Справа № 729/837/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/347/20
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000526 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , неодружений, освіта вища, працює інженером ПрАТ «Бобровицьке АТП-17449», раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою негайно із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з 31 січня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_8 112020,36 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 150000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь місцевого бюджету 702,02 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 .

Скасовано арешт, накладений на автомобіль «Ауді А6», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , ухвалою слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року.

Зобов`язано Бобровицьке ВП Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області передати автомобіль «Ауді А6», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , Чернігівській митниці ДФС для встановлення його законного володільця та подальшого повернення законному володільцю.

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 22 жовтня 2017 року, близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Ауді А6», р.н. НОМЕР_2 , перевозив пасажира ОСОБА_8 , рухався по автодорозі «Ніжин - Бобровиця - Нова Басань». Під час руху транспортного засобу на ділянці між залізничним переїздом через колію Південно-Західної залізниці та с. Кобижча, Бобровицького району Чернігівської області, у напрямку с. Кобижча, водій ОСОБА_11 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 12.1, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України. Зокрема, ОСОБА_11 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, перевищив дозволену швидкість руху, не переконався у безпечності зміни напрямку руху, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем, що призвело до виїзду транспортного засобу на праве узбіччя автошляху, по ходу його руху, де автомобіль зіткнувся з кущами та деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_8 утворився комплекс тілесних ушкоджень у вигляді політравми, що проявилася у наступному: закрита травма хребта: компресійні переломи тіл та дужок 2 та 3 поперекових хребців, переломи поперечних паростків 3 та 4 поперекових хребців, перелом остистого паростку другого поперекового хребця; закрита травма грудної клітки з забоями тканини легень, формування гідротораксу та переломи 9, 10 та 11 лівих ребер (у тому числі 9 ребра з утворенням його фрагментів), фрагментарний перелом правої ключиці зі зміщенням, переломи остистих паростків 10, 11 та 12 грудних хребців з формуванням внутрішньо-м`язової гематоми; закрита трава черевної порожнини з забоєм селезінки.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.9 (а), 2.3(б), 10.1, 12.1, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_11 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , в якій просив скасувати вирок місцевого суду, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначив, що при наявності достатніх підстав та доказів, суд не перекваліфікував дії ОСОБА_11 з ч.2 ст.286 КК України на ч.1 ст.286 КК України. Вказав на суперечність висновків судово-медичної експертизи №157 від 15.12.2017 року та комісійної судово-медичної експертизи №37 від 25.05.2018 року, яка впливає, зокрема, на правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 за частиною 2 чи частиною 1 ст.286 КК України. Дані суперечності, на його думку, можуть бути усунуті шляхом призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, проте суд безпідставно відмовив йому у задоволенні такого клопотання. Зазначив, що виявлені суперечності висновків експертиз щодо отриманих потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень під час ДТП не були усунуті навіть шляхом одночасного допиту у судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_14 та спеціаліста ОСОБА_15 . Також послався на необґрунтоване врахування місцевим судом, при призначенні ОСОБА_11 покарання, як обставини, що обтяжує покарання тяжкі наслідки, завдані злочином.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, у якій просила змінити вирок місцевого суду і призначити її підзахисному мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.286 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України. В обґрунтування скарги послалась на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Так, місцевий суд необґрунтовано врахував при призначенні ОСОБА_11 покарання, як обставину, що обтяжує покарання тяжкі наслідки, завдані злочином. При цьому, суд не врахував обставини, які пом`якшують покарання її підзахисного, його виключно позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки, наявність постійної роботи та доходу, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, потерпілу та її представника, котрі просили вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, допитаний у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_11 свою провину визнав частково та пояснив, що під час руху втратив керування автомобілем, виїхав на узбіччя, де відбулося зіткнення з деревом, все відбулося випадково. Він щиро кається, просить суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана в апеляційному суді потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що раніше зустрічалася з обвинуваченим. 22 жовтня 2017 року, близько 2 години ночі, до її будинку приїхав ОСОБА_11 , який перебував у нетверезому стані, щоб поговорити з нею. Силою та з погрозами він посадив її у салон автомобіля на переднє пасажирське сидіння і поїхав у напрямку с. Кобижча. На вулиці йшов дощ, але автомобіль рухався з великою швидкістю. На її прохання зупинитись ОСОБА_11 не реагував. Коли вона сказала, що вони можуть розбитися, він відповів ствердно. В цей час автомобіль занесло та викинуло на узбіччя, у кущі та дерево. Коли вона прийшла до свідомості, то перебувала на задньому сидінні. В результаті ДТП їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження і вона отримала другу групу інвалідності безстроково. Тривалий час лікувалася у районній лікарні, клініці «Борис», інституті нейрохірургії, а потім проходила курс реабілітації. Їй вживили імплант у ключицю та у хребет. ОСОБА_11 після ДТП не допомагав їй матеріально, не цікавився її здоров`ям.

