Справа № 487/8832/19
Провадження № 1-кс/487/155/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000028 від 27.12.2018р. за ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що ОСОБА_5 05.06.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України. Необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; має можливість перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки може не прибувати на виклики, тим самим затягуючи досудове розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, у вчиненні якого підозрюється. Слідчий вважає, що запобігти настанню зазначених ризиків застосуванням більш м`якого запобіжного заходу неможливо через специфіку проходження військової служби.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Захисник в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Підозрюваний в судовому засіданні провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, просив обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Пояснив, що у нього захворіла мати, яка проживала сама, у зв`язку з чим йому необхідно було поїхати додому, проте його не відпустили. Тоді 23.07.2018 р. він поїхав додому, де знаходиться біля двох років. Повістки про виклик отримувала мати та сестра, проте вони приховували їх від нього. До військової частини не повернувся, оскільки вдома не було кому доглядати за господарством.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так встановлено, що Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 27.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.04.2018 ОСОБА_5 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 24.04.2018 № 188 матрос ОСОБА_5 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.
Відтак, з 24.04.2018, тобто з моменту укладення контракту та зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проте, 12.07.2018 матрос ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за контрактом, діючи умисно, з метою ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, без поважних на те причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).
05.06.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України в порядку ст. 278 КПК України.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 від 03.12.2019 року було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .
05.06.2020 року слідчим Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 винесено постанову, відповідно до якої досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 27.12.2018 року було відновлено.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового та сержантського складу від 24.04.2018р., витягом з наказу від 24.04.2018 №88, данними матеріалів службового розслідування, протоколом допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , рапортами оперуповноваженого Надвірнянського відділу поліції лейтенанта ОСОБА_11 від 11.02.2019р., повідомленням про підозру від 03.12.2019, протоколом затримання особи від 04.06.2020р.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має постійного місця проживання у м. Миколаєві, жодного разу на виклик слідчого не з`явився, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того суд враховує особу підозрюваного ОСОБА_5 , який зареєстрований та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, дітей на утриманні не має, працює неофіційно, раніше не судимий, має загальну середню освіту, військовослужбовець військової служби за контрактом стрілець-зенітник відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання не є доцільним, оскільки не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, ніяким чином не перешкоджає йому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, конкретні обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення підозрюваним вказаного злочину, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Відповідно до п. 2 Інструкції «Про порядок і умови утримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців», затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.09.2013 №656 гауптвахта Служби правопорядку - спеціальне приміщення, обладнане в будівлі органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку) для виконання покарання щодо військовослужбовців (військовозобов`язаних), засуджених до арешту, військовослужбовців (військовозобов`язаних), на яких накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту з триманням на гауптвахті, тримання узятих під варту та затриманих військовослужбовців (військовозобов`язаних), або приміщення (намет), яке може тимчасово обладнуватися на полігонах, у навчальних центрах та районах виконання Збройними Силами України завдань за призначенням.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем, тому місцем його утримання під час арешту необхідно визначити гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням наведеного, обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000028 від 27.12.2018р. за ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02.08.2020 року включно, з утриманням в гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 09.06.2020р.

Слідчий суддя ОСОБА_1