УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2020 Справа №607/7031/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002220 від 01 серпня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-1 КК України

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до витягу з наказу начальника Управління державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області №55 о/с від 07.09.2015 року, призначено на посаду міліціонера взводу охорони об`єктів батальйону міліції охорони УДСО при УМВС України в Тернопільській області.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті З цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Відповідно Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій згідно із Законом України «Про запобігання корупції» та повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасне подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.09.2016 № 19 припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , працюючи на посаді поліцейського батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Тернопільській області, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являвся особою, уповноваженою на виконання функцій держави - поліцейським.

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Тернопільській області № 3 о/с від 13.01.2017 року, поліцейського батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Тернопільській області ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції на підставі п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

25.01.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 підписав зобов`язання про те, що він зобов`язується відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» подати електронну декларацію після звільнення за 2017 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 до 01.04.2018 року повинен був подати щорічну декларацію за 2017 рік.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про необхідність подання декларації після звільнення за 2017 рік, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, будучи ознайомленим з наказом про звільнення, отримавши під розписку вказаний наказ з трудовою книжкою та підписавши зобов`язання про дотримання положень антикорупційного законодавства, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», маючи всі необхідні умови та технічні можливості не подав у період з 01 січня 2018 року по 01 квітня 2018 року декларацію після звільнення, особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, шляхом заповнення такої на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 -1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що його призначено на посаду міліціонера взводу охорони об`єктів батальйону міліції охорони УДСО при УМВС України в Тернопільській області, був поліцейським. Однак, звільнений зі служби в поліції за власним бажанням. 25.01.2017 року підписав зобов`язання про те, що він зобов`язується відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» подати електронну декларацію після звільнення за 2017 рік та повинен був подати щорічну декларацію за 2017 рік. Знаючи про необхідність подання декларації після звільнення за 2017 рік, умисно не подав її.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

До закінчення з`ясування обставин по справі обвинувачений ОСОБА_3 подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та просить закрити кримінальне провадження, оскільки він повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 366-1 КК України і вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, збитків його діями не завдано, він подав відповідну декларацію та вказаний злочин не є корупційним.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечує щодо задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, прокурора, який не заперечив щодо задоволення заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року (далі - постанова Пленуму) при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Згідно п. 3 постанови Пленуму, передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 366-1 КК України. Санкцією ст. 366-1 КК України передбачено покарання у виді штрафу до двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або позбавлення волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, тобто вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно примітки до ст. 45 КК України (в редакції Закону від 12.02.2015 № 198-VІІІ на момент вчинення кримінального правопорушення квітень 2018 року) кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України не було корупційним.

Однак Законом України від 02.10.2019 № 140-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції» вказаний злочин додано до переліку корупційних.

Таким чином, як визначено приміткою до вищевказаної статті - корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.

В той же час, як визначено ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Так, на час вчинення ОСОБА_3 злочину (квітень 2018 року) діяла редакція примітки ст. 45 КК України, за якою злочин, передбачений ст. 366-1 КК України, до корупційних злочинів віднесено не було, а відтак обвинувачений ОСОБА_3 за наявності інших, передбачених ст. 45 КК України підстав, може бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вказаний злочин вперше, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та подав декларацію після звільнення за 2017 рік, будь-якої шкоди даним злочином не завдано, що свідчить про наявність матеріально-правових підстав, передбачених ст. 45 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям. Крім цього, суд також враховує особу обвинуваченого, позитивні характеристики його за місцем проживання.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч.1 ст.285 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Також, згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула шкоду.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, який згідно редакції статті 45 КК України на момент вчинення злочину не є корупційним, повністю визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, шкода не завдана, подав відповідну декларацію при звільненні за 2017 рік, обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, також з врахуванням даних щодо особи обвинуваченого, його віку, сімейного стану, позитивної характеристики з місця проживання, заслухавши міркування прокурора, суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави передбачені ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

За вказаних обставин, суд вважає, слід закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002220 від 01 серпня 2019 року за ознаками правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, у відповідності до ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 44 КК України, ст. 45 КК України в ред. Закону від 12.02.2015 № 198-VІІІ, ст.ст. п.1 ч.2 ст. 284, 285, ч.1 ст. 286, 288, п.3 ч.1, ст. 376, 392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України, на підставі ст. 45 КК України в ред. Закону від 12.02.2015 № 198-VІІІ, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження №0002220 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 серпня 2019 року за даним фактом закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1