Свідок ОСОБА_16 у місцевому суді пояснив, що 22 жовтня 2017 року, вночі, він їхав вантажівкою з м. Бобровиця у напрямку с. Кобижча. Йшов великий дощ, видимість була слабка. Бачив автомобіль, який швидко його обігнав. Коли він проїхав 2-3 км, то на узбіччі побачив автомобіль, у якого мигала «аварійка». Він зупинився, відкрив двері у легковому автомобілі. На задньому сидінні побачив дівчину, а на задній панелі, біля скла, хлопця. Він викликав швидку допомогу. В цей час хлопець вийшов з автомобіля, брався за голову, говорив: «Що ж я наробив».

Допитаний у місцевому суді експерт ОСОБА_14 показав, що по даній справі була проведена комісійна судово-медична експертиза. При її проведенні та складанні підсумків експертами були дотримані всі діючі нормативні акти. Потерпілі можуть бути безпосередньо залучені до проведення експертизи, але це не обов`язково. На даний час відсутній нормативний акт, який би зобов`язував експерта залучати до проведення експертизи спеціалістів (хірурга, торакального хірурга, нейрохірурга, травматолога). На час проведення експертизи мались всі документи, які підтверджували наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, проведеного лікування та його наслідків. Не було сенсу викликати потерпілу, яка мала внутрішні рани, переломи, забої легень, комісія мала результати МРТ.

Окрім показань потерпілої та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_11 підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- рапортом інспектора СРПП № 2 Бобровицького відділу поліції від 22.10.2017 року, згідно якого 22 жовтня 2017 року, в 03 год. 01 хв., надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що на автодорозі між м. Бобровиця та с. Кобижча автомобіль «Ауді» з`їхав у кювет, є два потерпілих. Заявник ОСОБА_16 (т.1, а.к.п.104);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.10.2017 року, згідно якого ОСОБА_11 керував автомобілем «Ауді А6», перевозив ОСОБА_8 , рухався у напрямку с. Кобижча, не справився з керуванням автомобіля, виїхав на праве узбіччя автодороги, де автомобіль зіткнувся з двома кущами та деревом (т.1, а.к.п.105);

- висновком судово-медичної експертизи № 152 від 08.12.2017 року, згідно якого у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді множинних саднин та синців на голові (обличчі), на верхніх кінцівках. Виявлені тілесні ушкодження виникли одночасно внаслідок дії тупих предметів: синці по механізму удару (ударів), садна по механізму тертя від травматичних дій тупих елементів салону легкового автомобіля, в тому числі могли бути заподіяні у строк та за обставин дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_11 у момент отримання наявних тілесних ушкоджень міг знаходиться у положенні сидячи на місці водія легкового автомобіля, тобто керуючи автомобілем. При токсичному дослідженні крові ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,99 г/л, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1, а.к.п.148-149);

- висновком судово-медичної експертизи № 157 від 16.12.2017 року, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді переломів 9, 10, 11 ребер зліва, забою лівої легені, переломи 11 та 12 хребців грудного відділу хребта, переломів 1, 2, 3, 4 хребців поперекового відділу хребта, перелому правої ключиці, забою селезінки. Виявлені тілесні ушкодження виникли одночасно внаслідок дії тупих елементів салону легкового автомобіля, в тому числі могли бути заподіяні у строк та за обставин дорожньо-транспортної пригоди 22 жовтня 2017 року (т.1, а.к.п.201-203);

