного органу іноземної держави у випадках ухиляння особою від виконання рішення, винесеного іноземним судом.

Також, в порушення вимог ст.. 610 КПК України повернув клопотання Мін`юсту не розглядаючи його по суті, хоча даною статтею не передбачено повернення.

Апелянт зазначає, що повернення клопотання Мін`юсту, без розгляду його по суті порушує права засудженої особи громадянина України ОСОБА_8 , а саме права, які він має відповідно до чинного міжнародного договору України - Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року.

Представник Міністерства юстиції України будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, в апеляційній скарзі питання про його участь у судовому засіданні не ставиться, а тому колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України вважає за можливе провести судове засідання без його участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка частково підтримала вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 , перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 7 КК України, громадяни України, що постійно проживають в Україні, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Нормою ст. 602 КПК України задекларовано, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Запит про виконання вироку суду іноземної держави розглядає Міністерство юстиції України, а встановивши його відповідність умовам, передбаченим міжнародним договором України, направляє до суду відповідне клопотання про його визнання і виконання вироку суду іноземної держави.

На території України є чинними Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, які ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.

Згідно статті 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 30 травня 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 1746/5 було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з цим, Міністерством юстиції України 16 червня 2017 року до суду подане клопотання про приведення вироку суду іноземної держави стосовно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2017 року у задоволені клопотання відмовлено, у зв`язку з тим, що на час вчинення ОСОБА_8 злочину на території Російської Федерації, наркотичні засоби, що були предметом злочину, не були визнані на території України речовинами, обіг яких обмежений чи заборонений, а відтак дії засудженого ОСОБА_8 не містили б складу кримінального правопорушення у разі їх вчинення на території України згідно з Кримінальним Кодексом України.

Так, Міністерство юстиції України звернулося до Міністерства юстиції Російської Федерації з проханням надати додаткову інформацію, необхідну для розгляду даного клопотання.

Міністерством юстиції Російської Федерації 18 лютого 2019 року та 18 жовтня 2019 року було надано інформацію щодо наркотичних речовин, які були предметом злочину, вчиненого ОСОБА_8 на території Росії та інформація про стан здоров`я, його характеристику, а також щодо відбутої та невідбутої частини строку покарання, призначеного вироком російського суду.

Так, у зв`язку з надходженням додаткової інформації з Міністерства юстиції Російської Федерації, 08 січня 2020 року Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави щодо засудженого ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України, яке ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області було повернуто.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів зазначає про те, що суддею помилково було повернуто клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Комсомольського районного суду м.Тольятті Самарської області Російської Федерації від 05.08.2016 року у відповідність із законодавством України, оскільки дане клопотання не можна вважати таким, яке подане повторно, у зв`язку з тим, що воно було подане з урахуванням додаткової інформації, отриманої з Міністерства юстиції Російської Федерації.

Крім того, зміст статті 610 КПК України не передбачає можливості повернення судом клопотання Міністерству юстиції України про приведення вироку Комсомольського районного суду м.Тольятті Самарської області Російської Федерації від 05.08.2016 року у відповідність із законодавством України не розглядаючи його по суті.

Зокрема, повернення клопотання Міністерства юстиції України, на думку колегії суддів порушує право засудженого ОСОБА_8 , яке передбачене Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, а саме право переведення для відбування покарання, призначеного за кордоном на Батьківщині.

З урахуванням того, що ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді 9 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, а ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області клопотання Міністерства юстиції України повернуто без розгляду, що не передбачено нормами КПК, тому ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2020 року про повернення клопотання Міністерству юстиції України слід скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, проте звертає увагу на необхідність дослідження доводів представника Міністерства юстиції України викладених в апеляційній скарзі.

А тому, при новому розгляді клопотання колегія суддів наголошує на неухильному дотриманні судом першої інстанції положень:

- ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, яка регламентує виконання санкції іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином у разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, у разі якщо вона вчинила б цю дію там;

- пункту b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 травня 1983 року, яка передбачає, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції;

- п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 цієї Конвенції, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Крім того, оскільки судове рішення підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не може прийняти своє рішення по суті викладених в апеляційній скарзі представника Міністерства юстиції України вимог.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 610 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2020 року, про повернення без розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Комсомольського районного суду м.Тольятті Самарської області Російської Федерації від 05.08.2016 року у відповідності до законодавства України, стосовно ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації до 9 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму скасувати та призначити новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4