- заявою ОСОБА_8 від 08.12.2017 року, згідно якої потерпіла надавала для проведення судово-медичної експертизи: виписки із медичної картки стаціонарної хворої з медичної установи «Борис» (консультативний висновок хірурга, невропатолога, травматолога, нейрохірурга пацієнта ОСОБА_8 ); протоколи рентгенологічних досліджень головного мозку, шийного хребта, органів грудної клітки, черевної порожнини та позачеревного простору, грудного відділу хребта, поперекового відділу хребта пацієнта ОСОБА_8 . Медичні карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 з Державної установи «Інститут нейрохірургії імені академіка А.П.Ромоданова» (т.1, а.к.п.150-154);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 37 від 25.05.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 утворився комплекс тілесних ушкоджень у вигляді політравми, що проявилася у наступному: закрита травма хребта: компресійні переломи тіл та дужок 2 та 3 поперекових хребців, переломи поперечних паростків 3 та 4 поперекових хребців, перелом остистого паростку другого поперекового хребця; закрита травма грудної клітки з забоями тканини легень, формування гідротораксу та переломи 9, 10 та 11 лівих ребер (у тому числі 9 ребра з утворенням його фрагментів), фрагментарний перелом правої ключиці зі зміщенням, переломи остистих паростків 10, 11 та 12 грудних хребців з формуванням внутрішньо-м`язової гематоми; закрита трава черевної порожнини з забоєм селезінки. Враховуючи наявність у потерпілої на теперішній час значних наслідків отриманої травми, що залишились у неї незважаючи на адекватно проведене діагностування та тривале лікування, оцінку ступеня тяжкості всього отриманого нею комплексу тілесних ушкоджень (політравми) на даний період необхідно проводити саме за цими наслідками. Наслідки перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, то на теперішній час, вказаний комплекс тілесних ушкоджень, в сукупності (оскільки він є наслідком єдиного травматичного процесу), як такий, що потягнув за собою стійку втрату загальної працездатності у розмірі 51 % - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень (т.2, а.к.п.32-47);

- висновком експерта № 248 від 05.07.2018 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, згідно якого у системі рульового керування та у робочій гальмівній системі автомобіля марки «Ауді А6», р.н. НОМЕР_2 , не виявлено технічних несправностей, які б перебували у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Всі виявлені під час дослідження технічні несправності системи рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля є аварійними і виникли під час ДТП (т.2, а.к.п.52-58).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження, з чим погоджується і колегія суддів.

Незгода сторони захисту з кваліфікацією дій ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України є безпідставною, з огляду на таке.

Злочин, передбачений ст.286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є допущені особою порушення ПДР, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК України. Тобто порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку. Тобто, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження ч.1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження ч.2, загибель кількох осіб ч.3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст.286 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

У даному випадку встановлено і не заперечується й самим обвинуваченим, що він керував автомобілем, рухався у напрямку с. Кобижча, втратив керування, виїхав на узбіччя, де відбулося зіткнення з деревом та кущами.

За показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_16 , на вулиці йшов великий дощ, видимість була обмежена. Незважаючи на погані погодні умови, автомобіль, під керуванням ОСОБА_11 , рухався з дуже великою швидкістю. При цьому, сам обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Унаслідок діяння ОСОБА_11 і порушення ним правил безпеки руху та експлуатації транспорту, настали шкідливі наслідки у виді отриманих потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи № 37 від 25 травня 2018 року, визнаного місцевим судом належним і допустимим доказом, у ОСОБА_8 на теперішній час, комплекс отриманих тілесних ушкоджень, в сукупності (оскільки він є наслідком єдиного травматичного процесу), як такий, що потягнув за собою стійку втрату загальної працездатності у розмірі 51 % - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_11 з ч.2 ст.286 КК України на ч.1 ст.286 КК України.

Відтак, позицію сторони захисту колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_11 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 у цій частині.

Посилання захисника ОСОБА_12 на суворість призначеного ОСОБА_11 покарання та посилання захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на необґрунтоване врахування місцевим судом при призначенні ОСОБА_11 покарання як обставини, що обтяжує покарання тяжкі наслідки, завдані злочином, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання, це вичерпно перелічені в законі та встановлені судом різного роду чинники об`єктивного або суб`єктивного характеру, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, однак підвищують ступінь суспільної небезпечності винної особи і (або) вчиненого нею кримінального правопорушення і у зв`язку з цим є підставою для призначення більш суворого покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_11 , згідно ч.1 ст.67 КК України, обставиною, яка його обтяжує, було визнано лише вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, який розкаявся у вчиненому лише формально, з метою покращення свого процесуального становища; дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його молодий вік, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно; обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння; з урахуванням думки потерпілої; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, ОСОБА_11 свідомо сів за кермо транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, під час керування яким грубо порушив Правила дорожнього руху, наслідком чого стало отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень.

Вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до числа суспільно небезпечних злочинів проти безпеки руху, основним безпосереднім об`єктом якого є безпека руху, а додатковим життя та здоров`я людей.

Враховуючи це, навіть наявність позитивних характеризуючих даних про обвинуваченого, не можуть бути визнані мотивованими підставами для застосування до нього положень ст.75 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання є належно обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, всі обставини, на які посилається сторона захисту, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_11 покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 .

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2020 року щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4